ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

28.08.2008р.                                                                                          Справа № 14/355

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Завод "Іллічівський", смт. Авангард, Овідіопольський район, Одеська область,67806

до Приватного підприємства "Міцар 3000", вул. Ціолковського, 3-Б, м. Кременчук, Полтавська область,39621

про стягнення 59138 грн. 55 коп.

Суддя Іваницький О.Т.

Представники:

від позивача: Байдуж Ю.О., дов. б/н від 27.08.2008р.

від відповідача: не з’явився (повідомлений належним чином)

СУТЬ СПОРУ: розглядається позовна заява про стягнення 59138,55 грн. боргу за дистриб’юторською угодою №1409/07 від 14.09.2007 року, в тому числі: 57438,00 грн. – основного боргу, 1444,60 грн. – пені за період із 01.11.2007р. по 25.12.2007р., 254,93 грн. – 3% річних та 1,022 грн. – збитків від інфляції за аналогічний період.

Відповідач відзив на позов та витребувані ухвалою суду від 01.07.2008 р. документи не подав, свого представника у судове засідання не направив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представника позивача, суд встановив, що 14.09.2007 р. між Відкритим акціонерним товариством «Завод «Іллічівський», смт. Авангард (далі – позивач) та Приватним підприємством «Міцар 3000», м. Кременчук (далі – відповідач) було укладено дистриб’юторську угоду №1409/07 /далі – Договір/, відповідно до умов якого продавець (позивач) зобов’язався поставляти на підставі замовлень дистриб’ютора (відповідача) прийнятих позивачем до виконання та передавати відповідачу продукцію, а останній – приймати та здійснювати оплату продукції в порядку та на умовах передбачених дійсною угодою. Сторони встановлюють, що предметом цієї Угоди є поставка продукції згідно з вимогами ст.. 264-271 Господарського Кодексу України, а також організація здійснення подальшої реалізації продукції (дистрибуція) відповідно до умов Угоди.

На виконання умов Договору позивач передав відповідачу товар на загальну суму 57438,00 грн. відповідно до видаткової накладної №РН-000437 від 27.09.2007р. та довіреності серії ЯНВ №869990 від 24.09.2007 р. (копії – в матеріалах справи).

Відповідно до пункту 4.2 Договору відповідач здійснює оплату поставленої продукції шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача в розмірі, що дорівнює вартості продукції на 30 (тридцятий) календарний день з моменту отримання продукції.

Відповідач направив позивачу лист вих.. №27/11 від 22.11.2007р. з проханням відстрочити платіж за отриману продукцію до 05.12.2007 р.

Станом на 25.12.2007 р. (на день закінчення терміну гарантійного листа) відповідач розрахунки з позивачем не провів, його заборгованість складає 57438,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з частиною 1 статті 179 ГК України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до частин 1,2 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до частини 1 статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 266 ГК передбачено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Стаття 193 ГК України передбачає, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 197-198 ГК України визначено, що господарське зобов'язання підлягає виконанню за місцем, визначеним законом, господарським договором, або місцем, яке визначено змістом зобов'язання. Платежі за грошовими зобов'язаннями, що виникають у господарських відносинах, здійснюються у безготівковій формі або готівкою через установи банків, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до пункту 9.3 Договору за порушення відповідачем своїх зобов’язань щодо оплати отриманої продукції позивач нарахував йому пеню в сумі 1444,60 грн. за період із 01.11.2007 р. по 25.12.2007 р.

У відповідності до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми.

Позивач нарахував відповідачу 1,022 грн. – збитків від інфляції за період із 01.11.2007р. по 25.12.2007 р. та 254,93 грн. – 3% річних за аналогічний період (розрахунок у матеріалах справи).

Позивач в обґрунтування позовних вимог надав належні докази /у матеріалах справи/, які дають підстави суду задовольнити їх та стягнути з відповідача на користь позивача основний борг у сумі 57438,00 грн., пеню в сумі 1444 грн.60 коп., збитки від інфляції в сумі 1,022 грн., 3% річних – 254,93 грн., витрати по сплаті держмита – 591 грн. 38 коп., та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу – 118 грн.

Враховуючи викладене, матеріали справи, керуючись статтями 32-34,36, 43, 44-45, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Міцар 3000», 39621, Полтавська область, м. Кременчук, вул.. Ціолковського, 3-Б (р/р 7001 в філії ВАТ КБ «Надра» МФО 331809 ідентифікаційний код 33675286) на користь Відкритого акціонерного товариства «Завод «Іллічівський», 67806, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард (р/р 1 в АКБ «Морський транспортний банк» м. Одеса МФО 328168 ідентифікаційний код 05529001) основний борг у сумі 57438,00 грн., пеню в сумі 1444 грн.60 коп., збитки від інфляції в сумі 1,022 грн., 3% річних – 254,93 грн., витрати по сплаті держмита – 591 грн. 38 коп., та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу – 118 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ                                                            Іваницький О.Т.