ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.08 Справа № 7/25/08

Суддя Кутищева Н.С.

Позивач Відкритого акціонерного товариства “Василівський хлібокомбінат”, м.Василівка, Запорізька область

Відповідач Військова частина № 3033, м. Запоріжжя

Суддя Кутіщева Н.С.

Представники:

Позивача Водяха О.А., дов. №2 від 14.01.2008р.

Відповідач Лобан О.В., дов. № 12/Юр від 24.01.2007р.

Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача на користь позивача 46147грн. 51 коп. заборгованості за договором купівлі-продажу від 05.01.2004р.

Позивач обґрунтував свої вимоги обставинами, викладеними в позовній заяві, як на нормативне та документальне обґрунтування позовних вимог посилається на договір купівлі-продажу від 05.01.2004р., ст.ст. 509, 526, 610, 625, 692 ЦК України

Ухвалою суду від 28.12.2007р. було порушено провадження по справі, розгляд призначено в судовому засіданні на 23.01.2008р. Судове засідання відкладалось до 21.02.2008р. Судовий процес завершено 21.02.2008р. оголошенням рішення в повному об’ємі.

Відповідач визнав заявлені позовні вимоги. Відповідачем наданий відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що військова частина 3033 ВВ МВС України визнає борг у сумі 46147,51 грн. перед ВАТ „Василівський хлібокомбінат” у повному обсязі. Наявність боргу підтверджується наявними у обох сторін актами звірки, завіреними: з боку частини командиром військової частини 3033 ВВ МВС України та головного бухгалтера частини, наявними прибутково-видатковими документами, наявними договорами постачання, відповідями в/ч 3033 на претензії з боку постачальника, ВАТ „Василівський хлібокомбінат”, де борг визнається у повному обсязі та вказано прохання про відстрочку оплати у зв’язку з фінансовими труднощами. На цей час, військова частина має згоду від розпорядника коштів на оплату боргу у повному обсязі.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобов’язані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об’єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та надав суду детальний розрахунок стягуваної суми.

За усним клопотанням представників сторін судовий процес ведеться без застосування засобів технічної фіксації.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ВАТ "Василівський хлібокомбінат" (постачальник) і Військовою частиною №3033 (покупець) було укладено договір поставки №19 від 03.02.2003р., згідно з яким, постачальник зобов'язувався передавати у власність покупця продукцію - хлібобулочні вироби у кількості і в асортименті, згідно заявці покупця, за договірними цінами, діючими на момент отримання продукції (п.п. 1.1.,1.2., 2.1, 2.2., 2.3. договору), а покупець зобов'язувався прийняти продукцію і сплатити її вартість.

Оплата за продукцію повинна була проводитись шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника з відстрочкою платежу до 15 календарних днів. Підпунктом 5.2.3. цього договору передбачено зобов'язання покупця оплатити продукцію.

ВАТ "Василівський хлібокомбінат" виконало свої зобов'язання за вказаним договором в повному обсязі.

З березня 2003р. по грудень 2003р. підприємство позивача поставило військовій частині №3033 продукцію ВАТ "Василівський хлібокомбінат": хліб, макаронні вироби, печиво, на суму 91883,89 гривень, що підтверджується видатковими накладними за період з 01.03.2003р. по 31.12.2003р.

Заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену у 2003р. продукцію, за яку відповідач розрахувався частково, складає 46147,51 гривень, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків від 05.01.2004р. підписаний сторонами і матеріалами справи.

05.01.2004р. і 05.01.2005р. військовій частині №3033 були направлені претензія №1 вих. №1/1 від 05.01.2004р. з вимогою погасити заборгованість у розмірі 46147,51 грн. за поставки продукції у 2003р. за договором поставки №19 від 03.02.2003р. із актом звірки взаєморозрахунків від 05.01.2004р. і претензія №2 під вих. №4/1 від 05.01.2005р. з вимогою погасити заборгованість у розмірі 73890,11 гривень за поставки продукції у 2003 - 2004р.р. з актом звірки взаєморозрахунків від 05.01.2004р. на цю суму, в якій міститься вимога погасити заборгованість у розмірі 46147,51 грн. за поставки продукції по договору поставки №19 від 03.02.2003р. у 2003р. На претензії відповідач надав відповіді - лист під вих. №78 від 20.01.2004р. про визнання боргу у повному обсязі і просьбою відстрочити виконання ним зобов'язань по договору поставки №19 від 03.02.2003р. стосовно оплати, і лист №79/10 від 10.01.2005р. про визнання боргу у повному обсязі з проханням відстрочити виконання ним зобов'язань по договору поставки №19 від 03.02.2003р. стосовно оплати (кожний раз підписуючи акт звірки взаєморозрахунків між ВАТ "Василівський хлібокомбінат" і військовою частиною №3033), що відповідно до ст. 264 ЦК України є перериванням строку позовної давності, а саме вчинення особою дії, що свідчить про визнання ним свого боргу.

Відповідач взяті на себе договірні зобов’язання не виконав, сума основної боргу складає 46147,51 грн.

Документальних доказів належного виконання договірних зобов’язань відповідач суду не надав.

Згідно ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Згідно ст. 193 ГК України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічну норму містить ст. 526 ЦК України.

Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений товар по договору від 05.01.2004р. складає 46147 грн. 51коп., підтверджена матеріалами справи, відображена сторонами в акті звірки взаєморозрахунків сторін, визнана відповідачем в повному об’ємі та підлягає задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Клопотання, в порядку ст. 267 ЦК України відповідачем не заявлялось.

Судові витрати, згідно зі ст.ст. 44, 49 ГПК України, слід покласти на відповідача, так як спір з його вини доведено до судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 173, 193 ГК України, ст. 526 ЦК України, ст. ст. 3, 22, 28, 33, 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд:

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Військової частини № 3033, 69083, м. Запоріжжя, вул. Юності, 28-а (р/р 0329 в ГУДКУ у Запорізькій області, МФО 813015, ЕДРПОУ 23313888) на користь Відкритого акціонерного товариства “Василівський хлібокомбінат”, поштова адреса: 69068, м. Запоріжжя, вул. Вересаєва, 3, юридична адреса: 71600, м. Василівка, Запорізька область, вул. Б.Хмельницького, 3 (р/р 5650 у філії “Відділення Промінвестбанку” у м. Дніпрорудне, Запорізька область, МФО 313054, ЕДРПОУ 00378201) 46147 (сорок шість тисяч сто сорок сім) грн. 51 коп. основного боргу, 461 (чотириста шістдесят одна) грн. 47 коп. державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. 00коп. оплати інформаційно-технічних послуг по забезпеченню судового процесу.

Видати наказ.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його прийняття.

Суддя Н.С. Кутіщева