ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

12.02.08р.

Справа № А36/4-08

За позовом Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська, м.Дніпропетровськ

до - Приватного підприємства "Агропромтехніка", м.Дніпропетровськ

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Страйд Технологія", м.Дніпропетровськ

про стягнення 94 843грн.20коп.

Суддя Кожан М.П.

Секретар судового засідання Тесля М.М.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: Колот В.В., довіреність №208/10/10-048 від 09.01.2008р.

від відповідача-1: представник не з”явився.

від відповідача-2: представник не з”явився.

СУТЬ СПОРУ:

Справа розглядається на підставі ч.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача-2 на користь відповідача-1 кошти у сумі 94 843грн.20коп.; стягнути з відповідача-1 у доход держави грошову суму вартості товару в розмірі 94 843грн.20коп..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між відповідачем-1 та відповідачем-2 виникли господарські відносини, які були здійснені з метою завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Відповідно до вироку Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08.11.2007р. по справі №1-455/07 визнано винним Гречина С.А, який вступив з невстановленими слідством особами в попередню змову, направлену на придбання ТОВ „Страйд Технологія” з ціллю прикриття незаконної діяльності та є засновником даного підприємства.

За таких обставин позивач зазначає, що ТОВ „Страйд Технологія” переслідувало мету, що суперечить інтересам держави та суспільства, а саме ухилення від сплати податків до бюджету.

На адресу суду повернулись поштові конверти, направлені на адресу відповідача-1,2, з відміткою про відсутність даних підприємств за вказаними позивачем у позовній заяві адресами.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача-1,2, так як останні були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання за адресою, зазначеною у реєстраційних документах відповідача-1,2 та у податкових деклараціях відповідача-1 та у довідках Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 21.01.2008р., у зв’язку з чим справа розглядається за наявним в ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови, згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між ПП „Агропромтехніка” та ТОВ „Страйд Технологія” виникли господарські відносини, які підтверджуються товарними накладними та податковими накладними, виданими ТОВ „Страйд Технологія” та підписаними засновником даного підприємства Гречиним С.А.: № 333 від 29.11.2006р., № 574 від 25.12.2006р., № 584 від 26.12.2006р., № 586 від 28.12.2006р., № 43 від 28.02.2007р., № 386 від 30.03.2007р. всього на загальну суму 94843,20грн.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ст.207 ГК України недійсною є угода, укладена з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, тобто, яка порушує основні принципи існуючого суспільного ладу.

В даному випадку відповідна мета присутня в діях ТОВ „Страйд Технологія” і направлена на приховування від оподаткування прибутків та доходів.

Відповідно до вироку Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08.11.2007р. по справі №1-455/07 за звинуваченням Гречина С.А. встановлено, що Гречин С.А. в квітні 2006р. вступив з невстановленими слідством особами в попередню змову, направлену на придбання ТОВ „Страйд Технологія” з ціллю прикриття незаконної діяльності. Таким чином Гречин С.А., який є посібником в скоєні злочину, повинен був створити шляхом реєстрації на своє ім’я ТОВ „Страйд Технологія” та передати статут підприємства, згідно якого він є засновником товариства, невстановленим спільникам злочину, з ціллю прикриття незаконно діяльності.

Створення і реєстрація сторонньою особою на невстановлену особу, що не займалася господарською чи іншою діяльністю підприємства, юридичної особи, на яку законодавством покладені конкретні обов'язки у сфері оподаткування, є підставою вважати, що стороння особа вчиняла вказані дії умисно з тим, щоб не здійснювати господарську діяльність і приховувати прибутки, одержані на підставі угод з іншими суб'єктами підприємництва.

Тому господарські відносини, які були здійснені від імені цих підприємств, предметом яких є одержання доходів, слід розцінювати як такі, що укладені з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства.

Інтерес держави і суспільства у сплаті суб'єктами оподаткування податків випливає з обов'язку кожного сплачувати податки і збори, закріпленому в статті 67 Конституції України та законах України про оподаткування, та відповідних повноваженнях державних органів: Верховної Ради України приймати закони, якими виключно встановлюється система оподаткування (статті 85, 92 Конституції України), Президента України підписувати закони, прийняті Верховною Радою України (стаття 106 Конституції України) та обов'язку Кабінету Міністрів України забезпечувати проведення податкової політики (стаття 116 Конституції України).

Відповідно до ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ст..208 Господарського кодексу України якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторонни стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Положення статей 207 та 208 Господарського кодексу України застосовується з урахуванням того, що правочин, який вчинено з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, водночас суперечить моральним засадам суспільства, а згідно з ч. 1 ст. 203, ч. 2 ст. 215 ЦК України є нікчемним, і визнання правочину недійсним судом не вимагається. Органи державної податкової служби, вказані в абзаці першому ст. 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", можуть на підставі п. 11 цієї статті звертатись до судів з позовами стягненні в доход держави коштів, одержаних за правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їх нікчемність.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Всі документи, які свідчать про здійснення угоди (правочину), містять прізвище підпис особи, яка є відповідальною за складання цих документів з боку ТОВ ,,Страйд Технологія" - Гречина С.А..

Таким чином, вищезазначені факти свідчать про те, що засновник ТОВ „Страйд Технологія"' Гречин С.А. не здійснював самостійної, ініціативної, систематичної, на власний ризик господарської діяльності після державної реєстрації підприємства, що супері вимогам ст. 42 ГК України, а також моральним засадам суспільства в сфері здійснення підприємницької діяльності.

Оскільки данні правочини суперечить ч. 1 ст. 203 ЦК України, то визнання правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

З огляду на положення ст.207 ГК України суд застосовує наслідки визнання правочину нікчемним.

Вимоги позивача щодо накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачу-1,2 на підставі ст. 117 КАС України задоволенню не підлягають у зв”язку з тим, що позивач не довів що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення постанови в адміністративній справі.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, п.6 Розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, 207, 208 Господарського кодексу України, суд –

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Страйд Технологія” (, вул..Наб.Перемоги, буд..38, м.Дніпропетровськ, 49000) на користь приватного підприємства „Агропромтехніка” (, пер.Фурманова, б.2, кв.46, м.Дніпропетровськ, 49000) кошти у сумі 94 843грн.20коп.

Стягнути з приватного підприємства „Агропромтехніка” (, пер.Фурманова, б.2, кв.46, м.Дніпропетровськ, 49000) у доход держави (р/р 0005, код бюджетної класифікації 31010000, банк УДК у Дніпропетровській області, МФО 805012, одержувач –відділення Державного казначейства у Жовтневому районі м.Дніпропетровська) грошову суму вартості товару в розмірі 94 843грн.20коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили у відповідності до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.П.Кожан

Дата складення постанови у повному обсязі 22.02.2008р.