КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2008                                                                                           № 21/41

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Кондес Л.О.

суддів:           Куровського С.В.

Михальської Ю.Б.

при секретарі:           Василів О.В.

За участю представників:

від позивача: Парицька Н.О. (дов. б/н від 24.09.2008);

Від відповідача: Литвин А.А.(голова правління);

розглянувши апеляційну скаргу ВАТ "ЕйЕль енд Ло" "AL & Law"

на рішення Господарського суду м.Києва від 03.07.2008

у справі № 21/41 (Шевченко Е.О.)

за позовом                               Державне підприємство "Київський експертно-технічний центр"

до                                                   ВАТ "ЕйЕль енд Ло" "AL & Law"

про                                                  розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва від 03.07.2008 у справі №21/41 позов задоволено: розірвано Договір №25/11-ЮП від 25.11.1999р. про надання юридичних послуг, який укладено між Державным підприємством „Київський експертно – технічний центр” та Відкритим акціонерним товариством „ЕйЕль енд Ло” „AL&Law”; стягнуто з Відкритого акціонерного товариства „ЕйЕль енд Ло” „AL&Law” на користь Державного підприємства „Київський експертно – технічний центр” судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м.Києва від 03.07.2008 у справі №21/41 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач наголошує на тому, що, створивши юридичну службу, керівник підприємства істотно збільшив витрати підприємства на суму 3149,70 грн. кожного кварталу.

Крім того скаржник вказує на те, що позивач не надав жодних доказів того, що істотно змінилися обставини, якими він керувався при укладенні спірного договору. Так само, позивачем не надано жодного доказу про істотне порушення відповідачем умов спірного договору.

Позивачем був наданий відзив на апеляційну скаргу, в якому вказується що протягом всього часу, від укладення Договору №25/11-ЮП від 25.11.1999р. до липня 2003 року, позивачем здійснювалася оплата за фактично надані відповідачем юридичні послуги на підставі рахунків, які надавав відповідач за виконану роботу. Але з липня 2003 року відповідачем ніякі послуги не надавались позивачу. Зважаючи на зазначене та відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006р. №1673 „Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів”, в лютому 2007р. позивачем була створена та працює юридична служба для супроводження його господарської діяльності

Тому, фактично, починаючи з лютого 2007р. необхідність в наданні ВАТ „ЕйЕль енд Ло” юридичних послуг, по супроводженню господарської діяльності позивача, відсутня, в зв’язку з чим змінились і обставини, якими позивач керувався при укладенні Договору №25/11-ЮП від 25.11.1999р.

Ухвалою від 18.07.2008 розгляд апеляційної скарги було призначено на 30.09.2008. Представники сторін в судове засідання з’явилися, представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, а представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги з підстав викладених в відзиві на апеляційну скаргу.

Розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія встановила наступне:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Державного підприємства „Київський експертно – технічний центр” до Відкритого акціонерного товариства „ЕйЕль енд Ло” „AL&Law” про розірвання Договору №25/11-ЮП від 25.11.1999р.про надання юридичних послуг.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Державне підприємство „Київський експертно – технічний центр” посилається на те, що Договір №25/11-ЮП від 25.11.1999р. був укладений у зв’язку з тим, що у позивача була відсутня юридична служба, яка б здійснювала юридичне супроводження господарської діяльності позивача. Позивачем відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України №1673 від 29.11.2006 „Про стан фінансово – бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням держаного майна і фінансових ресурсів” була створена та працює юридична служба, тому позивач, керуючись ст. 652 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) і хоче розірвати Договір №25/11-ЮП від 25.11.1999р. у зв’язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладанні зазначеного договору.

Відповідач заперечує проти доводів позовної заяви та посилань у ній на ст. 652 ЦК України, оскільки наявність зазначеного Договору №25/11-ЮП від 25.11.1999р. істотно економить державні кошти у порівнянні із введенням посади юрисконсульта.

Судова колегія повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав:

Між ВАТ„ЕйЕль енд Ло” (виконавець) та ДП „Київський експертно – технічний центр” (замовник) укладено Договір на здійснення юридичної практики №25/11-ЮП від 25.11.1999 (далі – Договір) без зазначення терміну його дії.

Відповідно до предмету Договору (п.1.1) відповідач взяв на себе зобов’язання надавати позивачеві послуги на правове консультаційне обслуговування та здійснювати інші за погодженням між сторонами роботи, а позивач зобов’язався проводити оплату за надані послуги (виконані роботи) згідно умов Договору (розділ 3 Договору), а саме: розмір оплати за даним договором включає, оплату за правове консультаційне обслуговування (щоквартальна абонементна плата), яка становить 3000грн. плюс 600 грн. ПДВ та оплату за надані послуги (виконані роботи), яка становить суму вказану виконавцем (відповідач) в рахунку на оплату.

За умовами п. 3.3 Договору виконані роботи приймаються згідно акту здачі – приймання.

Позивач підтверджує, що Договір був укладений у зв’язку з тим, що у позивача була відсутня юридична служба, яка б здійснювала юридичне супроводження господарської діяльності позивача. З лютого 2007р. позивачем створена та працює юридична служба, тобто необхідність у наданні відповідачем юридичних послуг по супроводженню господарської діяльності позивача повністю відпала.

Позивач також стверджує, що практично з липня 2003р. юридичні послуги по спірному Договору відповідачем не надавались, тому з огляду на це, листами №319 від 08.08.2007р. та №355 від 11.09.2007р. позивач звертався до відповідача з пропозицією розірвати Договір №25/11-ЮП від 25.11.1999р.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки правовідносини між позивачем і відповідачем продовжують існувати , вони регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом (ст. 907 ЦК України).

Згідно з ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Статтею 206 Господарського кодексу України (далі – ГК України) передбачено, що зобов’язання, може бути розірвано сторонами відповідно до правил, встановлених ст. 188 цього Кодексу.

Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (ст.188 ГК України).

Сторони передбачили п. 6.3. Договору, можливість розірвати Договір за взаємної згоди сторін. Пропозицію про припинення Договору, сторона повинна надати не пізніше, чим за один календарний місяць до його припинення.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надіслано на адресу відповідача лист №319 від 08.08.2007 з пропозицією розірвати спірний Договір.

Відповідач своїм листом №26/08-2007-01 від 26.08.2007 відмовив позивачу у розірванні Договору, в зв’язку з тим, що жодних підстав для розірвання Договору у сторін немає.

Листом №355 від 11.09.2007 позивач повторно запропонував відповідачеві розірвати спірний Договір. Відповідач на зазначений лист відповіді не надав.

Відповідно до ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов’язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися на стільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Позивач наголошує, що на момент укладення Договору у нього не було власної юридичної служби, що і зумовило позивача укласти з відповідачем спірний Договір.

Позивачем на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006р. №1673 „Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів” з метою раціонального використання державних коштів позивачем з березня 2007р. створена та працює юридична служба для супроводження його господарської діяльності.

В матеріалах справи присутні належно посвідчені Книга обліку руху трудових книжок, Наказ №7-к від 01.03.2007, Наказ №23-к від 11.05.2007, Додаток до особового рахунку за березень 2007р., Додаток до особового рахунку за 01.05.2007р. - 31.05.2008 та витяг із штатного розкладу позивача на 2008р., затвердженого 02.01.2008р., що підтверджують факт створення і функціонування юридичної служби позивача.

Як вбачається з матеріалів справи обставини, які були при укладанні сторонами Договору, істотно змінилися, а саме прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови від 29.11.2006р. №1673 „Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів” послугувало створенням позивачем власної юридичної служби з метою раціонального використання державних коштів.

Стосовно посилань скаржника на те, що договір виконувався з 2006р. по день звернення позивача до Господарського суду м.Києва з даним позовом, то вони не мають документального підтвердження, адже в матеріалах справи відсутні двосторонні акти здачі – прийомки виконаних робіт, які передбачені п.3.3 Договору.

Вищезазначений факт також підтверджується постановою Вищого господарського суду України від 18.07.2007 у справі №38/608, за якою стягнуто 3600 грн. абонементної плати з ДП „Київський експертно – технічний центр” на користь ВАТ„ЕйЕль енд Ло” відповідно до акта здачі – прийомки від 09.02.2006р.

Судова колегія критично відноситься до доводів апеляційної скарги, адже вони мають формальний та голослівний характер, не підтверджені жодним належним доказом.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов’язок доказування, відповідно до приписів статті 33 ГПК України, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Це стосується і відповідача, який не надав суду доказів виконання своїх договірних зобов’язань належним чином, а отже і відсутні правові підстави для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог щодо розірвання договору у примусовому порядку.

Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов’язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання законної сили (ч. 3 ст. 653 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 188 ГК України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м.Києва від 03.07.2008 у справі №21/41 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування або зміни не вбачається. Апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2008 у справі №21/41 залишити без змін, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „ЕйЕль енд Ло” „AL&Law” – без задоволення.

2.Матеріали справи № 21/41 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Кондес Л.О.

Судді                                                                                          Куровський С.В

Михальська Ю.Б.