ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2008 р.

№ 3/295 (10/276/07)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого

Волковицької Н.О.,

Рогач Л.І.

за участю представників:

позивача

Мітенко І.В., посв. від 04.08.2000р.

відповідача

не з'явився (про час та місце судового засідання повідомлений належним чином)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2007р.

у справі

№ 3/295

господарського суду міста Києва

за позовом

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області

до

Приватного підприємства "Аукціон –4"

про

розірвання договору купівлі-продажу та повернення майна у державну власність

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області звернулось до господарського суду з позовом про розірвання договору № 808 від 13.10.2003р. купівлі-продажу державного майна соціального призначення, укладеного позивачем з приватним підприємством "Аукціон-4", зобов'язання відповідача повернути приватизований об'єкт до державної власності на користь регіонального відділення з підписанням відповідного акту прийому-передачі майна.

Позовні вимоги вмотивовано порушенням та невиконанням відповідачем зобов'язань покупця об'єкту приватизації, передбачених договором купівлі-продажу, щодо збереження профілю об'єкту приватизації, застосуванням наслідків порушення умов договору відповідно до статей 526, 651 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, статті 27 Закону України "Про приватизацію державного майна", пункту 135 Державної програми приватизації на 2000-2002 роки.

Відповідач відхилив позовні вимоги повністю, пославшись на відсутність порушених зобов'язань, а також знаходження його в процедурі банкрутства, що передбачає спеціальну процедуру пред'явлення вимог та виконання зобов'язань.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.07.2007р. (суддя Сівакова В.В.) у задоволенні позову відмовлено повністю; судове рішення вмотивовано знаходженням відповідача в процедурі банкрутства, відтак згідно статті 23 закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вимоги до боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедури банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури, а виконання зобов'язань здійснюватись у випадках та порядку, передбаченому цим Законом.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2007р. (судді: Андрієнко В.В. - головуючий, Малетич М.М., Студенець В.І.) рішення господарського суду скасовано повністю; прийнято нове рішення про задоволення позову регіонального відділення; розірвано договір купівлі-продажу державного майна, укладений між Регіональним відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області та Приватним підприємством "Аукціон-4" на аукціоні № 808 від 13.10.2003р. та зобов'язано Приватне підприємство "Аукціон-4" повернути приватизований об'єкт, який складається з: будівлі котельної (літ. А) площею 174,8 кв. м. з прибудовою (літ. а) площею 8,3 кв. м.; корпус № 1 (літ. П) площею 149,3 кв. м.; корпус № 2 (літ. Р) площею 148,9 кв. м.; корпус № 3 (літ. Н) площею 51,9 кв. м.; корпус № 4 (літ. О) площею 53,1 кв. м.; корпус № 5 (літ. Л) площею 150,3 кв. м.; корпус № 6 (літ. М) площею 148,5 кв. м. з прибудовою (літ. М-1, М-2) площею 20,4 кв. м.; корпус № 7 (літ. Й) площею 211,7 кв. м.; корпус № 8 (літ. К) площею 220,7 кв. м.; корпус № 9 (літ. Ж) площею 216,6 кв. м.; корпус № 10 (літ. 3) площею 200,1 кв. м.; корпус № 11 (літ. Б) площею 217,1 кв. м.; ізолятор (літ. В) площею 59,5 кв. м. з прибудовами (літ.в, в-1, в-2) площею 50,5 кв. м.; гуртожиток завгоспу (літ. Д) площею 39,0 кв. м.; будівля клубу (літ. С) площею 201,7 кв. м.; склади (літ. Л-1, Л-2) площею 97,9 кв. м.; сараї (літ. Ц, Ц-3) площею 81,5 кв. м.; компресорні (літ. Ц-1, Ц-2) площею 5,0 кв. м.; склад (літ. Щ, Щ-1) загальною площею 27,2 кв. м.; склад з будівлі котельної (літ. А) площею 174,8 кв. м. з прибудовою (літ. а) площею 8,3 кв. м.; корпус №1 (літ. П) площею 149,3 кв. м.; корпус № 2(літ. Р) площею 148,9 кв. м.; корпус № 3 (літ.Н) площею 51,9 кв. м.; корпус № 4(літ. О) площею 53,1 кв. м.; корпус № 5 (літ. Л) площею 150,3 кв. м.; корпус № 6 (літ. М) площею 148,5 кв. м. з прибудовою (літ. М-1, М-2) площею20,4 кв. м.; корпус № 7 (літ. Й) площею 211,7 кв. м.; корпус № 8 (літ. К) площею 220,7 кв. м.; корпус № 9 (літ. Ж) площею 216,6 кв. м.; корпус № 10 (літ. 3) площею 200,1 кв. м.; корпус № 11 (літ. Б) площею 217,1 кв. м.; ізолятор (літ. В) площею 59,5 кв. м. з прибудовами (літ. в, в-1, в-2) площею 50,5 кв. м.; гуртожиток завгоспу (літ.Д) площею 39,0 кв. м.; будівля клубу (літ. С) площею 201,7 кв. м.; склади (літ. Л-1, Л-2) площею 97,9 кв. м.; сараї (літ. Ц, Ц-3) площею 81,5 кв. м.; компресорні (літ. Ц-1, Ц-2) площею 5,0 кв. м.; склад (літ. Щ, Щ-1) загальною площею 27,2 кв. м.; склад (літ. X) загальною площею 24,1 кв. м.; їдальня (літ. Ч, ч-1) площею 540,3 кв. м.; з прибудовою (літ. ч-2, ч-3) площею 146,5 кв. м.; будівля літнього кінотеатру (літ. Ф, Ф-1, Ф-2) площею 405,3 кв. м.; склад (літ. Ю) площею 108,6 кв. м.; склад (літ. Я, Я-1) площею 77,0 кв. м.; вбиральня (літ. У-1) площею 15,2 кв. м.; вбиральня (літ. Б-1) площею 16,1 кв. м.; а також: недобудовані прибудови (літ. А-1, літ. И-1, літ. К-1, літ. Ж-1, літ. 3-1), вбиральня (літ. Т); недобудований склад (літ. Н-1); вбиральня (літ. Г-1) паркан № 1, № 5, ворота № 2, № 3, № 4; сарай (літ. Е) і господарська побудова (літ. е-1) до державної власності на користь Регіонального відділення ФДМУ по Запорізькій області шляхом підписання акту прийому-передачі; з відповідача стягнуто 6637,84грн. державного мита на користь бюджету та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь ДП "Інформаційні судові системи".

Скасовуючи рішення місцевого суду, апеляційна інстанція вказала, що його висновки ґрунтуються на недоведених обставинах, що мали значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення; рішення апеляційної інстанції про задоволення позову ґрунтується на обставинах справи щодо порушення відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу об'єкту приватизації, які є встановленими судовим рішенням у справі № 41/638 та в силу статті 35 Господарського процесуального кодексу України не потребують подальшого доведення, статті 27 Закону України "Про приватизацію державного майна" та статті 651 Цивільного кодексу України, що регулюють відповідні правовідносини.

Не погоджуючись з постановою апеляційної інстанції, відповідач подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить її скасувати та залишити без змін рішення місцевого господарського суду.

Заявник посилається на прийняття судом рішення щодо майна, власниками якого є Приватне підприємство "Шатц" та Обслуговуючий садово-городній кооператив "Ланд Хауз", а не відповідач, апеляційний суд до участі у справі власників майна не залучив, відтак наявні підстави для безумовного скасування судового рішення за приписами статті 11110 Господарського процесуального кодексу України; також скаржник вважає, що судом порушено вимоги статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки дані вимоги мали розглядатися в межах процедури банкрутства.

Позивач у відзиві на касаційну скаргу та усно в судовому засіданні відхилив доводи касаційної скарги, вказавши на законність та обґрунтованість постанови апеляційного суду; відповідач не скористався правом на участь представника у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді –доповідача та пояснення представника позивача, присутнього в судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скар га підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або перевіряти докази.

Спірні правовідносини сторін виникли у зв’язку з виконанням позивачем його функцій контролю за виконанням умов договору купівлі-продажу покупцем, в тому числі реалізацією його права застосовувати до порушників санкції, наслідки невиконання договору, передбачені чинним законодавством.

Законодавчими актами України, що передбачають порядок та підстави розірвання договору, є Цивільний кодекс України та Господарський кодекс України.

Статтею 188 Господарського кодексу України встановлено загальний порядок зміни та розірвання господарських договорів, відповідно до якого зміна та розірвання договорів у односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Спеціальними законами України, що регулюють правовідносини сторін в процесі приватизації, у тому числі регулюють порядок укладання договорів купівлі-продажу майна в процесі приватизації, зобов'язання сторін за такими договорами, наслідки порушення зобов'язань, та підлягають застосуванню, як інше, встановлене законом, є Закон України "Про приватизацію державного майна" (із змінами та доповненнями).

Так, згідно зі статтею 27 Закону України "Про приватизацію державного майна" оформлення угод приватизації здійснюється шляхом укладання договорів купівлі-продажу, істотними умовами якого є зобов'язання сторін відповідно до умов приватизації. Сторонами договору купівлі-продажу об'єкту в процесі його приватизації є покупець та відповідний орган приватизації; орган приватизації здійснює контроль за виконанням покупцем умов договору купівлі-продажу, а в разі їх невиконання застосовують санкції, передбачені чинним законодавством, та можуть у встановленому порядку порушувати питання про розірвання договору.

У разі розірвання в судовому порядку договору купівлі-продажу у зв'язку з невиконанням покупцем договірних зобов'язань приватизований об'єкт підлягає поверненню в державну власність.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, сторонами було укладено договір № 808 від 13.10.2003р. купівлі-продажу державного майна шляхом продажу на аукціоні, відповідно до умов якого позивач зобов'язався передати у власність відповідача державне майно –піонерський табір "Дружба", розташований за адресою м. Запоріжжя, вул. Ленська/Котельнікова, 19/11, на земельній ділянці площею 9,2га, а відповідач зобов'язався прийняти об'єкт приватизації, сплатити за нього ціну відповідно до умов, визначених у договорі.

Також апеляційним господарським судом встановлено, що за умовами вказаного договору покупець зобов'язувався виконувати умови продажу, а саме протягом двох років з моменту нотаріального посвідчення договору зберігати профіль об'єкту приватизації, укласти договори на відповідні комунальні послуги; за пунктом 11.3 в разі недотримання умов договору він може бути змінений або розірваний згідно з чинним законодавством.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2007р. у справі № 41/638 було встановлено факт порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу від 13.10.2003р. щодо збереження профілю діяльності приватизованого об'єкта та прийнято рішення про стягнення на користь позивача штрафних санкцій за порушення умов договору.

Судами з'ясовано, що постановою господарського суду міста Києва від 12.09.2006р. у справі № 24/478-6 приватне підприємство "Аукціон-4" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута голову ліквідаційної комісії та зобов'язано останнього надати суду звіт та ліквідаційний баланс.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду позовних вимог про розірвання договору купівлі-продажу та повернення майна лише в межах процедури банкрутства.

Натомість суд апеляційної інстанції зазначив про відсутність у законодавстві з питань банкрутства обмежень щодо можливості визнання недійсними чи розірвання угод, учасником яких був банкрут, в іншому провадженні, крім провадження у справі про банкрутство.

Відтак, визнавши порушення договірних зобов'язань відповідачем таким, що не потребує повторного доведення за частиною 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд зазначив про наявність передбачених статтею 27 Закону України "Про приватизацію державного майна" та статтею 651 Цивільного кодексу України підстав для розірвання договору купівлі-продажу об'єкту приватизації та повернення предмету купівлі-продажу до державної власності на користь регіонального відділення ФДМУ по Запорізькій області шляхом підписання акту прийому-передачі.

Судова колегія погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо відсутності у Законі "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" обмежень для можливості звернення з вимогою про недійсність чи розірвання договору в іншій, крім банкрутства, процедурі.

Також судова колегія зазначає, що при визначенні настання строку виконання та визнання погашеними зобов'язань боржника, слід враховувати, що зобов'язання покупця (банкрута) щодо повернення майна, придбаного в процедурі приватизації, виникають лише в силу прийняття судового рішення про розірвання договору купівлі-продажу об'єкту приватизації.

Однак для вирішення спору про повернення об'єкту нерухомого майна шляхом його реальної передачі (підписання акту приймання-передачі) істотною обставиною, що підлягає встановленню, є також знаходження об'єкту у володінні відповідача.

Матеріали справи містять договори купівлі-продажу спірного майна, від 06.07.2007р. та від 01.08.2007р. (т.2, а.с.13-17), натомість судами попередніх інстанцій не перевірено, чи знаходиться майно, яке є предметом позову, у володінні відповідача після укладення відповідних договорів купівлі-продажу, а відтак не з'ясовано, чи може бути звернуто вимоги про повернення майна до Приватного підприємства "Аукціон-4" та чи є правові підстави залучення до участі у справі особу, у володінні якої перебуває спірне майно на час вирішення спору.

Водночас, вирішуючи питання про задоволення позовних вимог про повернення майна в державну власність, судам належить з'ясовувати підстави та способи припинення права власності на нерухоме майно згідно умов договору та приписів чинного законодавства, перевірити, яким чином врегульовано чинним законодавством обраний позивачем спосіб захисту порушених прав .

Відповідно до роз’яснень, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Прийняті у справі судові рішення вказаним вимогам не відповідають з вказаних вище підстав.

З огляду на межі повноважень касаційної інстанції, визначені статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України, постанова апеляційного господарського суду та рішення місцевого господарського суду підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Під час розгляду справи суду слід взяти до уваги наведене, вжити передбачені законом заходи для всебічного, повного і об’єктивного встановлення обставин справи та вирішити спір відповідно до вимог закону.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 43, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, –

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного підприємства "Аукціон-4" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2007р. у справі № 3/295 господарського суду міста Києва та рішення господарського суду міста Києва від 12.07.2007р. скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Головуючий                                                                                Т.Дроботова

Судді:                                                                                          Н.Волковицька

Л.Рогач