Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2008 р. Справа № 38/93-08

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Такмаков Ю.В., судді Бухан А.І. , Плужник О.В.

при секретарі Черкашиній І.В.

за участю представників сторін:

позивача - Осьмухін С.А.

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фермерського господарства «Альфа», с. Одноробівка, Золочівський район, Харківська область (вх. № 1787 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 25.06.08 р. по справі № 38/93-08

за позовом Науково-виробничої фірми "Сінтал'Д" - ТОВ м. Харків

до Фермерського господарства "Альфа", с. Одноробівка

стягнення 6034,00 грн.

встановила:

Позивач звернувся до господарського суду Харківської області з вимогою, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, про стягнення з відповідача на свою користь основного боргу в розмірі 6 034,00 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 25.06.2008р. по справі № 38/93-08 (суддя Жельне С.Ч.) позов задоволено. Стягнуто з Фермерського господарства «Альфа» на користь Науково-виробничої фірми «Сантал’Д» - Товариства з обмеженою відповідальністю 6 034,00 грн. заборгованості, 102,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач з рішенням господарського суду не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з’ясування всіх обставин справи під час вирішення господарського спору, просить рішення господарського суду Харківської області від 25.06.2008 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, при цьому посилається на проведення зарахування зустрічних однорідних вимог до позивача; вважає, що відносини між позивачем та відповідачем виникли не з договору купівлі-продажу № 21/2006-П від 01.11.2006р.; на його думку, строк виконання обов’язку по сплаті суми заборгованості в розмірі 2 068,50 грн., відповідно до заяви про збільшення позовних вимог, не встановлений, а позивач не звертався до нього з вимогою про сплату зазначеної суми боргу.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим та прийнятим з дотриманням судом всіх норм чинного законодавства, в зв’язку з чим просить залишити його без змін, апеляційну скаргу – без задоволення. При цьому, зокрема, зазначає про безпідставне та необґрунтоване твердження відповідача про те, що ним здійснено зарахування однорідних вимог у сумі 3 965,50 грн.; звертає увагу на те, що поставка товару відбулася виключно за договором № 21/2006-П від 01.11.2006р.;

10.10.2008р. до Харківського апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Фермерського господарства «Альфа» з проханням розглянути справу без участі його представника за наявними в справі матеріалами.

Враховуючи зазначене клопотання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши представника позивача, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 25.06.2008р. – без змін, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 01.11.2006 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір № 21/2006-П купівлі-продажу (далі за текстом –договір), відповідно до умов якого позивач зо бов'язався передати майно у власність відповідача (жом) в строк до 31.12.2006 р. (ст. 4 договору), а відповідач зо бов'язується прийняти майно зі складу позивача (п. 5 договору) та сплатити за нього встановлену цим догово ром грошову суму.

Відповідно до ст. 7 Договору, виплата ціни цього договору здійсню ється відповідачем позивачу в строк до 31.12.2006 р..

Позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором, що підтверджується накладними № Ч0107/95 від 28.02.2007 р., № Ч0107/95 від 28.02.2007 р № Ч0108/95 від 30.03.2007 р., № Ч0108/95 від 30.03.2007 р. № Ч0111/59 від 30.04.2007 р. № Ч0111/59 від 30.04.2007 р., № Ч0113/43 від 04.05.2007 р № Ч0113/43 від 04.05.2007 р., № Ч011106/66 від 29.01.2007р. та № Ч 0106/73 від 31.01.2007 р.. Відповідачем було отримано товар на загальну суму 6034,00 грн..

Товар втримувався відповідачем через представника, що діяв на підставі довіреностей відповідача ЯМТ № 543035 від 01.02.2007 р., ЯМЯ № від 027480 від 02.03.2007р., ЯМЯ № 027543 від 03.04.2007 р., ЯМЯ № 027663 від 03.05.2007 р., ЯМЯ № 027749 від 05.01.2007 р. та ЯМЯ № 027433 від 31.01.2007 р..

Всього за договором відповідачем було отримано у позивача товару на суму 6034,00 грн..

Взяті на себе за договором зобов’язання з оплати отриманого товару, відповідач не виконав.

Вимог претензії позивача про сплату заборгованості за договором в семиденний строк ( №14/03/08-В від 14.03.2008 р. та № 26/05/08-В від 26.05.2008р.) у відповідності до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, відповідач не виконав.

Враховуючи викладені обставини, а також беручи до уваги обопільне відступлення сторонами від умов договору щодо строків передачі товару, місцевий господарський суд дійшов висновку, що у відповідача, в будь-якому випадку, виник обов’язок сплатити заборгованість після висунення відповідної вимоги позивачем, а тому визнав позовні вимоги щодо стягнення суми боргу в розмірі 6 034,00 грн, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна та належна правова оцінка, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого по справі рішення колегія суддів не вбачає, оскільки відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Не змінюють обґрунтованих висновків господарського суду по суті спору твердження відповідача про здійснення ним зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 3 965,50 грн., оскільки жодних належних доказів припинення зобов’язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог відповідно до вимог чинного законодавства відповідачем не надано, а з тексту наданої ним заяви про зарахування зустрічних вимог не вбачається зменшення суми заборгованості відповідача перед позивачем.

Окрім того, як вбачається із тексту накладної № 358 від 27.11.2007р. (т. 1, а.с.143), посилання на яку міститься у заяві відповідача про зарахування, вартість отриманого позивачем у власність від відповідача товару за цією накладною складає 361 690,34 грн., замість суми 144 973,72 грн., вказаної у заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Не приймаються колегією суддів до уваги і доводи заявника апеляційної скарги про те, що відносини між позивачем та відповідачем виникли не з договору купівлі-продажу № 21/2006-П від 01.11.2006р., оскільки, за його твердженнями, він отримав товар не за спірним договором, а на інших підставах.

При цьому, слід зазначити, що в порушення обов’язку доказування, який законодавчо покладений на сторони, відповідач не надав як суду першої так і апеляційної інстанції жодних доказів існування інших правовідносин між сторонами у справі, ніж спірний Договір, а всі представлені позивачем спірні накладні в графі «підстава» містять пряму вказівку на те, що передача товару відповідачу відбувається за договором № 21/2006-П від 01.11.2006р.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду та вважає, що обопільне відступлення сторонами від умов договору щодо строків передачі товару, не звільняє відповідача від обов’язку сплатити позивачу виниклу заборгованість за отриманий ним товар.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивачем не дотриманий встановлений порядок досудового врегулювання спору при зверненні до суду з заявою про збільшення позовних вимог, оскільки матеріали справи свідчать, що позивачем на адресу відповідача була направлена вимога № 26/05/08-В від 26.05.2008р. про сплату боргу в розмірі 2,068,50 грн. (сума, що зазначена позивачем в заяві про збільшення позовних вимог), яка залишилась останнім без відповіді.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування відповідно до приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

На думку колегії суддів, позивач обґрунтував та належним чином довів належними та допустимими доказами правомірність своїх позовних вимог до відповідача. Разом з цим, факти, викладені в апеляційній скарзі відповідачем і його посилання на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що обставини справи були всебічно і повно досліджені господарським судом, а тому рішення господарського суду Харківської області від 26.06.2008 р. по справі № 38/93-08 відповідає чинному законодавству та фактичним обставинам справи, а доводи відповідача, з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 32-34, 43, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Альфа", с. Одноробівка, Золочівський район, Харківська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 25.06.2008 р. по справі № 38/93-08 залишити без змін.

Головуючий суддя Такмаков Ю.В.

Судді Бухан А.І.

Плужник О.В.