ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

11.11.08                                                                                           Справа № 24/113

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого - судді –Гнатюк Г.М.

суддів          - Кравчук Н.М.

- Мирутенко О.Л.

Розглянувши апеляційні скарги Приватного підприємства “Тіроль”, м.Львів від 14.09.2008р. та Товариства з обмеженою відповідальністю “Видавнича група “Експрес”, с.Рясне-Руське від 12.09.2008р. №3/158

на рішення господарського суду Львівської області від 04.09.2008р.

у справі № 24/113

за позовом Приватного підприємства “Тіроль”, м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Видавнича група “Експрес”, с.Рясне-Руське Приватного підприємства “Тіроль”, м.Львів

про стягнення 69039,09грн.

За участю представників :

від позивача — Левицький Д.Р. - представник

від відповідача - не з‘явився

Позивачу роз‘яснено його права та обов‘язки, передбачені ст.22 ГПК України

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №3664409 від 09.10.2008р. При цьому у своєму відзиві від 10.11.2008р. відповідач просить апеляційні скарги розглянути за відсутності свого представника.

Встановив :

Рішенням господарського суду Львівської області від 04.09.2008р. у справі №24/113 (суддя Хабіб М.І.) позовні вимоги Приватного підприємства “Тіроль” задоволено частково та стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю “Видавнича група “Експрес” 20000,00грн. основного боргу, 3098,82грн. пені, 4791,95грн. інфляційних втрат, 547,34грн. –3% річних., 284,38грн. державного мита та 55,40грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а в решті позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що у відповідності до ст.526 ЦК України, зобов‘язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, сторони оскаржили його в апеляційному порядку, оскільки вважають, що воно прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зокрема, позивач зазначає, що судом неправомірно відмовлено у стягненні частини пені, інфляційних втрат та річних, а відповідач зазначає, що судом безпідставно не прийнято до уваги зустрічної позовної заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу №3/118 від 10.11.2008р. (вх. №6980 від 10.11.2008р.) відповідач спростовує доводи ПП “Тіроль” та зазначає про законність та обгрунтованість рішення місцевого суду в частині стягнення пені, інфляційних втрат та річних, у зв‘язку з чим просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення в цій частині залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивача спростовує доводи ТзОВ “Видавнича група “Експрес” та зазначає, що місцевим господарським судом правомірно не прийнято до уваги зустрічної позовної заяви, оскільки така, на момент прийняття рішення, ще не була подана до суду. (див. дату і час прийняття рішення, згідно протоколу судового засідання і дату і час прийняття канцелярією суду зустрічної позовної заяви).

Розглянувши матеріали справи та апеляційні скарги, оцінивши докази та заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 04.09.2008р. у справі №24/113 слід залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору підряду №01/06-09 від 06.09.2007року, позивач виконав внутрішні оздоблювальні роботи на загальну суму 133222,00грн.,що підтверджено актами приймання виконаних робіт №9-1 за вересень 2007р. на суму 39936 грн., який підписаний 05.10.2007р., та №11-2 за листопад 2007р. на суму 93286грн., який підписаний 28.12.2007р.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за дорученням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст.ст.837,853,854 ЦК України, ст.ст. 317,318 ГК України)

Згідно із п.3.2 договору оплата здійснюється наступним чином: 30% вартості - 40 300грн. аванс;

60%- упродовж 10 днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, згідно із умовами договору та вимогами Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Відповідач оплатив виконані роботи частково в сумі 113 222грн., а саме: сплатив аванс в сумі 40300грн., та сплатив за виконані роботи 06.11.2007р. —40000грн., 11.04.2008р. -32922,00грн.

Матеріалами справи підтверджено, що сума 32922,00 грн. була сплачена відповідачем після надсилання позивачем 07.04.2008р.претензії №1 на загальну суму 83563,84 грн., в т.ч 52922,00 грн. основного боргу.

Отже, як вірно з’ясовано судом першої інстанції, на день вирішення спору сума основного боргу становить 20000,00грн. Враховуючи, що відповідачем не подано доказів погашення залишку боргу, колегія суддів погоджується про підставність задоволення позовних вимог в цій частині.

За порушення умов оплати договором встановлена пеня в розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день прострочення ( п.10.2 договору).

У разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції ( неустойку, пеню, штраф), що передбачено ст.230 ГК України.

Згідно із п.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошового зобов'язання встановлюються у відсотках, розмір яких обліковується обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами.

Відповідно до частини 2 ст.343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи положення Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", який є спеціальною нормою, що встановлює відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, та положення частини 2 ст.9 ЦК України та ст.7 ГК України колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання суб'єктом господарювання належить керуватися спеціальними нормами, а саме нормами Господарського кодексу України та Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", якими встановлено максимальний розмір пені - у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

На підставі викладеного, пеня підлягає до задоволення у розмірі, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, у зв’язку з чим доводи позивача в апеляційній скарзі про неправильне стягнення судом штрафних санкцій –безпідставні.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про підставність часткового задоволення позовних вимог щодо 20000,00грн. основного боргу, 3098,82грн. пені, 4791,95грн. інфляційних втрат, 547,34грн. –3% річних. та відшкодування судових витрат.

Щодо доводів відповідача в апеляційні скарзі про безпідставне неприйняття до уваги місцевим господарським судом зустрічної позовної заяви, то колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне. Як вбачається з долученої до апеляційної скарги відповідача копії зустрічної позовної заяви, така заява поступила до господарського суду Львівської області 04.09.2008р. о 12:05год., тобто вже після судового засідяння, яке відбулося того ж дня о 11год. і в якому було оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Враховуючи, що на момент розгляду цієї справи по суті, зустрічної позовної заяви ще не було, доводи відповідача про неправомірне неприйняття судом її до уваги –безпідставні із врахуванням вимог ст.60 ГПК України.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України стороні, на користь якої відбулося рішення, друга сторона відшкодовує витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Судові витрати по апеляційних скаргах, в порядку ст.49 ГПК України, слід віднести на скаржників.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

Постановив:

1.          Рішення господарського суду Львівської області від 04.09.2008 року у справі №24/113 залишити без змін, а апеляційні скарги Приватного підприємства “Тіроль”, м.Львів та Товариства з обмеженою відповідальністю “Видавнича група “Експрес” залишити без задоволення.

2.          На виконання рішення місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

3.          Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

4.          Матеріали справи повернути в господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя                                                            Гнатюк Г.М.

Суддя                                                                                Кравчук Н.М.

Суддя                                                                                Мирутенко О.Л.