ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

16.09.08
Справа  № 9/69

Львівський
апеляційний господарський суд у складі суддів:

головуючий
суддя
Бонк Т. Б.

судді
Бойко С. М.

Марко Р. І.

при
секретарі Гунька О.
П.

за
участю представників сторін:

від
позивача -Каличак О.
Я. -представник

від
відповідача (скаржника) -не
з'явився

розглянув
апеляційну  скаргу ТзОВ Науково-виробничого
підприємства «Ерго», с. Малехів, Жовківський район, Львівська область б/н і б/д

на
рішення господарського
суду Львівської області від 01.07.2008 р.

у
справі № 9/69

за
позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Київ

до
відповідача ТзОВ
Науково-виробничого підприємства «Ерго», с. Малехів, Жовківський район,
Львівська область

про
стягнення 12 417, 38 грн. (13 643, 55 грн., враховуючи уточнення позовних вимог

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду
Львівської області від 01.07.2008 р. у справі № 9/69 повністю задоволено позов
СПД-ФО ОСОБА_1., м. Київ, стягнуто з ТзОВ НВП «Ерго»9 810, 82 грн. основного
боргу, 524, 06 грн. пені, 349, 96 грн. 3 % річних, 2 958, 71 грн. інфляційних
витрат, 136, 43 грн. в повернення витрат по сплаті державного мита та 118 грн.
в повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду мотивоване тим, що на
виконання умов договору постачання товару № 10/04 від 10.04.2006 р. позивач
поставив відповідачу товар, враховуючи повернення, на загальну суму 42 210, 82
грн., однак відповідач оплатив його лише частково -в сумі 32 400 грн., тобто на
момент звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить 9
810, 82 грн. Відповідно, позивачем, згідно чинного законодавства та умов
договору, нараховано пеню, 3 % річних та інфляційні втрати, які також
підлягають стягненню.

У
своїй апеляційній скарзі відповідач просить дане рішення скасувати, провадження
у справі припинити, посилаючись на неотримання жодних ухвал суду про розгляд
справи.

У
запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення
господарського суду Львівської області без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення, мотивуючи тим, що відповідач належним чином був повідомлений про
час та місце розгляду справи під розписку 12.04 .2008 р. рекомендованим листом
№ 2908524, а також йому надсилалися ухвали суду від 27.05.2008 р. і від
19.06.2008 р. рекомендованою кореспонденцією.

Розглянувши
наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які
містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити
без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Матеріалами
справи встановлено, що 10.04.2006 р. між СПД-ФО ОСОБА_1. (постачальник) та ТзОВ
НВП «Ерго» (покупець) укладено договір постачання товару № 10/04, відповідно до
п. 1.1 якого позивач зобов'язується постачати, а відповідач приймати та
оплачувати на умовах та в порядку, що визначається цим договором, товари в
асортименті, кількості та за цінами, вказаними в специфікації та накладних, які
є невід'ємними частинами цього договору.

Відповідно
до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно
до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно
норм ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог
щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно
до п. 6.1 договору, оплата за отриманий товар здійснюється протягом 60
календарних днів від дати отримання товару. Оплата проводиться в безготівковому
порядку в гривнях шляхом перерахунку грошових коштів на рахунок постачальника в
установі банку.

В
разі несплати за товар відповідач повинен повернути товар на першу вимогу
позивача не пізніше ніж через 5 робочих днів з дати отримання такої вимоги.
Залишок боргу відповідач повинен перерахувати на розрахунковий рахунок позивача
протягом 5 банківських днів після надходження вимоги про повернення товару (п.
6.2 договору).

Із
матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за договором виконав
та поставив покупцю товар за накладними, копії яких містяться у матеріалах
справи (а. с. 15 -66). При цьому, відповідач, враховуючи положення п. 6.2
договору, повернув позивачу товар на підставі накладних № 52665 від 25.08.2006
р., № 19/09-2006 від 19.09.2006 р., № 19/09/д3 від 19.09.2006 р., № РР000106
DMT від 19.09.2006 р., № 030407 від 03.04.2007 р., № 515 від 03.04.2007 р., №
ДЗ 26.03.07 від 03.04.2007 р., № РР000222 DMT від 03.04.2007 р. (а. с. 67 -71).

Так,
загальна сума поставленого позивачем товару, з врахуванням повернень, становила
42 210, 82 грн. Проте, відповідачем здійснено оплату товару лише в
частині 32 400 грн., що підтверджується виписками з особових рахунків
СПД-ФО ОСОБА_1., копії яких містяться у матеріалах справи (а. с. 72 -78).

Отже,
станом на 05.04.2007 р. у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в
сумі 9 810, 82 грн., що підтверджується складеним сторонами актом звірки
взаєморозрахунків від 05.04.2007 р.

24.12.2007
р. позивач звернувся до відповідача із вимогою сплатити суму боргу в 10-денний
строк з моменту її отримання. Отримання даної вимоги підтверджується копіями
повідомлень про вручення поштового відправлення (а. с. 81 -82). Однак,
відповідачем вимога залишена без розгляду.

Крім
суми основного боргу,  позивач нарахував
відповідачу пеню, відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону
України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»,
п. 9.6 договору поставки, у розмірі 524, 06 грн.

Відповідно
до ч. 2 ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання
або за неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних
від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно
ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3
% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Крім
цього, на прострочену суму боргу позивачем нараховано відповідачу 3 % річних,
що становить 349, 96 грн., та інфляційні втрати -в сумі 2 958, 71 грн.

Отже,
загальна сума заборгованості відповідача -ТзОВ НВП «Ерго»перед позивачем
-СПД-ФО ОСОБА_1. становить 13 643, 55 грн., і підлягає стягненню.

Разом
з тим, як на підставу скасування рішення апелянт посилається лише на порушення
процесуальних норм, а саме на те, що відповідач не був належним чином
повідомлений про судові засідання. Дане твердження спростовується штемпелями
суду першої інстанції на ухвалах від 25.03.2008 р. (а. с. 1), 17.04.2008 р. (а.
с. 87), 27.05.2008 р. (а. с. 89), 19.06.2008 р. (а. с. 95), а також тим, що
кореспонденція на адресу відповідача направлялася рекомендованими листами під
розписку (а. с. 95).

Враховуючи
наведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду
першої інстанції прийняте з врахування всіх обставин справи та з дотриманням
норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для його зміни чи
скасування.

Відповідно
до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Керуючись
ст.ст. 99, 101 -105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду
Львівської області від 01.07.2008 р. у справі № 9/69 залишити без змін,
апеляційну скаргу ТзОВ Науково-виробничого підприємства «Ерго», с. Малехів
Жовківського району Львівської області -без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Матеріали справи скерувати на адресу
місцевого господарського суду.

Головуючий
суддя
Бонк Т. Б.

Суддя
Бойко С. М.

Суддя
Марко
Р. І.