ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2008 р.

№ 21/287

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя : Данилова Т.Б.

суддів: Шаргало В.І., Мачульський Г.М.

розглянувши матеріали касаційної скарги

закритого акціонерного товариства "Макіївкокс"

на постанову

Донецького апеляційного господарського суду від 15.01.2008р.

у справі

господарського суду

№21/287

Донецької області

за позовом

закритого акціонерного товариства "Макіївкокс"

до

державного підприємства "Донецька залізниця"

про

за участю представників сторін:

позивача -

відповідача -

стягнення 1 887,48грн.

не з'явився

пр. Цвітун М.М. –дов. №Н-01/2219 від 06.07.07р.

Розпорядженням №02-12.2/105 від 26.03.2008р. у зв'язку з відпусткою судді Першикова Є.В. та лікарняним судді Ходаківської І.П. змінено склад колегії суддів у справі №21/287 призначеної до розгляду у складі - головуючий суддя –Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Ходаківська І.П., утворено колегію суддів в наступному складі: головуючий суддя - Данилова Т.Б., судді Шаргало В.І., Мачульський Г.М.

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2007 року до господарського суду Донецької області звернулось закрите акціонерне товариство "Макіївкокс" з позовом до державного підприємства "Донецька залізниця" про стягнення з відповідача 1887,48 грн. вартості нестачі вантажу (концентрату вугільного).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на ст.ст.909, 920, 924, 1166, 1192 Цивільного кодексу України, ст.ст. 307, 314 Господарського кодексу України, п.п.110, 113, 114, 129 Статуту залізниць України, дані залізничної накладної №49742107 та комерційного акту №БН689967/61 від 05.08.2007р.

Рішенням господарського суду Донецької області від 22.11.2007р. (суддя Матюхін В.І.) залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.01.2008р. (судді Шевкова Т.А., Діброва Г.І., Стойка О.В.) позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 1 522,92грн. суму основного боргу (вартість нестачі з урахуванням природної втрати та похибки визначення маси вантажу), 82,30грн. - витрати по сплаті державного мита, 95,21грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що позивачем доведений факт недостачі вугілля, а залізниця не довела виникнення недостачі з незалежних від перевізника причин.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, закрите акціонерне товариство "Макіївкокс" звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить скасувати постановлені рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: заявник вважає, що норма втрат при перевезенні повинна враховуватись 1%, в той час як враховано 2% як для вантажу, відправленого у вологому стані.

Заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника відповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, а це підтверджується наявними у справі матеріалами, що 03.08.2007р. ТОВ "Димитроввантажтранс" по залізничній накладній на групу вагонів №49742107 відвантажило 3 вагона з вугільним концентратом вологим, в тому числі у вагоні №66793803 на адресу позивача із зазначенням ваги нетто вантажу у вагоні –69 000кг.

По прибуттю вагону №66793803 на станцію призначення Кринична Донецької залізниці 05.08.2007р. під час огляду вагону була виявлена зліва по ходу потягу над 6, 7 люком заглибина розміром: 1500мм х 1000мм х 500мм, навантаження нижче бортів на 100мм, за даним фактом станцією призначення був складений акт загальної форми №445 від 05.08.2007р.

На підставі абз.2 ч.1 п.52 Статуту залізниць України (прибуття вантажу з ознаками недостачі під час перевезення у відкритому рухомому складі) вантаж видавався з перевіркою його маси представниками станції Кринична Донецької залізниці.

Судами встановлено, що за результатами перевірки, залізницею був складений комерційний акт БН№689967/61 від 05.08.2007р., з якого слідує, що навантаження у вагоні нижче бортів на 100мм, навантаження рівномірне укатане катком, окрім місця заглиблення зліва по ходу потягу над 6, 7 люком заглибина розміром: 1500мм х 1000мм х 500мм, вантаж не маркований, люки і двері закриті, витікання вантажу відсутнє, зважування вагону проводилося на 150т вагонних тензовагах ВАТ "Ясинівський коксохімзавод" два рази, нестача виявилася при кожному переважуванні, вага брутто 85 700кг, тара з документу 20 600кг, нетто 65 100кг, що менше даних зазначених в накладній на 3 900кг.

Статтею 34 Господарського кодексу України встановлено, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до п.9 Правил складання актів (затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2003р. № 334) у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена не збереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення не збереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини не збереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Комерційний акт БН№689967/61 від 05.08.2007р., який засвідчив вагову недостачу вантажу, згідно п.129 Статуту залізниць України, є відповідним документом, що може бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язується доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його довіреній на отримання вантажу особі.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України "Про залізничний транспорт" та ап.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Відповідальність перевізників за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України, встановлено ст.23 Закону України "Про залізничний транспорт".

Частина 2 статті 23 даного Закону та п.113 Статуту залізниць України передбачає, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що факт нестачі за спірним перевезенням є підтвердженим комерційним актом БН№689967/61 від 05.08.2007р., виявлена на станції призначення над 6, 7 люком зліва по ходу потягу заглибина розміром: 1500мм х 1000мм х 500мм свідчить про те, що нестача виникла під час перевезення вантажу, так як у залізничній накладній відповідної відмітки не має, а залізниця не довела відсутність своєї вини у недостачі вугільного концентрату.

Відповідно до пп.2 п.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

У відповідності до ч.1 п.27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Частиною 2 пункту 27 Правил видачі вантажів встановлено, що норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) визначається при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні.

Судами встановлена сума недостачі з урахуванням норми недостачі (сума норми природної втрати маси вантажу i граничного розходження визначення маси нетто) складає 1 522,92грн. із розрахунку: 2 520кг (нестача вантажу, зданого до перевезення у вологому стані, з урахуванням норми недостачі 2%) х 588,00грн. (вартість 1т концентрату вугільного + ПДВ).

Враховуючи наведене слід визнати, що господарські суди обґрунтовано визнали позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково у сумі 1 522,92грн.

Доводи заявника скарги про те, що норма недостачі щодо вугілля кам'яного має братись 1%, обґрунтовано не були прийняті судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки до перевезення залізницею було прийняте вугілля вологе, а відповідно до п.27 Правил видачі вантажів при видачі вантажів, зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах.

За таких обставин, та враховуючи, що судами попередніх інстанцій досліджені всі наявні у справі матеріали, їм надано належну правову оцінку, у відповідності до чинного законодавства України частково стягнув вартість недостачі з перевізника, судова колегія не вбачає підстав для скасування постановлених по справі рішень з наведених у касаційній скарзі мотивів.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу закритого акціонерного товариства "Макіївкокс" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 15.01.2007р. по справі №21/287 залишити без змін.

Головуючий суддя Т. Данилова

Судді В. Шаргало

Г. Мачульський