ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2008 р.

№ 7/96-92

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В., Цвігун В.Л.,

за участю представників:

позивача

- Гордійчук М.А.,

відповідача

прокуратури

- Зацарний О.І.,

- Попенко О.С.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

касаційну скаргу

ТОВ "Адендум"

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду від 29.07.2008

у справі

№7/96-92

за позовом

прокурора м.Луцька в інтересах держави та територіальної

громади м.Луцька в особі Луцької міської ради

до

ТОВ "Адендум"

про

визнання частково недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.11.2007 та додатку №1 до договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 19.05.2008 (судді: Шум М.С., Кравчук А.М., Якушева І.О.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29.07.2008 (судді: Д.Новосад, О.Михалюк, Г.Якімець), позов задоволено –на підставі ст.ст.203,215,241 ЦК України визнано недійсними п.1.13 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.11.2007 та додаток №1 до цього договору як такі, що укладені всупереч вимогам п.8 ст.69 та ст.70 Бюджетного кодексу України, п.22 ст.2, ст.59 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", ст.26, п.16 ч.3 ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та з перевищенням головою Луцької міської ради своїх повноважень без подальшого схвалення додатку №1 рішенням Луцької міської ради.

ТОВ "Адендум" в поданій касаційній скарзі просить рішення та постанову скасувати, прийняти нове рішення про відмову в позові, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, а саме ст.ст.203,215,241,627 ЦК України, ст.ст.179,185 ГК України, п.8 ст.69 та ст.ст.70,71,91 Бюджетного кодексу України ст.26, п.16 ч.3 ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Зокрема, скаржник вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність прийняття Луцькою міською радою будь-яких рішень щодо схвалення додатку №1 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.11.2007 спростовується рішенням Луцької міської ради від 16.04.2008 №26/2 "Про внесення змін до рішення міської ради від 04.01.2008р. №22/56 "Про бюджет міста на 2008 рік", в п.4 якого зазначено про виділення бюджетних коштів на фінансування влаштування мереж водопостачання, енергопостачання, благоустрій, влаштування під'їзної дороги в районі вулиць Ковельська і Кондзелевича".

Представник Луцької міської ради Гордійчук М.А. в судовому засіданні підтримав касаційну скаргу ТОВ "Адендум", а представник Генеральної прокуратури України заперечував проти її задоволення.

Колегія суддів, перевіривши фактичні обставини справи на предмет повноти їх встановлення та правильності юридичної оцінки судами попередніх інстанцій та заслухавши пояснення присутніх у засіданні представників сторін і прокуратури, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані рішення та постанова –скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду Волинської області з наступних підстав.

Залишаючи без змін первісне рішення про задоволення позову апеляційний господарський суд виходив з того, що підписуючи від імені Луцької міської ради договір купівлі-продажу земельної ділянки від 14.11.2007, міський голова Шиба Б.П. не наділявся Луцькою міською радою повноваженнями щодо укладання будь-яких додатків до цього договору та повноваженнями по розпорядженню коштами, отриманими за продаж земельної ділянки, а додаток №1 до договору суперечить примірному договору купівлі-продажу земельної ділянки на земельних торгах у формі аукціону, затвердженого рішенням Луцької міської ради №10/27 від 06.02.2007. Тобто міський голова вийшов за межі своєї компетенції, наданої законом та повноважень, покладених Луцькою міською радою, а посилання апелянтів про зворотне суд визнав такими, що спростовуються ст.26, п.16 ч.3 ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ст.218 Земельного кодексу України.

Відхиляючи, як необгрунтовані, посилання позивача та відповідача на схвалення Луцькою міською радою в порядку ст.241 ЦК України додатку №1 до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.11.2007 шляхом прийняття рішення від 16.04.2008 №26/2 "Про внесення змін до рішення міської ради від 04.01.2008р. №22/56 "Про бюджет міста на 2008 рік", з якого вбачається згода міської ради на проведення обумовлених додатком робіт, апеляційна інстанція зазначила, що межі представництва міським головою з питань, віднесених до виключної компетенції Луцької міської ради, визначаються виключно рішеннями Луцької міської ради, а будь-яких рішень щодо схвалення оспорюваного додатку до договору Луцькою міською радою не приймалося.

Крім того, апеляційний господарський суд визнав обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про порушення вимог п.8 ст.69, ст.70 Бюджетного кодексу України, та п.22 ст.2, ст.59 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" при укладенні вказаного додатку до договору, оскільки внаслідок укладення останнього на Луцьку міську раду було неправомірно покладено обов'язки по здійсненню видатків з коштів місцевого бюджету м.Луцька на здійснення заходів щодо зміцнення берегової зони, будівництва під'їзних доріг благоустрою прилеглої території, підведення газопроводу, водопроводу, каналізаційної мережі, влаштування, оскільки такі видатки рішеннями Луцької міської ради про місцевий бюджет м.Луцька на 2007 та 2008 роки не передбачалися.

Проте, колегія не може погодитися з висновками суду з огляду на таке.

Як встановлено судами, 14.11.2007 року між Луцькою міською радою та ТОВ "Адендум" було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки на земельних торгах у формі аукціону, об'єктом відчуження за яким стала земельна ділянка за ціною 30400000 грн. площею 29375 кв.м. по вул.Ковельській,17 в м.Луцьку для обслуговування торгово-розважального комплексу. На виконання п.1.13 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.11.2007 між сторонами укладено додаток №1 до цього договору, згідно якого продавець (Луцька міська рада) зобов'язався на свій ризик, власними або залученими силами з власних матеріалів та за рахунок коштів, одержаних від покупця за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 14.11.2007, протягом 12 календарних місяців з моменту отримання коштів на вказаний в договорі поточний рахунок, здійснити підведення до земельної ділянки газопроводу, водопроводу, каналізаційної мережі, електромережі, а також здійснити зміцнення берегової зони по межі земельної ділянки та будівництво під'їзних шляхів відповідно до генерального плану забудови та містобудівної документації, благоустрій прилеглої до земельної ділянки території до завершення будівництва торгово-розважального комплексу.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки на земельних торгах у формі аукціону від 14.11.2007 укладено на підставі рішень Луцької міської ради від 06.02.2007 №10/27, від 25.04.2007 №13/84, від 06.06.2007 №14/37, від 04.07.2007 №15/9, від 29.08.2007 №17/16 та від 17.10.2007 №19/7, що свідчить про дотримання позивачем порядку продажу земельних ділянок державної та комунальної власності, встановленого ст.128 Земельного кодексу України.

В основу оскаржуваного рішення про задоволення позову покладено висновок суду про укладення додатку №1 до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.11.2007 з перевищенням головою Луцької міської ради своїх повноважень без подальшого схвалення додатку №1 рішенням Луцької міської ради, а також з порушенням ст.26, п.16 ч.3 ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", вимог п.8 ст.69 та ст.70 Бюджетного кодексу України, п.22 ст.2, ст.59 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Проте, відповідно до п.16 ч.3 ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" міський голова укладає від імені територіальної громади міста, міської ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції міської ради, подає їх на затвердження відповідної ради.

Згідно з п.43 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання затвердження договорів, укладених сільським, селищним, міським головою від імені ради, з питань, віднесених до її виключної компетенції.

Отже, укладені міським головою від імені ради договори з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подаються на подальше затвердження відповідної ради, що судами ототожнено з попереднім погодженням за рішенням ради повноважень міського голови на укладення таких договорів.

Разом з тим, Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" не покладає на міського голову додаткового обов'язку щодо попереднього погодження з радою договорів, укладених з питань, віднесених до виключної компетенції ради, так само як чинне цивільне законодавство не визначає правовим наслідком подальшого незатвердження радою відповідних договорів їх недійсність.

Окрім того, судами не надано належної правової оцінки змісту викладених у оспорюваному додатку зобов'язань продавця землі, які по суті є питаннями щодо розвитку інженерно-транспортної інфраструктури та благоустрою території, віднесення яких до виключної компетенції міської ради не передбачено ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Водночас судами першої та апеляційної інстанцій залишено поза увагою ті обставини, що відповідно до ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

З огляду на те, що визначені додатком №1 до договору від 14.11.2007 зобов'язання Луцької міської ради щодо розвитку інженерно-транспортної інфраструктури та благоустрою території, прилеглої до придбаної товариством земельної ділянки, мають виконуватися у 12-місячний термін, суди не з'ясували, чи є достатнім доказом схваленням оспорюваного додатку вчинення Луцькою міською радою дій щодо прийняття додатку №1 до виконання шляхом винесення рішення Луцької міської ради від 16.04.2008 №26/2 "Про внесення змін до рішення міської ради від 04.01.2008р. №22/56 "Про бюджет міста на 2008 рік" (а.с.77-81 том 1), в п.4 якого та додатку №7 йдеться про виділення бюджетних коштів на проектні роботи та на фінансування влаштування мереж водопостачання, енергопостачання, благоустрій, влаштування під'їзної дороги в районі вулиць Ковельська і Кондзелевича.

Таким чином, передчасним є висновок суду першої інстанції про відсутність прийняття Луцькою міською радою будь-яких рішень щодо схвалення додатку №1 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.11.2007.

Наведені обставини, які підтверджено представником Луцької міської ради в засіданні суду першої інстанції, не враховано судами попередніх інстанцій.

Окрім того, суди, встановлюючи доведеність обставин укладення додатку №1 до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.11.2007 з порушеннями вимог п.8 ст.69 та ст.70 Бюджетного кодексу України, які (порушення) полягають у незазначенні передбачених додатком №1 видатків місцевого бюджету м.Луцька в рішеннях Луцької міської ради про місцевий бюджет м.Луцька на 2008 рік, не надали належної правової оцінки рішенню Луцької міської ради від 16.04.2008 №26/2 "Про внесення змін до рішення міської ради від 04.01.2008р. №22/56 "Про бюджет міста на 2008 рік".

Наведене свідчить про неповне з’ясування обставин справи та є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Водночас касаційна інстанція не виключає наявність підстав вважати помилковими висновки апеляційного суду про невідповідність оспорюваного додатку №1 до договору змісту примірного договору купівлі-продажу земельної ділянки на земельних торгах у формі аукціону, затвердженого рішенням Луцької міської ради №10/27 від 06.02.2007, оскільки відповідно до ч.4 ст.179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст.

Адже, лише у разі існування типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

В даному ж випадку рішенням Луцької міської ради №10/27 від 06.02.2007 затверджено не типовий, а примірний договір купівлі-продажу земельної ділянки на земельних торгах у формі аукціону, зміст якого позивач та відповідач вправі доповнювати шляхом підписання невід'ємних додатків до нього.

Колегія також не виключає наявність достатніх підстав вважати, що суд першої інстанції в обгрунтування задоволення позову передчасно послався на п.22 ст.2, ст.59 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", оскільки у вказаних статтях йдеться про розподіл між Державним бюджетом України на 2007 рік та місцевими бюджетами коштів від продажу земельних ділянок несільськогосподарського призначення, що перебувають у державній власності, в той час як об'єктом купівлі-продажу за договором від 14.11.2007 є земельна ділянка несільськогосподарського призначення, що перебуває у комунальній власності (розташована в межах м.Луцька).

Зазначеним обставинам, які безпосередньо стосуються предмета даного господарського спору, судами першої та апеляційної інстанції всупереч вимогам ст.43 Господарського процесуального кодексу України не надано ретельної правової оцінки, а згідно імперативних вимог ч.2 ст.1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні та постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази чи додатково перевіряти наявні у справі докази.

Зважаючи на викладене, касаційна інстанція на підставі ч.2 ст.1115 Господарського процесуального кодексу України дійшла висновку про неповне встановлення обставин справи та обумовлену цим неможливість надання належної юридичної оцінки всім обставинам справи, в зв’язку з чим справа підлягає направленню на новий розгляд для достовірного з’ясування інших обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.1115,1117-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "Адендум" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Волинської області від 19.05.2008 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 29.07.2008 у справі №7/96-92 скасувати з передачею справи на новий розгляд до господарського суду Волинської області.

Головуючий, суддя           В.Овечкін

Судді: Є.Чернов

В.Цвігун