ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.10.08                                                                                           Справа№ 3/236

Суддя Н.Березяк при секретарі І. Торській розглянула матеріали справи

За позовом: ТзОВ „ПАКОБО”, м. Чоп

До відповідача: ДТГО „Львівська залізниця”, м. Львів

Про стягнення 53 880,20 грн.

В судове засідання з’явились:

від позивача: Слав’янський Д.Д. - представник

від відповідача: Коцелко Г.В. –представник

Представникам сторін роз’яснено права та обов‘язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору: Подано позов товариством з обмеженою відповідальністю „ПАКОБО” до Державного територіально-галузевого об’єднання „Львівська залізниця” про стягнення 53 880,20 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задоволити позовні вимоги з мотивів наведених в позовній заяві, матеріалах справи та поясненнях наданих в судовому засіданні.

Відповідач проти позву заперечив з підстав та мотивів викладених в своєму відзиві на позов та письмовому поясненні.

В судовому засіданні 29.10.2008 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

15.06.2007 року між Державним територіально - галузевим об’єднанням „Львівська залізниця” та товариством з обмеженою відповідальністю „ПАКОБО” було укладено договір №950 про підготовку та передачу вагонів в рамках вагонної допомоги.

В період липень-серпень 2007 року ДТГО „Львівська залізниця” з ТОВ „ПАКОБО”, через Технологічний центр по обробці перевізних документів відповідача, по накопичувальній картці №1004 від 30.07.20007 року було стягнуто 21 906,90 грн. та по накопичувальній картці № 1116 від 20.08.2007 року було стягнено 31 643,30 грн. за підготовку та передачу на Інодороги під завантаження транзитних вантажів 88 порожніх вагонів власності Укрзалізниці, що в загальному становить 53 550,20 грн.

Крім цього, позивач зазначає, що на протязі 2007 року Укрзалізницею з ТОВ „ПАКОБО”, через ДП „Український державний розрахунковий центр міжнародних перевезень” Укрзалізниці” у відповідності до п.10.9 розділу 5 Тарифної політики залізничних доріг України на 2007 фрахтовий рік, по документах № 392,409,422,424,433,443,444,455,482 були стягнуті суми за підготовку та передачу на Інодороги під завантаження транзитним вантажем 88 порожніх вагонів власності Укрзалізниці в розмірі 241,60 доларів США за кожний вагон на загальну суму 21 260,80 доларів США.

Позивач просить стягнути із ДТГО „Львівська залізниця” 53 550,20 грн., оскільки за одну і ту ж саму послугу з ТзОВ „ПАКОБО” стягнено 53 550,20 грн. та 21 260,80 доларів США.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного :

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність –це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 5 ст. 315 Господарського Кодексу України, передбачено, що для пред’явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Згідно абзацу 8 п.5.1 Роз’яснення Президії Вищого господарського суду „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею” від 29.05.20025 р. №04-5/601 „для повернення зайво нарахованих грошових коштів застосовується скорочений 6-місячний строк позовної давності, який обраховується з дня списання коштів з особового рахунку платника в ТехПД”.

Як вбачається із матеріалів справи, 53 550,20 грн. які є предметом спору, були списані з особового рахунку ТзОВ „ПАКОБО” в липні-серпні 2007 року і термін позовної давності для вимог про повернення цих грошових коштів сплив.

Не заслуговують на увагу суду доводи позивача про те, що пунктом 10.9 розділу 5 тарифної політики залізних доріг України передбачено - право стягнення коштів за послуги мала виключно „Укрзалізниця” в особі Державного підприємства „Львівська залізниця”, а не ДТГО „Львівська залізниця”, оскільки на виконання розпорядження Головного комерційного управління „Укрзалізниці” від 28.09.2007 року №ЦМ-8/403 між ДТГО „Львівська залізниця” та ТзОВ „ПАКОБО” було укладено додаткову угоду № 1 від 01.10.2007 р. згідно якої з п.1.1 Розділу 1 Договору № 950 від 15.06.2007 року було виключено слова „і транзитом через Україну”.

Відповідно до вище зазначеної додаткової угоди починаючи з 01.10.2007 року плата за послуги залізниці з підготовки і передачі вагонів на інозалізниці в якості вагонної допомоги при транзитних перевезеннях не стягувалась, а спірна сума 53 550,20 грн. була стягнута відповідачем з позивача в липні-серпні 2007 року в межах умов договору № 950 від 15.06.2007 року.

Згідно статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Поважних причин пропуску позовної давності позивач не обґрунтував.

З урахуванням положень чинного законодавства України, практики його застосування найвищою судовою інстанцією України та обставин справи, суд дійшов висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення .

Керуючись ст.ст. 6, 7, 12, 33, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити

2. Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Суддя