ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.10.08
р.
Справа № 37/181

Господарський
суд Донецької області у складі судді Попкова Д.О.,

присекретарі
Левшиної Я.О., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

позовною
заявою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій
області, м. Донецьк, ідентифікаційний код 13511245

до
Відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Донецьк, ідентифікаційний
номерНОМЕР_1

про:
стягнення неустойки в розмірі 2482,35 грн. за користування майном за весь час
прострочення,

за
участю:

від
Позивача - Тищенко Ю.С. (за довіреністю № 78 від 17.09.2008р.);

від
Відповідача - ОСОБА_1(паспорт НОМЕР_2, виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в
Донецькій обл. 27.02.2002р.)

Відповідно
до вимог ст.4-4 ГПК України, п.7 ст. 129 Конституції України судовий розгляд
здійснювався з фіксацією технічними засобами аудиозапису.

Згідно
із ст.77 ГПК України розгляд справи відкладався з 02.10.2008р. на 09.10.2008р.,
з 09.10.2008р. на 16.10.2008р.

СУТЬ
СПРАВИ:

Регіональне
відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Донецьк
(далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною
заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Донецьк (далі - Відповідач) про
стягнення неустойки в розмірі 2482,35 грн. за користування майном за весь час
прострочення.

В
обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на закінчення строку дії
договору оренди державного майна № 2739/2006 від 29.06.2006р.; повідомлення
орендаря про те, що після такого закінчення договір на новий строк
продовжуватися не буде; ухилення від повернення орендованого майна за актом
приймання-передачі.

На  підтвердження вказаних обставин Позивач надає
договір оренди державного майна    №
2739/2006 від 29.06.2006р., додаткову угоду № 1 від 22.06.2007р. та розрахунок
до нього; лист на адресу Відповідача від 03.07.2008р. № 06-03-5328 з доказами
отримання Відповідачем; розрахунок неустойки.

Нормативно
свої вимоги Позивач обґрунтовує ст.ст.611, 785 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 2, 12 Господарського процесуального кодексу України.

Заявою
від  14.10.2008р. № 14-8653 Позивач в
порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України зменшив суму вимог
до 718,76грн.

Відповідач
надав відзив від 08.10.2008р. (а.с.23), в якому проти позову заперечив посилаючись
на повернення майна балансоутримувачу згідно із актом приймання-передачі від
09.07.2008р., на підтвердження чого надав
відповідний акт.

Разом
із цим, зменшені  Заявою від  14.10.2008р. № 14-8653 позовні вимоги визнав,
про що зазначив у клопотанні, наданому в судовому засіданні 16.10.2008р.

Представники
сторін справи  у судовому засіданні
підтримали свою позицію, викладену письмово.

Суд
вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки їх
цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин.

Вислухавши
у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та
оцінивши надані суду сторонами докази в порядку ст. 43 ГПК України, суд

ВСТАНОВИВ:

29.06.2006р.
між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій
області, м. Донецьк (Орендодавець) та Відповідачем (Орендар) був укладений
договір оренди державного майна № 2739/2006 (а.с.а.с.5-8), згідно п.п. 1.1.,
10.1. якого  Орендодавець передає, а
Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме державне майно -
нежитлові вбудовані приміщення столярної майстерні, загальною площею 190,0
кв.м., що знаходиться на балансі професійно-технічного училища №22 (надалі -
Балансоутримувач) і розташоване за адресою: 83120, м. Донецьк, вул. Флотська, 1
на період з 29.06.2006р. до 24.06.2007р.

Згідно
умов розділу 3 зазначеного договору на Відповідача покладені грошові
зобов'язання із перерахування орендної плати, визначеної на підставі Методики
розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України (за базовий
місяць розрахунку -  травень 2006р.
-  становить 543,86 грн. без ПДВ), що
підлягає корегуванню кожного місяця на індекс інфляції, до Державного бюджету
та Балансоутримувачу у співвідношенні 50% та 50% щомісяця не пізніше 25 числа
місяця.

Умовами
п. 3.5. договору за прострочення сплати орендної плати встановлена
відповідальність у вигляді пені у розмірі 2-х облікових ставок Національного
банку України за кожен день прострочення.

22.06.2007р.
додатковою угодою № 1 (а.с.9) сторони дійшли згоди про зміну розміру орендної
плати, встановивши його виходячи із суми плати за базовий місяць - січень
2007р. - 774,95 гривень, з 01.01.2007р.

Листом
від 03.07.2008р. № 06-03-5328 (а.с.11) Позивач повідомив Відповідача про
закінчення 18.06.2008р. строку дії договору оренди та необхідність термінового
повернення орендованого майна балансоутримувачу, оскільки термін дії договору
продовжуватися не буде. Зазначений лист Відповідачем отриманий 03.07.2008р., що
підтверджується відміткою на поштовому повідомленні (а.с. 13)

09.07.2008р. згідно із актом
приймання-передачі (а.с.22) Відповідач повернув орендоване майно
балансоутримувачу.

З
огляду на наведені підстави Позивач звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Заявою
від  14.10.2008р. № 14-8653 Позивач в
порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України зменшив суму вимог
до 718,76грн.

Відповідач
проти позовних вимог у первісному розмірі заперечив з підстав, викладених
у  відзиві від 08.10.2008р. (а.с.23), проте
зменшені позовні вимоги визнав, про що зазначив у клопотання, наданому в
судовому засіданні 16.10.2008р.

Суд
розглядає справу відносно вимог, визначених у заяві від  14.10.2008р. № 14-8653, оскільки згідно ст.
22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття
рішення зменшити розмір вимог, і таке зменшення судом приймається, оскільки
зумовлено виправленням арифметичної помилки та перерахунком вимог за період
фактичного позадоговірного використання орендованого майна., а, відтак, - не
суперечить законодавству і не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом
інтересів.

Виходячи
з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи,
суд вважає вимоги Позивача до Відповідача
такими, що  підлягають  частковому задоволенню з урахуванням такого:

Як
вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у
примусовому спонуканні Відповідача до сплати неустойки за період неповернення
орендованого майна після припинення орендних правовідносин у зв'язку із
закінченням строку дії договору.

Зважаючи
на статус сторін та характер правовідносин, останні, згідно ст.ст.1-3
Господарського кодексу України регламентуються насамперед його положеннями та
іншими актами господарського законодавства, зокрема - Законом України „Про
оренду державного та комунального майна” та Цивільним кодексом України, а також
- умовами договору оренди державного майна № 2739/2006.

Згідно
ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України підставою виникнення правовідносин
(прав та обов'язків) є, зокрема,
договір. Аналогічні положення закріплені і ст.ст. 144, 173, 174
Господарського кодексу України.

Враховуючи
визначену в п. 10.1 договору дату закінчення строку його дії - 24.06.2007р. -
наявність додаткової угоди між сторонами від 22.06.2007р., листа від
03.07.2008р. №06-03-5328, а також - приписи ч. 2 ст. 17 Закону України „Про
оренду державного та комунального майна”, ст.764 Цивільного кодексу України і
умови п. 10.6 договору, суд, за відсутністю в матеріалах справи належних у розумінні
ст. 34 Господарського процесуального кодексу України доказів продовження
орендних правовідносин у інший спосіб, дійшов висновку, що орендні
правовідносини між сторонами автоматично продовжувалися і після 24.06.2007р. на
той же строк і на тих самих умовах - до 18.06.2008р.

За
змістом ч.1 ст. 631 Цивільного кодексу України та ч. 7 ст. 180 Господарського
кодексу України закінчення строку дії договору зумовлює і припинення можливості
здійснювати  відповідні права учасником
договору, в розглядуваному випадку - користуватися Відповідачем приміщенням на
правах оренди.

Як
встановлено п. 10.8 договору оренди державного майна № 2739/2006 від
29.06.2006р., закінчення строку дії є підставою для його припинення, що
відповідає приписам ч. 2 ст. 26 Закону України „Про оренду державного та
комунального майна”, ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України.

За
висновками суду, лист Позивача від 03.07.2008р. № 06-03-5328 та його отримання
Відповідачем протягом місячного строку з дня закінчення продовженого терміну
договору  (18.06.2008р.) унеможливлюють
повторне автоматичне продовження орендних правовідносин після закінчення строку
дії договору внаслідок продовження фактичного користування майном у розумінні
положень ч.4 ст.284 Господарського кодексу України, ч. 2 ст. 17 Закону України
„Про оренду державного та комунального майна” та ст. 764 Цивільного кодексу
України.

При
цьому суд також враховує, що Відповідачем не надано доказів наявності намірів
скористатися переважним правом на укладання договору на новий строк у спосіб,
визначений ч. 1 ст. 777 Цивільного кодексу України.

Відповідно
до ч. 1 ст. 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”
наслідком припинення договору оренди у зв'язку із закінченням строку є
обов'язок орендаря повернути об'єкт оренди на умовах, визначених у договорі.
Аналогічні положення щодо обов'язку повернення із вказівкою на негайність його
здійснення закріплені і в ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України.

Згідно
п.п. 2.4., 2.5., 5.7. договору оренди державного майна № 2739/2006 від
29.06.2006р. повернення майна здійснюється Орендарем Балансоутримувачу у
належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням
нормального фізичного зносу, і опосередковується актом приймання-передачі,
обов'язок по складанню якого покладається на сторону, що передає об'єкт.

Як
встановлено судом, такий акт, як належний у розумінні ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України докази виконання обов'язку з повернення майна
балансоутримувачу, був складений лише 09.07.2008р.

Отже,
обов'язок Відповідача з повернення майна виконаний в натурі із простроченням,
що утворює підстави для нарахування і стягнення неустойки, передбаченої ч. 2
ст. 785 Цивільного кодексу України  у
подвійному розмірі орендної плати за період з дати закінчення строку дії
договору до фактичного повернення орендованого майна балансоутримувачу згідно
із наданим актом (з 19.06.2008р. по 09.07.2008р. включно).

Оскільки
наданий Позивачем до заяви від
14.10.2008р. № 14-8653 розрахунок
містить арифметичні недоліки:

- в
частині нарахування неустойки за 12 днів червня 2008р.  - зазначена Позивачем сума неустойки
математично є більшою, ніж навіть вказана ним подвійна сума орендної плати
(207,2 х 2 = 414,04), водночас, невірно нарахована і  сума орендної плати  - з урахуванням щомісячної інфляційної
індексації відносно розміру плати, визначено додатковою угодою № 1 від
22.06.2007р., за базовий місяць (січень 2007р.), та розподілу орендної плати
згідно умов п. 3.3. договору оренди, нараховуватися  за 12 днів червня 2008р. має 207,64грн.;

- в
частині визначення неустойки за 9 днів липень 2008р.  - зазначена Позивачем сума неустойки
математично є меншою, ніж навіть вказана ним подвійна сума орендної плати
(151,46 х 2 = 302,92), водночас, невірно нарахована і  сума орендної плати  - з урахуванням щомісячної інфляційної
індексації відносно розміру плати, визначено додатковою угодою № 1 від
22.06.2007р., за базовий місяць (січень 2007р.), та розподілу орендної плати
згідно умов п. 3.3. договору оренди, нараховуватися  за 9 днів липня 2008р. має 149,95грн.,

суд,
за результатами здійсненого за допомогою програми „Законодавство” перерахунку,
задовольняє вимоги в сумі 715,18грн.

Судом
також враховується визнання заявлених вимог з боку Відповідача, оголошене у
судовому засіданні 16.10.2008р.
Відповідно до ч. 5 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України
відповідач має право визнати позов повністю або частково. При цьому, згідно ч.
6 цієї статті суд не приймає визнання позову, якщо ці дії суперечать
законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Приймаючи
до уваги, що прострочення повернення орендованого майна протягом періоду, за
який нарахована неустойка, підтверджується наявними в матеріалах справи
належними у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України
доказами, суд приймає визнання як таке, що не суперечить закону і не порушує
чиїх-небудь прав та охоронюваних законом інтересів - але, в частині вимог, про
обґрунтованість яких зазначено вище. Визнання вимог в частині, якій суд їх
визнав необґрунтованими через арифметичні недоліки розрахунку судом до уваги не
приймається як таке, що суперечить законодавству.

За
вказаних обставин, визнання позовних вимог
в частині прийнятої судом за змістом ч. 5 ст. 78 Господарського процесуального
кодексу України є підставою для прийняття рішення про задоволення вимог
Позивачів.

У
відповідності до вимог ч. 2 ст.49 Господарського процесуального кодексу України
судові витрати підлягають віднесенню на Відповідача повністю, оскільки саме внаслідок
його неправильних дій (невчасного повернення орендованого майна) виник спір.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Регіонального
відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Донецьк
(ідентифікаційний код 13511245) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Донецьк (ідентифікаційний номерНОМЕР_1) про стягнення неустойки за весь час
прострочення повернення об'єкту у
розмірі 718,76грн. задовольнити
частково.

2.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номерНОМЕР_1) на користь державного бюджету (р/р 0007, МФО 834016,
код бюджетної класифікації 22080200, УДК у Кіровському районі м. Донецька ГУДКУ
у Донецькій області, ) суму неустойки в розмірі 715,18 гривень.

Видати
наказ після набрання рішенням законної сили.

3. У
задоволені решти вимог відмовити.

4.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номерНОМЕР_1)  в доход державного
бюджету    витрати по сплаті державного
мита в сумі 102 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в сумі 118  грн. 00 коп.

Видати
наказ після набрання рішенням законної сили.

5.
Рішення набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку з дня його
прийняття, а у разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного
подання протягом зазначеного строку - після розгляду справи апеляційною інстанцією,
якщо рішення не буде скасовано.

За
згодою сторін у судовому засіданні 16.10.2008р. оголошено вступну та
резолютивну частину судового рішення.

Повний
текст рішення  підписано 16.10.2008р.

6.Рішення
може бути оскаржене через Господарський суд Донецької області в апеляційному
порядку протягом десяти днів з дня його прийняття або в касаційному порядку
протягом одного місяця з дня набрання ним законної сили.

Суддя