КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2008                                                                                           № 4/166

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Смірнової Л.Г.

суддів:           Коротун О.М.

Попікової О.В.

при секретарі:           Царук І.О.

За участю представників:

від позивача - Пономарчук Н.В. – представник за дов. № 101-02/08 від 19.02.2008;

Скуба І.В. – представник за дов. № 33-09/07 від 10.09.2007;

від відповідача - Омельчук С.В. – представник за дов. № 01/01-987 від26.12.2007;

Кириченко В.Г. – представник за дов. № 01/01-392 від 12.06.2008;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Український консорціум "Екосорб"

на рішення Господарського суду м.Києва від 24.10.2007

у справі № 4/166 (Борисенко І.І.)

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівна корпорація "Місто"

до                                                   Український консорціум "Екосорб"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 10093519,25 грн.

Суть рішення і апеляційної скарги:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Інвестиційно-будівна корпорація „Місто” (далі – позивач) в квітні 2007 року звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Українського консорціуму „Екосорб” (далі – відповідач) про стягнення з останнього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестиційно-будівна корпорація „Місто” суму грошових коштів у розмірі 10 093 519, 25 грн., судові витрати просило покласти на відповідача.

В судовому засіданні господарського суду міста Києва 17.10.2007 позивач уточнив свої позовні вимоги, просив стягнути з відповідача 8 110 320,05 грн., з яких: 4 924000,00 грн. – основний борг, 896168,00 грн. - неустойка, 1 002 010, 96 грн. - завдані збитки (відсотки по кредиту) 1288141,09 грн. - інфляційні втрати за договором від 15.02.2005 № СК № 36/179.

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.10.2007 у справі № 4/166 позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 4 924 000 грн. основного боргу, 896 168 грн. неустойки, 1 002 010, 96 грн. збитків, 124 529,55 грн. інфляційних втрат, 18 214,28 грн. витрат по сплаті державного мита та 84,28 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в частині вимоги про стягнення 1 983 199 грн. 20 коп. провадження у справі припинено; в частині вимоги про стягнення індексу інфляції у сумі 1 163 611, 50 грн. відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що Українським консорціумом „Екосорб” не було виконано взятих на себе за договором від 15.02.2005 № СК 36/179 про пайову участь у будівництві житлового будинку по вул. Обсерваторній, 4 у Шевченківському районі м. Києва зобов’язань, тобто не виконано роботи у відповідності до графіку виконання робіт, а відповідачем не заперечувалось, що заборгованість відповідача за договором від 15.02.2005 № СК 36/179 складає 4 924 000 грн. Стягнення неустойки суд обґрунтував посиланням на п.4 додаткової угоди від 08.06.2006 року №1 в розмірі 1% від суми перерахованої позивачем за кожен день прострочення. В частині стягнення з відповідача збитків від індексу інфляції в сумі 1 163 611,50 грн. судом першої інстанції відмовлено з посиланням на дату набрання чинності рішення господарського суду міста Києва від 05.07.2007 по справі 4/203, яке набрало законної сили з 14.08.2007.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд його скасувати в частині стягнення неустойки та збитків у зв’язку з інфляційними процесами і прийняти нове рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2007 № 4/166 апеляційна скарга прийнята до розгляду та порушено апеляційне провадження.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Заявник вказує, що судом неповно з’ясовані обставини, що мають значення для справи, оскаржуване рішення було винесено судом необґрунтовано, з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заявник зазначає, що його вина відсутня, оскільки він не самостійно припинив подальші роботи по будівництву об’єкта, а припинення робіт зумовлено саме винесенням державним органом відповідного рішення, чим обмежено можливість відповідача продовжити роботи по будівництву, і тому рішення в частині стягнення неустойки з відповідача – неправомірне та безпідставне. Також, заявник зазначає, що суд помилково дійшов висновку про стягнення інфляційних збитків з відповідача, оскільки між сторонами існували не грошові зобов’язання, а натуральні.

18.12.2007 в судовому засіданні Київського апеляційного господарського суду на підставі ст. 77 ГПК України була оголошена перерва у розгляді справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2008 року у справі № 4/166 апеляційне провадження було зупинено до розгляду пов’язаної з нею справи № 4/203 господарського суду міста Києва на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.06.2008 року у справі № 4/166 на підставі ст. 79 ГПК України поновлено апеляційне провадження у даній справі в зв’язку з прийняттям Київським апеляційним господарським судом постанови від 10.06.2008 по справі № 4/203-31/111, яка набрала законної сили.

03.07.2008, 04.07.2008 відповідач через канцелярію Київського апеляційного господарського суду надав уточнення до апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2007 по справі 4/166, в якому просив рішення господарського суду міста Києва у справі від 24.10.2007 №4/166 в частині стягнення неустойки, виплати збитків по кредиту та збитків у зв’язку з інфляційними процесами – скасувати. В іншій частині рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2007 у справі № 4/166 залишити без змін. Зокрема, заявник зазначив, що судом неповно з’ясована обставина, що призвела до прострочення виконання робіт відповідачем (не з вини останнього).

Відповідно до додатку 2 від 08.06.2006 до договору (Графік виконання робіт), начальним етапом робіт є погодження, експертиза та затвердження проектної документації. Так, на підставі рішення архітектурно – містобудівної ради при Головному управлінні містобудування, архітектури та дизайну міського середовища від 26.04.2006 та висновку № 5481 комплексної державної експертизи від 14.09.2006 було викладено зобов’язання про відселення мешканців житлового будинку № 14 по вул. Боровського, що значно збільшило б кошторисну вартість проекту будівництва і, відповідно, призвело до прострочення проведення подальших робіт відповідачем. Таким чином, на думку апелянта, його вина відсутня, тому що припинення робіт зумовлено винесенням відповідного рішення державним органом.

09.07.2008 представник позивача через канцелярію Київського апеляційного господарського суду надав заяву про відвід складу суду.

Ухвалою В.о. Голови Київського апеляційного господарського від 10.07.2008 № 4/166 заяву представника позивача Пономарчук Н.В. про відвід колегії суддів у складі: Смірнова Л.Г. – головуючий, судді Алданова С.О., Коротун О.М. залишити без задоволення.

Ухвалою В.о. Голови Київського апеляційного господарського від 11.07.2008 строк розгляду апеляційної скарги продовжено.

Розпорядженням В.о.Голови Київського апеляційного господарського суду № 01-23/1/2 від 14.07.2008 „Про зміну складу колегії суддів” в зв’язку з виходом судді Алданової С.О. в щорічну відпустку, яка входить до постійного складу колегії, доручено розгляд апеляційної скарги у справі № 4/166 колегії суддів у складі: Смірнової Л.Г. головуючий суддя, суддів Коротун О.М., Попікової О.В.

15.07.2008 на підставі ст. 46 ГПК України та ст. 13 Закону України „Про судоустрій України” вказаний склад суду розглянув апеляційну скаргу та прийняв постанову по даній справі.

У відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні 15.07.2008 позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2007 по справі № 4/166 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як правильно з’ясовано судом першої інстанції, 15 лютого 2005 року між сторонами був укладений договір № СК 36/179 про пайову участь у будівництві житлового будинку по вул. Обсерваторній, 4 у Шевченківському районі міста Києва (аркуш справи 28).

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 3 додаткової угоди №1 до договору від 08 червня 2006 року, термін початку будівництва визначено - 15 вересня 2006 року.

Згідно п. 4.1.12 договору № СК 36/179 про пайову участь у будівництві житлового будинку по вул. Обсерваторній, 4 у Шевченківському районі міста Києва, відповідач зобов'язаний щомісячно надавати позивачу документи про обсяг виконаних будівельних робіт.

Додатком № 2 від 08.06.2006 до договору № СК 36/179 про пайову участь у будівництві житлового будинку по вул. Обсерваторній, 4 у Шевченківському районі м. Києва затверджений Графік виконання робіт, відповідно до якого відповідач зобов'язувався провести погодження, експертизу та затвердження проектної документації у термін до 15.08.2006.

Пунктом 4 додаткової угоди від 08.06.2006 №1 до договору № СК 36/179 від 15.02.2005 передбачено, що якщо відповідач затримує виконання робіт, передбачених п.3.1, п.3.2 договору, додатку №2 до договору від 08.06.2006, він сплачує позивачу неустойку у розмірі 0,1 від суми перерахованих позивачем коштів за кожен день прострочення. Відповідач звільняється від сплати неустойки, якщо прострочення виконання робіт виникло не з його вини (ведення мораторію державними органами, форс мажорні обставини).

Відповідно до п. 5 додаткової угоди від 08.06.2006 № 1, у випадку систематичного (протягом двох або більше місяців) невиконання будь-якої сторони за цим договором своїх зобов’язань, інша сторона має право відмовитися від договору та вимагати від винної сторони відшкодування всіх понесених витрат по договору, компенсувати збитки (% по отриманим кредитам, інфляції та інше) та сплатити штраф у розмірі 25% від вартості понесених витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується відповідачем, ТОВ „Інвестиційно-будівна корпорація „Місто" на виконання умов договору № СК 36/179 про пайову участь у будівництві житлового будинку по вул. Обсерваторній, 4 у Шевченківському районі міста Києва перерахувало на користь Українського консорціуму „Екосорб" грошові кошти у сумі 4 924 000,00 грн., що підтверджується належним чином засвідченими копіями платіжних доручень №471 від 21.02.2005, №16 від 01.03.2005, №169 від 16.05.2005 (наявні в матеріалах справи) та не спростовується доводами апеляційної скарги.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором. Українським консорціумом „Екосорб" (відповідачем) не були розпочаті роботи, передбачені Графіком виконання робіт (Додаток № 2 до договору № СК 36/179 про пайову участь у будівництві житлового будинку по вул. Обсерваторній, 4 у Шевченківському районі м. Києва) і, як правильно зазначено судом першої інстанції, документація про обсяги виконаних будівельних робіт також не надавалася.

18.01.2007 відповідач звернувся до позивача з листом №01/01-21(аркуш справи 42) щодо розірвання договору №СК 36/179 про пайову участь у будівництві житлового будинку по вул. Обсерваторній, 4 у Шевченківському районі м. Києва від 15.02.2005, вказавши згоду повернути 4 924 000, 00 грн. в строк 30 банківських днів з дати підписання угоди про розірвання договору.

Позивач у відповідь на вищезазначений лист направив Українському консорціуму „Екосорб" претензію № М-36/01, якою не заперечувало проти розірвання договору №СК 36/179 про пайову участь у будівництві житлового будинку по вул. Обсерваторній,4 у Шевченківському районі м. Києва та вимагало від відповідача, як боржника, у семиденний строк з дня отримання претензії погасити заборгованість по договору та відшкодувати завдані невиконанням договору збитків.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Матеріалами справи підтверджується і відповідачем не заперечується, що заборгованість відповідача за договором складає 4 924 000,00 гривень, тому господарським судом міста Києва правомірно задоволено позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу у сумі 4 924 000,00 гривень. В цій частині апеляційна скарга задовольняється, оскільки апелянт не просив скасувати рішення в цій частині, в решті апеляційна скарга залишається без задоволення з огляду на наступне:

Відповідно до п. 2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання.

Пунктом 4 додаткової угоди №1 до договору передбачено, що якщо відповідач затримує виконання робіт, передбачених п. 3.1, п. 3.2 даного договору, додатку № 2 до договору від 08.06.2006, він сплачує позивачу неустойку у розмірі 0,1% від суми перерахованих позивачем коштів за кожен день прострочення. Враховуючи те, що судом встановлено невиконання відповідачем вищезазначених робіт, судом першої інстанції правомірно задоволено вимогу стосовно стягнення з відповідача неустойки у сумі 896168,00 грн.

Підписуючи додаткову угоду № 2 від 08.06.2006 до договору, відповідач був (мав бути) обізнаний про рішення архітектурно-містобудівної ради при Головному управлінні містобудування, архітектури та дизайну міського середовища від 26.04.2006, тому посилання на висновок № 5481 комплексної державної експертизи від 14.09.2006 є безпідставним, оскільки такий ризик є передбачуваним.

Крім того, Київським апеляційним господарським судом приймаються твердження позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, що як вбачається з висновку комплексної державної експертизи № 5481, на який посилається відповідач, складений ним проект не пройшов експертизу в зв’язку із значним порушенням будівельних і санітарних норм при його складанні, а також відсутністю деяких погоджень. Так, як зазначив позивач, проект не був узгоджений з центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини, з інститутом археології і райдержадміністрацією ( п. 1.2). До складу проекту не включений акт технічного обстеження розташованих поряд будівель і споруд ( п. 1.5), напрямок трас інженерних мереж (п.7.1).

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на викладене посилання апелянта в цій частині є необґрунтованими, тому рішення в цій частині підлягає залишенню без змін.

Також, судом першої інстанції правомірно задоволено позовну вимогу в частині стягнення з відповідача відповідно до п. 5 додаткової угоди №1 від 08.06.2006 до договору збитків у вигляді нарахованих відсотків по кредиту у розмірі 1002010,96 грн.

Відповідно до ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

В постанові Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2008 по справі № 4/203-31/111 встановлено, що пунктом 5 додатку №2 від 08.06.2006 року, сторони погодили, що підписання графіку виконання будівельних робіт, затвердження кошторису на будівництво та графіку фінансування відбувається на протязі 20 днів з моменту отримання дозволу на будівництво, але не пізніше 15.09.06 р.

Згідно п.4.1.2 договору, Консорціум спільно з Товариством мали отримати дозвіл Держархбудконтролю на будівництво та іншу документацію, необхідну для здійснення будівництва. Однак, як свідчать матеріали справи, додатком №2 від 08.06.2006 року ця умова договору була змінена, обов'язок

щодо отримання дозволу на будівництво покладався на Консорціум. відповідачем даний обов’язок виконано не було.

Консорціумом, в свою чергу, не були розпочаті роботи, передбачені Графіком робіт (додаток №2 від 08.06.2006 р. до договору) і, як встановлено судом, документація про обсяги виконаних будівельних робіт не надавалася.           Також, судом апеляційної інстанції по вищенаведеній справі було встановлено, що Консорціумом (відповідачем) так і не було усунено зауважень Комплексної державної експертизи (Висновок Служби „Київдержекспертиза” № 5481 від 14.09.2008 року), а відтак і не затверджено проектну документацію, ніякі акти (Ф№ КБ-3 та Ф№ КБ-2в) Консорціумом Товариству не надавалися.

Згідно п. 5 додаткової угоди №1 до договору, у випадку систематичного (протягом двох або більше місяців) невиконання будь-якої сторони за цим договором, інша сторона має право відмовитися від договору та вимагати від винної сторони відшкодування всіх понесених витрат по договору, компенсувати збитки (% по отриманим кредитам, інфляція та інше) та сплатити штраф у розмірі 25 % від вартості понесених витрат.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2008 № 4/203-31/111 було залишено без змін рішення господарського суду міста Києва від 07.04.2008р. у справі №4/203-31/111 яким було розірвано договір про пайову участь у будівництві житлового будинку по. вул. Обсерваторній, 4 у м. Києві, який укладений між сторонами у справі.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано доводами апеляційної скарги, позивачем було укладено кредитний договір № 14/10-19 на фінансування об'єкту будівництва житлового комплексу, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Обсерваторна, 4 та сплачувалися відсотки по кредиту за цим договором. Правильність нарахування збитків у вигляді відсотків по кредиту позивачем перевірена судом апеляційної інстанції.

В частині позовної вимоги стосовно стягнення з відповідача збитків від інфляції у розмірі 1288141,09 грн., суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що господарським судом міста Києва неправомірно було відмовлено позивачу в частині стягнення індексу інфляції у розмірі 1163611,50 грн.

В даному випадку, судом першої інстанції невірно встановлено період, за який повинні бути стягнуті збитки від інфляції (з 14.08.2007 р. по 01.10.2007 р.). Так, збитки від інфляції повинні нараховуватися за весь період, який заявлявся позивачем у позовній заяві (враховуючи останні уточнення до позовної заяви), оскільки п. 5 додаткової угоди №1 до договору передбачено, що у випадку систематичного (протягом двох або більше місяців) невиконання будь-якої сторони за цим договором, інша сторона має право відмовитися від договору та вимагати від винної сторони відшкодування всіх понесених витрат по договору, компенсувати збитки (% по отриманим кредитам, інфляція та інше) та сплатити штраф у розмірі 25 % від вартості понесених витрат; з боку відповідача таке невиконання за договором відбулося, що встановлено у вищенаведеній постанові по справі № 4/203- 31/111 та суду міста Києва.

Отже сторони самі у вищенаведеній додатковій угоді узгодили компенсацію збитків від інфляції в разі відмови від договору через не виконання будь якою стороною її умов. Тому посилання апелянта на неправильність застосування судом першої інстанції ст. 625 ЦК України є безпідставним.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ГК України зміст договору становлять умови

(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними. А статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. В цій частині судом апеляційної інстанції приймаються доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, що до даних правовідносин слід застосовувати вищенаведені норми матеріального права та умови договору, виходячи з принципу свободи договору (ст. 627 ЦК України).

Виходячи з того, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовну вимогу стосовно стягнення з відповідача основної суми боргу у розмірі 4924000,00 гривень, тому і збитки внаслідок інфляційних втрат у позивача виникли за весь період прострочення і становлять 1288141,09 грн. за весь період. Правильність нарахування позивачем збитків від інфляції апеляційним судом перевірено. Таким чином, в частині стягнення суми збитків від інфляції рішення господарського суду міста Києва підлягає зміні, а в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення індексу інфляції у сумі 1163611,50 грн. скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинно-наслідкового зв’язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Необхідно довести, що протиправна поведінка чи бездіяльність іншої сторони є причиною, а збитки, що виникли у потерпілої сторони, - наслідком такої протиправної поведінки. За результатом перегляду судом апеляційної інстанції встановлені вищевикладені елементи, як підстави для стягнення збитків.

Пунктом 1, ч. 1 ст. 104 ГПК України передбачено, зокрема, що підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи.

За таких обставин, виходячи з повноважень, передбачених ч. 2 ст. 101 ГПК України, пункту 4 ч. 1 ст. 103 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2007 № 4/166 слід частково змінити та скасувати в ч. 5 резолютивної частини рішення з підстав, передбачених п. 3 ч.1 ст. 104 ГПК України.

В зв’язку з задоволенням позовних вимог, Київський апеляційний господарський суд здійснює новий розподіл судових витрат, тому за розгляд справи в суді першої інстанції судові витрати повністю покладаються на відповідача, а рішення в цій частині змінюється.

Судові витати за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта, на підставі ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Українського консорціуму „Екосорб” задовольнитичастково.

2. Залишити рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2007 в частині стягнення з Українського консорціуму „Екосорб” 4 924 000 грн. основного боргу, 896 168,00 грн. неустойки та 1 002 010,96 грн. збитків - без змін.

3. Змінити рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2007 року в частині стягнення з Українського консорціуму „Екосорб” інфляційних витрат, витрат по сплаті державного мита та витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу і викласти рішення в цій частині в наступній редакції: стягнути з Українського консорціуму „Екосорб” (01170, м. Київ, б-р Ромена Ролана, 7, , п/р 01 в АБ”Банк регіонального розвитку” в м. Києві, МФО 300540; п/р 9 в ТОВ „КБ „Актив-Банк” в м. Києві, МФО 300852; п/р 2891 в КМФ АКБ Соціального розвитку „Укрсоцбанк” в м. Києві, МФО 322012) або будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестиційно-будівна корпорація „Місто” (02002, м. Київ, вул. Марії Раскової, 11, к. 709, , п/р 01 в АБ „Банк регіонального розвитку” в м. Києві, МФО 300540) 1 288 141,05 грн. інфляційних витрат, 20 489,70 грн. витрат по сплаті державного мита та 94,82 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу .

4. Скасувати рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2007 року в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення індексу інфляції у сумі 1163611,50 грн. (ч. 5 резолютивної частини рішення).

5. В іншій частині апеляційну скаргу залишити без задоволення.

6. Видачу наказу доручити господарському суду міста Києва.

7. Матеріали справи № 4/166 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом місяця.

18.07.2008

Головуючий суддя                                                                      Смірнова Л.Г.

Судді                                                                                          Коротун О.М.

Попікова О.В.

21.07.08 (відправлено)