ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

19.11.08 р.                     № 24/241

заявник (відповідач по справі) Комунальне підприємство “Служба єдиного замовника Київського району м. Донецька”, м. Донецьк

позивач по справі Відкрите акціонерне товариство “Укренерговугілля”, м. Донецьк

про визнання наказу № 24/241 від 03.10.2005 р. таким, що не підлягає виконанню

Суддя Н.В. Ломовцева

Представники:

Від заявника (відповідача по справі) – Мішина Н.Г. – довір., Михайліченко О.В. – довір.

Від позивача – Удовенко К.В. – довір.

У судовому засіданні 17.11.2008 р.

оголошувалась перерва до 19.11.2008р.

Рішення господарського суду Донецької області від 20.09.2005 р. по справі № 24/241 з Комунального підприємства “Служба єдиного замовника Київського району м. Донецька”, м. Донецьк на користь Державного підприємства “Укренерговугілля”, м. Донецьк стягнуто 271 452,73 грн. боргу за спожиту електроенергію, 2714,52 грн. державного мита та 118,00 грн. плати за інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

На виконання даного рішення судом був виданий наказ № 24/241 від 03.10.2005 р.

До господарського суду Донецької області надійшла заява Комунального підприємства “Служба єдиного замовника Київського району м. Донецька”, м. Донецьк, в порядку ст. 117 Господарського процесуального кодексу України, про визнання наказу № 24/241 від 03.10.2005 р. таким, що не підлягає виконанню, у зв’язку з його фактичним виконанням.

Заявник в обґрунтування заяви посилається на факт виконання рішення суду від 20.09.2005 р. та відповідного наказу від 03.10.2005 р. шляхом перерахування безпосередньо грошових коштів та укладення тристоронніх договорів переведення боргу.

Позивач по справі заперечує проти задоволення заяви і посилається на рішення господарського суду від 22.03.2007р. по справі № 39/14, в якому на його думку, встановлені факти щодо неналежності доказів, на які посилається заявник у спірних відносинах. При цьому ВАТ “Укренерговугілля” посилається на обов’язковість застосування судом приписів ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України при розгляді заяви.

Як вбачається із суті заяви, пояснень представників сторін та матеріалів справи, на виконання рішення господарського суду від 20.09.2005р. видано наказ про стягнення з Комунального підприємства “Служба єдиного замовника Київського району м. Донецька” на користь Державного підприємства “Укренерговугілля” 271 452,73 грн. – боргу за спожиту електроенергію, 2714,52 грн. – державного мита, 118,00 грн. – плати за інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою суду від 01.09.2008 р. здійснено заміну сторони у виконавчому провадженні – стягувача Державне підприємство “Укренерговугілля” на його правонаступника - Відкрите акціонерне товариство “Укренерговугілля”.

Зазначений наказ суду стягувачем переданий для виконання до ВДВС Київського районного управління юстиції м. Донецька.

Відповідно до приписів ч. 2, 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, в тому числі у зв’язку із добровільним виконанням боржником чи іншою особою.

Суд вважає, що заява про визнання наказу № 24/241 від 03.10.2005 р. таким, що не підлягає виконанню, у зв’язку з його фактичним виконанням, підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Платіжними дорученнями № 2061 від 18.10.2005 р. сплачено 2900,00 грн., № 2165 від 27.10.2005 р. – 4100,00 грн., № 2178 від 31.10.2005 р. – 2200,00 грн., № 2178 від 01.11.2005 р. – 1000,00 грн., № 2207 від 03.11.2005 р. – 1700,00 грн. боржником здійснено оплату заборгованості, стягувану судом, на загальну суму 11 900,00 грн., що також підтверджено позивачем по справі у судовому засіданні 17.11.2008р.

28.11.2005 р. платіжним дорученням № 139 відповідачем на рахунок позивача перераховано 104 853,33 грн. з призначенням платежу “за електроенергію 2004 р.”. В подальшому листом від 12.01.2006 р. № 01/-31 від 12.01.2006р.відповідач як власник коштів розпорядився ними та повідомив позивачу про зарахування в рахунок виконання наказу господарського суду у справі № 24/241 14587,98 грн. Дані дії координуються із ч. 5 ст. 139 Господарського кодексу України та ст. 319 Цивільного кодексу України.

Заявник повідомив, що вважає відсутнім обов’язок оплати в залишковій частині наказу суду у зв’язку із укладенням договорів переводу боргу від 28.11.2005р. При цьому у судовому засіданні 19.11.2008р. представник заявника повідомив, що на момент укладення зазначених договорів, борг за спожиту електроенергію, окрім як за рішенням суду, за 2003 рік був відсутнім, що зафіксовано у відповідному протоколі.

Представник позивача будь – яким чином не спростував цей довід, лише посилався на рішення господарського суду № 39/14.

З наданих заявником доказів, а саме при нарахуванні до сплати за спожиту електроенергію в сумі 170915,76 грн. за серпень – грудень 2003 р. 161 552,83 грн. сплачено субвенціями з місцевого бюджету, 9362,93 грн. – грошовими коштами платіжними дорученнями № 909 від 16.12.2003р. та № 1987 від 29.08.2003р.

Таким чином, борг за серпень – грудень 2003 р. у відповідача перед позивачем відсутній.

Виходячи з наведеного, аналізуючи умови договорів переводу боргів № 50/882-05 від 28.11.2005р., № 50/884-05 від 28.11.2005р., № 50/885-05 від 28.11.2005 р., № 50/886-05 від 28.11.2005р., № 50/887-05 від 28.11.2005р., № 50/888-05 від 28.11.2005р., № 50/889-05 від 28.11.2005р., № 50/890-05 від 28.11.2005р., № 50/891-05 від 28.11.2005 р., суд дійшов наступного.

Відповідно до п. 1 договорів первісний боржник КП “Служба єдиного замовника Київського району м. Донецька” передає, а новий боржник приймає до оплати вартість спожитої електроенергії первісного боржника у 2003 р. в певній сумі за договором № 790/02 від 01.09.2003р.

Оскільки суд дійшов висновку, що за серпень – грудень 2003 р., на момент укладення договорів, заборгованість за спожиту електроенергію перед кредитором у первісного боржника була відсутня, то за 2003 р. залишалась лише заборгованість за рішенням суду від 20.09.2005 р.

При цьому, як вбачається з актів звіряння станом на 01.11.2005 р. та 01.12.2005р., проти яких представник позивача заперечень не висловив, Донецька філія Державного підприємства “Укренерговугілля” суму 259020,60 грн., не зазначав як таку, що є боргом у відповідача. Тобто позивач підтвердив відсутність за відповідачем як боргу зазначену суму. При цьому загальна сума, на яку укладенні договори переведення боргів складає 244964,75 грн.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 528 Цивільного кодексу України виконання обов’язку може бути покладено боржником на іншу особу.

Виходячи з засад цивільного законодавства однією з підстав виникнення правонаступництва є зміна осіб у зобов’язанні, зокрема – у разі сингулярного (часткового) правонаступництва, яке настає внаслідок уступки права вимоги іншій особі або переведення боргу.

Платіжним дорученням від 08.02.2007 р. № 2843 відповідачем сплачена сума судових витрат за наказом.

Таким чином, з наведеного вбачається, що рішення суду від 20.09.2005р. та наказ, виданий на його виконання, боржником виконані.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на факти, встановлені рішенням господарського суду по справі № 39/14, оскільки по – перше, правила ст. 35 Господарського процесуального кодексу України можуть бути застосовані лише при розгляді інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони; по – друге – предметом розгляду у справі № 39/14 було стягнуто 3% річних та інфляцію за прострочення виконання грошового зобов’язання, а не давалась оцінка договорам переводу боргів.

Виходячи з наведеного, заява Комунального підприємства “Служба єдиного замовника Київського району м. Донецька” про визнання наказу № 24/241 від 03.10.2005 р. таким, що не підлягає виконанню, у зв’язку з його фактичним виконанням підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 319, 528 Цивільного кодексу України, ст. 139 Господарського кодексу України, ст.ст. 35, 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву Комунального підприємства “Служба єдиного замовника Київського району м. Донецька” про визнання наказу № 24/241 від 03.10.2005 р. таким, що не підлягає виконанню, у зв’язку з його фактичним виконанням задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, наказ господарського суду Донецької області від 03.10.2005 р. у справі № 24/241 про стягнення 271452 грн. 73 коп. – боргу за спожиту електроенергію, 2714 грн. 52 коп. – державного мита, 118 грн. 00 коп. – плати за інформаційно – технічне забезпечення судового процесу, у зв’язку з його фактичним виконанням.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного господарського суду.

Суддя