ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.08
Справа №  6/368/08

Суддя   Місюра Л.С.

За
позовом           Приватного підприємства “Освод” м.
Вінниця

До          Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1
м.Запоріжжя

Про  стягнення
2 500 грн.

Суддя                    Місюра  Л.С.

За
участю представників:

Від
позивача:          Мішагіна
А.Ю. -дов. № 25 від 10.10.2008р.

Від
відповідача:          не з'явився

Розглянувши
матеріали справи за позовом Приватного підприємства “Освод” м. Вінниця до
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 м. Запоріжжя про стягнення  2 500 грн.,
суддя

В С Т
А Н О В И В:

Позивач
просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з автомобільних
перевезень в розмірі  2 500 грн.

У
зв'язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладався.

14.10.2008
року розгляд справи продовжено.

В
матеріалах справи є Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців № 2242999 від 08.09.2008р.,  згідно якої відповідач знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Копія
позовної заяви позивачем та ухвала суду про порушення провадження по справі та
призначення справи до розгляду, та ухвала про відкладення розгляду справи були
направлені відповідачу як за цією адресою, так і на адресу: АДРЕСА_2.

Ухвали
в господарський суд не повертались, що свідчить про те, що відповідач їх  отримав.

Відповідач,
повідомлений про місце, день та час розгляду справи, порядку, передбаченому
Господарським процесуальним кодексом України (надалі -ГПК України), в судове
засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, проти позову не
заперечив,  витребувані документи не
надав.

Згідно
пункту 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1228
від 02.06.2006р., до повноважень господарських судів не віднесено
установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання
фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших
процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої
кореспонденції, повернуті органами
зв'язку з позначками "адресат
вибув", "адресат
відсутній" і  т.п., з
урахуванням  конкретних обставин справи
можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку
щодо повідомлення учасників судового процесу про  вчинення
цим  судом  певних процесуальних дій.

Згідно
ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їх
процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом
інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та
об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно
до ст. 33 ГПК України, обов'язок доказування і подання доказів покладається на
сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази
додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Неявка
відповідача чи його представника в судове засідання не звільняє відповідача від
виконання вимог суду, викладених в ухвалах суду та направлення суду
витребуваних матеріалів.

Стаття
75 ГПК України дозволяє розглянути спір по наявним у справі матеріалами, у
випадку якщо відзив та витребувані судом документи не подані.

За
таких обставин, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суддя вважає, що
позовні вимоги  підлягають задоволенню з
наступних підстав:

На
підставі ліцензії НОМЕР_1 від 29.03.2006 року позивач надає послуги з
перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального
користування.

17.09.2007
року між позивачем та відповідачем був укладений договір -заявка шляхом обміну
факсимільними копіями.

При
цьому, в останньому абзаці договору -заявки сторони визначили, що факсова копія
має силу оригіналу.

Відповідно
до умов договору -заявки позивач надає відповідачу послуги з перевезення 20 тон
кондитерських виробів пор маршруту м. Вінниця -м. Мелітополь.

Як
зазначено у договорі - заявці, перевезення здійснюється автомобілем РЕНО  НОМЕР_2, НОМЕР_4  вартість послуг становить 3 100 грн.

Відповідно
до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_3 та НОМЕР_5 позивач є
власником автомобіля РЕНО НОМЕР_2 та причепу бортового, відповідно.

Відповідно
до ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору
перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної
(коносамента або  іншого документа,
встановленого транспортними кодексами (статутами).

На
підставі товарно - транспортної накладної серії 02 АБЖ від 17.09.2007 року
позивач здійснив перевезення кондитерських виробів  до місця призначення -м. Мелітополь, власними
транспортними засобами.

Відповідач
не надав будь -яких зауважень та претензій стосовно наданих послуг.

Відповідно
до п. 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні,
затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997р. та
зареєстрованих у Міністерстві юстиції України
20.02.1998 року за № 128/2568, товарно -транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного процесу документ, що призначений для списання
товарно -матеріальних цінностей … а також для розрахунків за перевезення
вантажу та обліку виконаної роботи.

На
оплату наданих послуг позивач надав відповідачу рахунок № АП-173 від 19.09.2007
року на оплату послуг на суму 3 100 грн.

Згідно
до статті 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів
цивільного  законодавства, а за  відсутності таких умов та вимог -відповідно
до звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що  звичайно ставляться.

Відповідач
частково оплатив надані послуги в сумі 600 грн., що підтверджується банківською
випискою від 07.10.2008 року. У банківській виписці в графі “Призначення
платежу” зазначено, що оплата здійснюється згідно рахунку № АП-173 від
19.09.2007р.

Заборгованість
в сумі 2 500 грн. відповідачем не була сплачена.

За
таких обставин, вимоги позивача обґрунтовані, і з відповідача підлягає
стягненню 2 500 грн.

Судові
витрати покладаються на відповідача.

Відповідно
до ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” позивачу
підлягає поверненню з державного бюджету України зайво сплачене державне  мито в сумі 148 грн.

Керуючись
ст. ст. 22, 44 -49, 75, 82 -85 ГПК України, суддя

В И Р
І Ш И В:

Позов
задовольнити. Стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; фактична
адреса: АДРЕСА_2, іден. код НОМЕР_5, розрахункові рахунки не відомі) на користь
Приватного підприємства “Освод” (287100, м. Вінниця, вул. І.Богуна, 92; р/
рахунок № 0 в Вінницькій обласній дирекції “Укрсоцбанк”, МФО 302010,
) основний борг  в
сумі 2 500 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 102 грн. та на
інформаційно -технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн., надавши
наказ.

Видати
Приватному підприємству “Освод” довідку на повернення з державного бюджету
України зайво сплаченого державного мита в сумі 148 грн., перерахованого
платіжним дорученням № 177 від 17.06.2008 року. Платіжне доручення знаходиться
в матеріалах справи.

Суддя
Л.С. Місюра

Рішення підписано та
передано на відправку: 14.10.2008р.