ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2008 р.

№ 3/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М.–головуючого

Катеринчук Л.Й. (доповідач)

Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю індустріально-виробничої об’єднаної компанії «Експлерент»

на ухвалу

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.03.2006

у справі

господарського суду

№ 3/15

Кіровоградської області

за позовом

управління Пенсійного фонду України в м. Олександрії

до

товариства з обмеженою відповідальністю індустріально-виробничої об’єднаної компанії «Експлерент»

про

стягнення 653773,65 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники :

від позивача

не з’явились

від відповідача

не з’явились

В С Т А Н О В И В :

В січні 2006 управління Пенсійного фонду України в м. Олександрії (далі –позивач) звернулось до товариства з обмеженою відповідальністю індустріально-виробничої об’єднаної компанії «Експлерент»(далі –відповідача) про стягнення заборгованості по страхових внесках у сумі 653773,65 грн. з посиланням на норми Господарського процесуального кодексу України.

18.01.2006 господарським судом Кіровоградської області порушено провадження у справі в порядку, передбаченому Господарським процесуальним Кодексом України.

14.02.2006 відповідачем подано заяву про відвід судді Болгар Н.В. з підстав порушення суддею процесуального законодавства, яке полягало в порушенні провадження у справі за нормами Господарського процесуального кодексу України, в той час як спір за своєю правовою природою є адміністративним.

Ухвалою суду від 15.02.2006 у задоволенні заяви про відвід судді відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, відповідач звернувся з апеляційною скаргою та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції від 15.02.2006 та задоволити відвід.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.03.2006 відповідачу відмовлено у прийнятті апеляційної скарги на підставі частини 1 статті 106 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з ухвалою, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, аргументуючи порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей 124, 129 Конституції України, статей 97, 106 Господарського процесуального кодексу України (далі –Кодексу).

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку ухвалу суду апеляційної інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Відповідно до частини 1 статті 106 Кодексу ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом та Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

За приписами частини 4 статті 20 Кодексу питання про відвід судді вирішується головою господарського суду або заступником голови господарського суду, а про відвід заступника голови - головою господарського суду, який виносить з цього приводу ухвалу в триденний строк з дня надходження заяви. Якщо голова господарського суду прийняв справу до свого провадження, питання про його відвід вирішується президією Вищого господарського суду України в триденний строк з дня надходження заяви про відвід.

Частиною 1 статті 106 Кодексу встановлено обмеження права на оскарження ухвал місцевого господарського суду. Статтею 20 Кодексу не передбачено оскарження ухвали про задоволення або відмову в задоволенні заяви про відвід судді у справі в апеляційному порядку.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою суду від 15.02.2006 у задоволенні заяви про відвід судді відмовлено. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.03.2006 відповідачу відмовлено у прийнятті апеляційної скарги на підставі частини 1 статті 106 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України, діючи в межах повноважень суду касаційної інстанції згідно приписів статей 111-5, 111-7 Господарського процесуального кодексу України, погоджується з висновками суду апеляційної інстанції та не вбачає підстав для скасування ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.03.2006 у справі.

Доводи скаржника про порушення конституційного права на оскарження судових актів колегією суддів відхиляються з огляду на те, що ухвала про відхилення заяви про відвід судді не є судовим актом, який вирішує спір про право, вона тільки регулює хід судового процесу, а у випадку прийняття судового рішення за наслідком розгляду спору по суті скаржник не позбавлений права оскаржити його в передбаченому чинним законодавством порядку.

На підставі викладеного, керуючись статтями 111-5, 111-7 ,111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України –

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю індустріально-виробничої об’єднаної компанії «Експлерент»залишити без задоволення.

2. Ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.03.2006 залишити без змін.

Головуючий Б. Поляков

Судді                                                                        Л. Катеринчук

Н. Ткаченко