ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11.06.2008
Справа № 13/79

за позовом
Суб"єкта підприємницької діяльності -фізичної особи  ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до
Суб"єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2,
АДРЕСА_2

про  стягнення
99294,01 грн.

Суддя  Босий В.П.

Представники:

від позивача: не з"явився.

від відповідача:  ОСОБА_3., дов. від 02.04.2008р.

Рішення приймається в умовах
перерви, оголошеної в судовому засіданні 07.05.2008р.

Обставини спору: Розглядається
позовна заява про стягнення 54214,00 грн. основного боргу, 19614,66 грн. пені,
4353,45 грн. річних, 21111,90 грн. інфляційних витрат. Також позивач просить
покласти на відповідача вартість юридичних послуг в розмірі 1000,00 грн.

Представник відповідача в судовому
засіданні та у наданому відзиві зазначає
про неправомірність нарахування пені, інфляційних  та річних, оскільки  нормативні акти передбачають нарахування
цих  штрафних санкцій за прострочення
грошових зобов"язань, а не за
поставку товарної продукції.

Розглянувши матеріали справи,  суд встановив, що 11.04.2005р. між сторонами
по справі укладено договір поставки, відповідно до якого відповідач
зобов"язався виготовити та поставити позивачу дошку полу
"Сандвіч" на загальну суму 120416,00 грн., а позивач - прийняти та
оплатити отриману продукцію.

П. 3.2 Договору передбачено строк
виконання відповідачем зобов"язання - 90 календарних днів з моменту
передплати позивачем 50% вартості продукції.

11.04.2005р. позивачем сплачено
60208,00 грн. вартості продукції, про що свідчить платіжне доручення № 275 від
11.04.2005р.

23.09.2005р. між сторонами
підписано Акт приймання -передачі продукції, яким сторони засвідчили
невідповідність товару, що поставився відповідачем.

На претензію позивача від
05.10.2005р.  з вимогою повернути
передоплату та відшкодувати збитки, відповідач повідомив (лист від
10.10.2005р.) про вирішення питання щодо погашення перед позивачем існуючої
заборгованості в найкоротші строки.

Листом від 10.03.2008р. відповідач
повідомив про відвантаження продукції на суму 59994 грн., про що свідчить
накладна № 062.

У відповідності до вимог ст. ст.
525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в
установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

Статтею 193 ГК України передбачено,
що суб'єкти господарювання  та  інші
учасники  господарських відносин  повинні
виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до
закону,  інших правових актів,  договору. Не допускаються  одностороння
відмова   від   виконання зобов'язань,  крім випадків, передбачених законом.

Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у
зобов"язанні  встановлений строк
його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Умовами договору
сторони передбачили обов"язок відповідача
виконати роботи та поставини продукцію.

Стаття 612 ЦК передбачає, що
боржник  вважається  таким,
що  прострочив,  якщо
він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його  у
строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням   умов,
визначених  змістом  зобов'язання
(неналежне виконання).

Ст. 599 ЦК та ст. 202 ГК України
передбачено, що зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним
чином.

Отже, суд вважає, що відповідачем
дійсно порушені взяті на себе зобов"язання.

Оскільки позивачем висунута
претензія про повернення грошових коштів, то фактично він відмовляється
від  поставки  відповідачем товару, оскільки на даний час
виконання зобов"язання втратило інтерес для нього. Згідно ст. 612 ЦК України,
позивач може відмовитися від прийняття виконання зобов"язання і
вимагати відшкодування збитків.

Отже, вимоги позивача стосовно
повернення  54214,00  грн. обгрунтовані, підтверджені матеріалами
справи та підлягають задоволенню.

Суд відмовляє позивачу в
задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, річних та інфляційних
витрат, виходячи з наступного.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник
сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення та три проценти річних від простроченої суми - в разі
прострочення виконання саме грошового зобов"язання. В даному
випадку  виготовлення  та поставка продукції - це негрошове
зобов"язання.

Позивач нарахував пеню, посилаючись
на доповнення  від 09.09.2005р. до
Договору поставки.  В даному Доповненні,
яке складається з 3 рядків, зазначено, що "При  недопоставці продукції після 29.09. продавець
сплачує штраф у розмірі 5 % суми недопоставленого об"єму  контракта за кожнй день прострочення".  Отже, в даному Доповненні не зазначено  дати (відсутній рік).  Суд  не
вважає дане   Доповнення оформленим
належним чином. Позивач також посилається
при нарахувані пені на ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов"язань", однак  даним Законом визначено, що пеня сплачується
за несвоєчасне виконання саме
грошових зобов"язань. Обов"язок поставки не є грошовим
зобов"язанням.

Позивач просить  стягнути з Відповідача  розмір юридичних послуг в сумі 1000,00  грн., які надані позивачу,  згідно
платіжного доручення №  795
від  20.03.2008р.

Судом досліджено, що юридичні
послуги надані Позивачу   ОСОБА_4 Згідно
вимог ст. 48 ГПК України, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката,  визначаються
у порядку, встановленому Законом України “Про адвокатуру”.

Статтею 44 ГПК України передбачено,
що до складу  судових  витрат віднесено лише витрати на оплату
послуг адвоката.

Пунктом
10 Роз"яснень Вищого Арбітражного Суду України № 02-5/78 від
04.03.1998р. передбачено, що   витрати  позивачів
та відповідачів, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських
бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських  об'єднань
з  надання  правової допомоги щодо ведення справи в
господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних  підставах,
визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.  Відшкодування цих  витрат
здійснюється  господарським  судом шляхом зазначення про це у рішенні,
ухвалі, постанові за наявності документального
підтвердження  витрат,  як-от  угоди  про надання послуг щодо  ведення
справи  у  суді
та/або  належно  оформленої довіреності,  виданої стороною представникові  її інтересів у суді, і платіжного
доручення  або  іншого
документа,  який  підтверджує сплату відповідних послуг.

За таких обставин, витрати на
юридичні послуги   ОСОБА_4. не
відносяться до складу судових витрат і на цій підставі не можуть бути
задоволені господарським судом.

Господарський суд, застосовуючи
основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи
з фактичних обставин справи, з'ясування природи дійсних правовідносин між
сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно
застосовуватися до них при вирішенні спорів, дійшов висновку задовольнити
позовні вимоги частково.

Судові витрати покладаються на
відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до т. 49
ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32-33, 43, 49,
82-85  ГПК України,  суд,-

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги
частково.

2. Стягнути з Суб"єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2, (АДРЕСА_2, р/р НОМЕР_1в КБ
"Приватбанк" м. Полтава, МФО 331401, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на
користь Суб"єкта підприємницької діяльності -фізичної особи  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_3в ПРУ КБ
"Приватбанк", м. Полтава, МФО 331401, ідентифікаційний код НОМЕР_4)
-  54214,00 грн. суми передплати, 542,14
грн. державного мита та 64,42 грн. витрат на інформаційно-техічне забезпечення
судового процесу.

Видати наказ після набрання рішеннм
законої сили.

3. В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Суддя
Босий В.П.