ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2008 р.

№ 30/322

Доповідач –суддя Мележик Н.І.

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвська Н.Г. - головуючого,

Мележик Н.І.,

Михайлюк М.В.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу                     Закритого акціонерного товариства

"Туристичний комплекс "Либідь"

на рішення           господарського суду міста Києва від 07.10.2008 року

у справі                                                  № 30/322

господарського суду                              міста Києва

за позовом                    Товариства з обмеженою відповідальністю

"Русь Інтернешнл"

та                     Товариства з обмеженою відповідальністю

"Служба технічного контролю"

до          Комунального підприємства "Київське

міське бюро технічної інвентаризації та

реєстрації права власності на об"єкти

нерухомого майна"

про          визнання права власності та зобов"язання

вчинити дії

за участю представників:

скаржника -           Олійника В.В.

позивачів –          1) Пономарьова П.О.

2) не з"явились

відповідача –          не з"явились

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Русь Інтернешнл" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба технічного контролю" звернулись до господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна" про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Русь Інтернешнл" права спільної часткової власності на 3/100 частини об'єкту незавершеного будівництва, розташованого за адресою: вул. Госпітальна, 4-а у м. Києві, та визнання права спільної часткової власності на 97/100 частин вказаного об'єкту незавершеного будівництва за ТОВ «Служба технічного контролю»; зобов'язання Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна»провести реєстрацію права спільної часткової власності на вказані об'єкти незавершеного будівництва.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07 жовтня 2008 року у даній справі (суддя Ващенко Т.М.) позов задоволено повністю; визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Русь Інтернешнл»право спільної часткової власності на 3/100 частини об'єкту незавершеного будівництва, розташованого за адресою: вул. Госпітальна, 4-а у м. Києві, та визнано право спільної часткової власності на 97/100 частин вказаного об'єкту незавершеного будівництва за Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба технічного контролю»; зобов'язано Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна»провести реєстрацію права спільної часткової власності позивачів на вказаний об"єкт незавершеного будівництва.

В касаційній скарзі Закрите акціонерне товариство "Туристичний комплекс "Либідь" просить скасувати рішення місцевого господарського суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки суд прийняв рішення, що стосується прав і обов"язків скаржника, як власника спірного майна, якого не було залучено до участі у справі.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представників скаржника та позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом норм процесуального права, прийшла до висновку про задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого господарського суду не відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Господарським судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Русь Інтернешнл»та Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба технічного контролю»на підставі інвестиційного договору № 12/11/07-Р від 28.09.2007 року спільно приймають участь в будівництві об'єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. Госпітальна, 4-а у м. Києві.

Даний об'єкт незавершеного будівництва знаходиться на земельній ділянці, яка надана в оренду ТОВ «Русь Інтернешнл»на підставі договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) 18.07.2005 року за № 82-6-00305 та на підставі угоди до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованої Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) 22.10.2007 року за .№ 82-6-00457.

Право ТОВ «Русь Інтернешнл»на виконання будівельних робіт щодо об'єкту незавершеного будівництва підтверджується дозволом на виконання будівельних робіт №0279-Пч від 17.04.2008 року, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві.

Відповідно до п. 5.6 інвестиційного договору зазначено, що до завершення будівництва ТОВ «Русь Інтернешнл»та ТОВ «Служба технічного контролю»є спільними власниками об'єкта незавершеного будівництва в розмірі, передбаченому в пункті 5.3 договору, зокрема, частка ТОВ «Русь Інтернешнл» складає 3% від загальної площі об'єкту інвестування, а Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба технічного контролю»- 97% від загальної площі об'єкту інвестування.

Предметом спору у даній справі є визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Русь Інтернешнл" права спільної часткової власності на 3/100 частини об'єкту незавершеного будівництва, розташованого за адресою: вул. Госпітальна, 4-а у м. Києві, та на 97/100 частини вказаного об'єкту незавершеного будівництва за Товариством з обмеженою відповідальністю "Служба технічного контролю"; зобов'язання Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна»провести реєстрацію права спільної часткової власності за позивачами на вказаний об'єкт незавершеного будівництва.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності належних доказів, що підтверджують право спільної часткової власності позивачів на спірний об"єкт, яке підлягає захисту. Крім цього, місцевий господарський суд, задовольняючи вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Русь Інтернешнл" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Служба технічного контролю" в частині зобов"язання Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна»провести реєстрацію права спільної часткової власності вказаного об'єкту незавершеного будівництва за позивачами, послався на ст.ст. 181, 182, 331 ЦК України та ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та зазначив про відповідність їх вимог цим нормам закону.

Відповідно до ст. 107 ГПК України сторони у справі мають право подати касаційну скаргу, а прокурор касаційне подання на рішення місцевого господарського суду, що набрало законної сили, та постанову апеляційного суду. Касаційну скаргу мають право подати також особи, яких не було залучено до участі у справі, якщо суд прийняв рішення чи постанову, що стосується їх прав і обов'язків.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, Закрите акціонерне товариство "Туристичний комплекс "Либідь" зазначило, що є власником готельного комплексу "Русь", який знаходиться на вказаною адресою, пославшись при цьому на реєстраційне посвідчення, видане 29.12.2006 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна.

Також скаржник послався на безпідставність тверджень позивача про реєстрацію за ним 10.07.2008 року готельного комплексу "Русь", оскільки рішення господарського суду міста Києва, на підставі якого видане зазначене реєстраційне посвідчення, скасоване постановою Вищого господарського суду України від 13.08.2008 року.

Проте, вказані обставини не були предметом дослідження суду.

Зазначені обставини щодо власника спірного майна та земельної ділянки, на якій воно розташоване, або її орендаря могли бути встановлені судом першої інстанції за умови залучення до участі у справі органу місцевого самоврядування.

Господарський суд міста Києва, визнавши за позивачами право спільної часткової власності на вищевказаний об"єкт незавершеного будівництва, не притягнув до участі у справі Закрите акціонерне товариство "Туристичний комплекс "Либідь" і не з’ясував, чи порушуються цим права скаржника на спірне майно.

Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 11110 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо господарський суд прийняв рішення або постанову, що стосується прав і обов'язків осіб, які не були залучені до участі в справі.

Враховуючи наведене, суд при розгляді справи вирішив питання про права та обов’язки Закритого акціонерного товариства "Туристичний комплекс "Либідь", якого не було залучено до участі у справі.

З огляду на межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені ст. 1117 ГПК України, відповідно до якої касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні господарського суду, а доводи касатора щодо порушення його права стосуються саме встановлення обставин справи, постановлене судове рішення не можна визнати обґрунтованим.

Зважаючи на те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції, за винятком процесуальних дій, пов"язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийняте у справі рішення не відповідає нормам чинного законодавства і тому підлягає скасуванню, а справа –передачі на новий розгляд до місцевого господарського суду.

При новому розгляді справи суду першої інстанції слід врахувати наведене, всебічно, повно і об`єктивно розглянути в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, правову природну спірних правовідносин, коло прав і обов"язків сторін у справі і, в залежності від встановленого, прийняти законне та обгрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Туристичний комплекс "Либідь" задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста Києва від 07.10.2008 року у справі №30/322 скасувати.

Справу передати на новий розгляд господарському суду міста Києва в іншому складі суду.

Головуючий суддя

Н.Г. Дунаєвська

Судді

Н.І. Мележик

М.В. Михайлюк