донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

26.03.2008 р.                                                              справа №36/273пн

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Колядко Т.М.

суддів

Мирошниченка С.В. , Скакуна О.А.

за участю представників сторін:

від позивача:

Новакова Л.М.-довіреність № б/н від 14.03.3008 р.,

від відповідача:

Марченко С.Д.- довіреність № б/н від 23.10.2007 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард" с.Олексіївське Авросіївського району Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від

22.02.2008 року

по справі

№36/273пн (Будко Н.В.)

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард" с.Олексіївське Амвросіївського району Донецької області

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Амвросіївська сільгосптехніка" м.Амвросіївка Донецької області

про

визнання права власності на автомобілі КАМАЗ 55102 д/н 5410АК, д/н 32137ЕВ, д/н 32134ЕВ, д/н 32109ЕВ, ГАЗ 3307 д/н 32107ЕВ, зобов"язання відповідача передати позивачеві оригінали документів на зазначені транспортні засоби

В С Т А Н О В И В:

Господарський суд Донецької області ( суддя Будко Н.В.) рішенням від 22.02.2008 р. у позові Товариства з обмеженою відповідальністю “Авангард” с. Олексіївське Амвросіївського району Донецької області ( далі по тексту –ТОВ “Авангард” ) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Амвросіївська сільгосптехніка” м. Амросіївка Донецької області ( далі по тексту - ТОВ “Амвросіївська сільгосптехніка”) з урахуванням уточнення про визнання права власності на автотранспортні засоби : автомобілі КАМАЗ 55102 д/н 5410АК, д/н 32137ЕВ, д/н 32134ЕВ, д/н 32109ЕВ, ГАЗ 3307 д/н 32107ЕВ та зобов’язання відповідача передати позивачу оригінали документів на вищевказані транспортні засоби, відмовив.

Крім того, суд першої інстанції стягнув з позивача на користь Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз витрати по проведенню експертизи в сумі 563 грн. 04 коп.

Суд першої інстанції у рішенні дійшов висновку про відмову у визнанні за позивачем права власності на автомобілі КАМАЗ 55102 д/н 5410АК, д/н 32137ЕВ, д/н 32134ЕВ, д/н 32109ЕВ, ГАЗ 3307 д/н 32107ЕВ та зобов’язання відповідача передати позивачу оригінали документів на вищевказані транспортні засоби, оскільки додаткова угода від 02.10.2006 р. про зміни та доповнення до договору № 05/04-06 від 03.04.2006 р. оренди обладнання, на яку позивач посилався, як на підставу своїх позовних вимог, є недійсною на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій рішення суду від 22.02.2008 р. по справі № 36/273пн просить скасувати повністю, прийняти нове рішення, яким задовольнити уточнені позовні вимоги у повному обсязі.

Зокрема, заявник посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Заявник посилається на те, що у процесі розгляду справи, судом не було запропоновано позивачу надати питання, відповіді на які мають бути встановлені судовим експертом при проведенні судово-почеркознавчої експертизи.

На думку заявника, суд першої інстанції при прийнятті рішення не дослідив надані позивачем докази у повному обсязі, а керувався тільки висновком судово-почеркознавчої експертизи.

Заявник зазначає, що судом при прийнятті рішення не здійснено розподіл судових витрат - в частині повернення державного мита за подання позову, надмірно сплаченого позивачем.

Крім того, заявник посилається на те, що при визнанні недійсною додаткової угоди від 02.10.2006 р. про зміни та доповнення до договору №05/04-06 від 03.04.2006 р. оренди обладнання, судом не застосовано положення ст. 241 Цивільного кодексу України. Оскільки, на думку заявника, зазначена угода вчинена з перевищенням повноважень особи, що її підписала, та була схвалена шляхом підписання акту приймання –передачі виконаних підрядних робіт з ремонту орендованої техніки - автомобілів КАМАЗ 55102 д/н 5410АК, д/н 32137ЕВ, д/н 32134ЕВ, д/н 32109ЕВ, ГАЗ 3307 д/н 32107ЕВ.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем по справі апеляційній інстанції не наданий.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи та заперечення представників сторін, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

ТОВ “Авангард” звернулося до господарського суду з позовом до ТОВ “Амвросіївська сільгосптехніка” про надання позивачу дозволу на оформлення права власності на зазначене у договорі № 05/04-06 від 03.04.2006 р. майно, зобов’язання відповідача передати необхідну технічну та бухгалтерську документацію на техніку, зазначену у договорі № 05/04-06 від 03.04.2006 р.

Заявою від 12.12.2007 р. позивач надав уточнення до позовної заяви, в якій просив суд визнати за ним право власності на автотранспортні засоби : автомобілі КАМАЗ 55102 д/н 5410АК, д/н 32137ЕВ, д/н 32134ЕВ, д/н 32109ЕВ, ГАЗ 3307 д/н 32107ЕВ та зобов’язати відповідача передати позивачу оригінали документів на вищевказані транспортні засоби. Зазначені уточнені позовні вимоги прийняті та розглянуті судом першої інстанції.

В обґрунтування заявлених позивачем вимог позивач посилається на договір № 05/04-06 від 03.04.2006 р. оренди обладнання, додаткову угоду до вказаного договору від 02.10.2006 р., акт приймання –передачі від 03.04.2006 р. до договору № 05/04-06 від 03.04.2006 р. оренди обладнання, рахунок-фактури, акт здачі-приймання виконаних робіт від 01.09.2007 р., лімітно-заборні відомості.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що додаткова угода від 02.10.2006 р. про зміни та доповнення до договору № 05/04-06 від 03.04.2006 р. оренди обладнання, підписана не директором підприємства, а іншою, невідомою особою.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.04.2006 р. між сторонами був укладений договір № 05/04-06 оренди обладнання.

Пунктом 1.1. даного договору сторони визначили, що відповідач зобов"язується передати позивачу у тимчасове платне користування обладнання у відповідності з переліком, вказаним у п. 1.2 договору.

Відповідно п.п. 1.3, 3.1 договору за користування даним майном позивач зобов’язався сплачувати відповідачу орендну плату у сумі 500 грн. за календарний місяць.

На викання умов зазначеного договору відповідач передав позивачу визначене п. 1.2 вказаного договору обладнання, зокрема автомобілі КАМАЗ 55102 д/н 5410АК, д/н 32137ЕВ, д/н 32134ЕВ, д/н 32109ЕВ, ГАЗ 3307 д/н 32107ЕВ, про що свідчить акт приймання –передачі від 03.04.2006 р., підписаний представниками сторін без зауважень та заперечень, підписи яких засвідчені печатками обох підприємств ( а.с. 10).

Як встановлено судом першої інстанції, в обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 02.10.2006 р. сторони підписали додаткову угоду до вищевказаного договору, якою змінили п. 2.1.3 договору та визначили, що позивачу надається право здійснювати капітальний ремонт орендованої техніки власними силами, виставляти рахунки відповідачу, строк оплати яких складає 10 календарних днів. У разі, якщо вартість ремонтних робіт перевищує залишкову вартість об"єкта, який ремонтується, то об"єкт переходить у власність позивача. Відповідач зобов’язується передати документи, які підтверджують право власності, позивачу.

Позивач посилається на те, що під час користування орендованою технікою був проведений капітальний ремонт даної техніки, зокрема автомобілів КАМАЗ 55102 у кількості 4 одиниці та автомобілю ГАЗ 3307 у кількості 1 одиниці на загальну суму 105 937 грн. 61 коп., про що був складений акт приймання -передачі від 01.09.2007 р. (а.с. 37).

Також позивач посилається на те, що належним підтвердженням проведення капітального ремонту орендованої техніки є витратні накладні та платіжні доручення, які підтверджують придбання та оплату позивачем запчастин, що використовувались при ремонті орендованого майна, лімітно-заборні відомості, які підтверджують використання власних придбаних запчастин, робочі наряди з табелями виходів робітників, що здійснювали ремонт, розшифровка затрат на проведення капітального ремонту, на підставі яких позивачем зроблені зведені відомості затрат на капітальний ремонт по кожному відремонтованому автомобілю, і вважає, що загалом витрачено для проведення ремонту транспортних засобів - 208 267 грн. 17 коп.

Оскільки вартість здійсненого капітального ремонту орендованої техніки перевищує його залишкову вартість, яка складає 76044, 37 грн., позивач звернувся до відповідача з позовом про визнання права власності на вказану техніку на підставі додаткової угоди від 02.10.2006 р. про зміни та доповнення до договору № 05/04-06 від 03.04.2006 р. оренди обладнання.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачені положення, дотримання яких необхідно для дійсності правочину, одним з яких є те, що волевиявлення учасника право чину повинно бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Згідно вимог ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

При цьому обов”язковою вимогою є власноручне здійснення сторонами або уповноваженими особами підпису на документах, якими фіксується укладення правочину.

Як свідчить зміст додаткової угоди від від 02.10.2006 р. про зміни та доповнення до договору № 05/04-06 від 03.04.2006 р. оренди обладнання вона підписана директором ТОВ “ Авросіївська сільгосптехніка” Шевченко Володимиром Миколайовичем. Проте, у судовому засіданні суду першої інстанції Шевченко В.М. заявив, що вказану додаткову угоду не підписував.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.12.2007 р. було призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Донецькому науково-дослідницькому інституту судових експертиз. На вирішення експерта поставлено питання: чи виконаний підпис на додатковій угоді від 02.10.2006 р. директором ТОВ “ Амвросіївська сільгосптехніка” Шевченко В.М.

З висновку судово-почеркознавчої експертизи № 6747/02 від 18.01.2008 р. судом першої інстанції встановлено, що підпис від імені Шевченко Володимира Миколайовича, розташований у додатковій угоді від 02.10.2006 р. про зміни та доповнення до договору № 05/04-06 від 03.04.2006 р. оренди обладнання виконано не Шевченко Володимиром Миколайовичем, а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису.

Таким чином, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що додаткова угода, на яку позивач посилається, як на підставу своїх вимог, суперечить ст.ст. 203, 207 Цивільного кодексу України, оскільки у відповідача було відсутнє волевиявлення на укладення цієї додаткової угоди, оскільки вона підписана неуповноваженою на це особою.

Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України недотримання в момент вчинення правочину стороною вимог, встановлених, зокрема, частиною 3 ст. 203 Цивільного кодексу України, є підставою для недійсності правочину.

Дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, з огляду на те, що додаткова угода від 02.10.2006 р. про зміни та доповнення до договору № 05/04-06 від 03.04.2006 р. оренди обладнання суперечить вимогам діючого законодавства, господарський суд обґрунтовано, керуючись п.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України визнав вказану додаткову угоду недійсною на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України. Крім того, апеляційна інстанція вважає, за необхідне, вказаний висновок суду першої інстанції щодо недійсності зазначеної додаткової угоди викласти і у резолютивній частині рішення.

З огляду на наведене, апеляційна інстанція вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності на автомобілі КАМАЗ 55102 д/н 5410АК, д/н 32137ЕВ, д/н 32134ЕВ, д/н 32109ЕВ, ГАЗ 3307 д/н 32107ЕВ та зобов"язання відповідача передати позивачеві оригінали документів на вищевказані транспортні засоби, оскільки підстава заявлених вимог –додаткова угода від 02.10.2006 р. про зміни та доповнення до договору № 05/04-06 від 03.04.2006 р. оренди обладнання є недійсною.

Посилання заявника на те, що у процесі розгляду справи, судом не було запропоновано позивачу надати питання, відповіді на які мають бути встановлені судовим експертом при проведенні судово-почеркознавчої експертизи, безпідставні з наступних підстав.

Відповідно до положень Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. № 53/5, головним завдання судово-почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, а також встановлення факту виконання рукопису навмисно зміненим почерком, з наслідуванням (імітацією) почерку іншої особи. Зазначення ж яких-небудь інших питань в межах судово-почеркознавчої експертизи дослідженню не підлягають, тому судом першої інстанції обґрунтовано відповідно до вимог діючого законодавства призначена судово-почеркознавча експертиза з метою перевірки виконання підпису на додатковій угоді від 02.10.2006 р. директором ТОВ “ Авросіївська сільгосптехніка” Шевченко В.М. або іншою особою.

Посилання заявника на те, що зазначена додаткова угода вчинена представником з перевищенням повноважень і відповідно до ст. 241 Цивільного кодексу України створює, змінює, припиняє цивільні права та обов"язки з моменту вчинення цього правочину, оскільки була схвалена шляхом підписання акту приймання –передачі виконаних підрядних робіт з капітального ремонту орендованої техніки - автомобілів КАМАЗ 55102 д/н 5410АК, д/н 32137ЕВ, д/н 32134ЕВ, д/н 32109ЕВ, ГАЗ 3307 д/н 32107ЕВ, не ґрунтується на діючому законодавстві.

Відповідно до ст. 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов’язки з моменту вчинення цього правочину.

Доводи заявника про схвалення відповідачем додаткової угоди шляхом підписання акту приймання –передачі виконаних підрядних робіт з капітального ремонту автомобілів КАМАЗ 55102 д/н 5410АК, д/н 32137ЕВ, д/н 32134ЕВ, д/н 32109ЕВ, ГАЗ 3307 д/н 32107ЕВ, не може бути прийнято до уваги, оскільки вказана угода підписана не представником відповідача з перевищенням повноваженням, а невідомою особою з наслідуванням справжнього підпису директора відповідача по справі. Крім того, положеннями вказаної статті передбачено, що правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання, але в матеріалах справи відсутні докази схвалення саме зазначеної додаткової угоди щодо переходу права власності позивача на орендовану техніку. Підписання ж акту приймання -передачі виконаних підрядних робіт з капітального ремонту орендованої техніки до вказаного схвалення ніякого відношення не має.

Посилання заявника на те, що судом при прийнятті рішення не здійснено розподіл судових витрат - в частині повернення державного мита за подання позову, надмірно сплаченого позивачем, безпідставні, оскільки господарським судом Донецької області 26.02.2008 р. прийнято додаткове рішення про повернення позивачу з державного бюджету надмірно сплаченого державного мита у сумі 974 грн. 40 коп. ( а. с. 217).

На підставі вищезазначеного, судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 22.02.2008 р. по справі № 36/273пн підлягає залишенню без змін, а вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Крім того, апеляційна інстанція вважає за необхідне відповідно до вимог ст. 90 Господарського процесуального кодексу України направити повідомлення прокуратурі Амвросіївського району Донецької області, оскільки судом під час розгляду спору був виявлений факт підробки підпису додаткової угоди від 02.10.2006 р. про зміни та доповнення до договору № 05/04-06 від 03.04.2006 р. оренди обладнання, на підставі якої, позивач вимагав визнання за ним права власності на автомобілі КАМАЗ 55102 д/н 5410АК, д/н 32137ЕВ, д/н 32134ЕВ, д/н 32109ЕВ, ГАЗ 3307 д/н 32107ЕВ.

Керуючись ст. ст. 49, 90, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Авангард” с. Олексіївське Амвросіївського району Донецької області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 22.02.2008 р. по справі № 32/273пн про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на автотранспортні засоби : автомобілі КАМАЗ 55102 д/н 5410АК, д/н 32137ЕВ, д/н 32134ЕВ, д/н 32109ЕВ, ГАЗ 3307 д/н 32107ЕВ та зобов’язання відповідача передати позивачу оригінали документів на вищевказані транспортні засоби залишити без змін. Доповнити резолютивну частину рішення господарського суду Донецької області від 22.02.2008 р. реченням наступного змісту : "Визнати недійсною додаткову угоду від 02.10.2006 р. про зміни та доповнення до договору № 05/04-06 від 03.04.2006 р. оренди обладнання".

Направити повідомлення відповідно до ст. 90 Господарського процесуального кодексу України до прокуратури Амвросіївського району Донецької області.

Головуючий          Т.М. Колядко

Судді:          С.В. Мирошниченко

О.А. Скакун

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1 у справу

1 ДАГС

1. господ. суд Дон. обл.