Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2008 р.
Справа № 9/204-08

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В. І., судді Бондаренко В.П. ,  Івакіна В.О.

при секретарі Єгоровій А.О.

за участю представників
сторін:

позивача -
ОСОБА_3, дов б/н від 04.03.2008 року

відповідача -
ОСОБА_1, приватний підприємець

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 1429 С/1-7) на
рішення господарського суду Сумської області від 30.05.2008 року

за
позовом Приватного
підприємця ОСОБА_2, м. Суми

до Приватного
підприємця ОСОБА_1

про стягнення
10600 грн. 00 коп.

встановила:

Приватний
підприємець ОСОБА_2, позивач, звернувся до господарського суду Сумської області
з позовом до приватного підприємця ОСОБА_1, відповідача, про зобов'язання
сплатити 10600,00 грн. відшкодування збитків, завданих невиконанням зобов'язань
за укладеним сторонами  договором оренди
від 01.10.2007 р.

Рішенням
господарського суду Сумської області від 30.05.2008 року (суддя Лущик М.С.)
позов задоволено у повному обсязі - стягнуто з приватного підприємця ОСОБА_1 на
користь приватного підприємця ОСОБА_2 10600 грн. 00 коп. боргу, 106 грн. 00
коп. державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу, повернуто приватному підприємцю ОСОБА_2 з
державного бюджету України 54 грн. 00 коп. державного мита.

Відповідач із
вказаним рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, подав до
Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на
неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права, просить Харківський апеляційний
господарський суд рішення господарського суду Сумської області скасувати,
прийняти нове рішення, який у позові відмовити.

Позивач у
відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що вважає рішення місцевого господарського
суду законним та обґрунтованим, просив Харківський апеляційний господарський
суду оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Позивач
обґрунтування своєї позиції зазначав, що відповідно до 2.1.1 про факт передачі
відповідачем орендовано приміщення позивачу сторони повинні були скласти акт
прийому-передачі, однак, вказаний акт складено не було, відповідач фактично
нежитлове приміщення позивачеві не передав, вимоги про передачу ключів та
складання акту прийому-передачі ігнорував. Тому відповідач вказує, що
відповідно до статті 766 Цивільного кодексу України, якщо наймодавець не
передає  наймачеві майно, наймач має
право відмовитися від договору найму і вимагати відшкодування завданих йому
збитків.

Відповідач свою
позицію по справі вказує, що акт прийому-передачі, вказаний в пункті 2.1.1
договору оренди нежитлового приміщення від 01.10.2007 року повинен був
підтвердити фактичний стан приміщення, а не факт передачі приміщення від
відповідача до позивача. Відповідач вказує, що доказами надання приміщення
позивачу є офіційний лист № 4376 від 20.11.2007 року від головного державного
санітарного лікаря м. Суми на адресу заступника міського голови м. Суми,  довідка головного санітарного лікаря м. Суми
№ 1503 від 23.04.2008 року, акт перевірки приміщення від 07.11.2007 року.

Дослідивши
матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вислухавши
пояснення представників сторін та перевіривши правильність застосування
місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів встановила наступне.

01.10.2007 року
між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди нежитлового
приміщення, відповідно до умов якого, орендодавець, ОСОБА_1 передає, а орендар,
ОСОБА_2, отримує в користування нежитлове приміщення загальною площею 35 кв.м.
розташоване за адресою: м. Суми, пр-т Т.Шевченка, 4, що належить орендодавцю
для використання під магазин продовольчих товарів.

Відповідно до
пункту 2.1.1 означеного договору орендодавець зобов'язаний передати орендарю
нежитлове приміщення у стані придатному для його цільового використання, що
підтверджується відповідним спільним актом прийому-передачі сторін по договору,
який є невід'ємною частиною договору.

Умовами пункту
3.2 вказаного договору встановлено, що сплата орендної плати в розмірах
обумовлених додатковою угодою проводиться до 5-го числа місяця, що передує
звітному. Не внесення в обумовлені терміни орендної плати визначається як
попередження орендарем про дострокове розірвання договору відповідно до пункту
2.2.9, відповідно до якого орендар попереджає орендодавця про дострокове
припинення договору не менше ніж за місяць.

Відповідно до
пункту 4.1 строк дії договору починається після внесення першого платежу з
01.10.2007 року і закінчується 01.10.2008 року.

Згідно з
додатком № 1 до договору оренди від 01.10.2007 року встановлено, зо розмір
орендної плати в період з 01.10.2007 року до 01.10.2008 року складає 5300 грн.,
орендна плата вноситься орендодавцю готівкою.

Як вбачається з
матеріалів справи, позивач передав відповідачеві кошти у розмірі 10600 грн. 00
коп. як орендну плату за жовтень та листопад 2007 року, що підтверджується
розписками відповідача від 18.09.2007 року та від 01.10.2007 року.

Відповідно до статті 795 Цивільного
кодексу України, передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх
окремої частини) оформляється відповідним документом, який підписується
сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору
найму, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до пункту 4.1 вищенаведеного
договору сторонами обумовлено, що строк дії договору починається після внесення
першого платежу з 01.10.2007 року і закінчується 01.10.2008 року, а не з
моменту складання акту прийому-передачі приміщення.

Відповідно до положень статті 33
Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За загальним правилом обов'язок
доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці
обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, котра з сторін посилається на юридичні факти, які
обґрунтовують її вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен
доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який
має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти
позову.

Позивач не надав суду доказів того,
що відповідач не передав позивачу нежитлове приміщення за договором оренди від
01.10.2007 року, в той час як відповідач надав суду документальне підтвердження
того, що позивач використовував приміщення з метою відкриття магазину на
протязі двох місяців, тобто сплатив орендну плату за час фактичного
користування приміщенням.

На підставі викладеного, судова
колегія приходить до висновку, що висновки, викладені у рішенні місцевого
господарського суду не відповідають обставинам справи, у зв'язку з чим,
апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Сумської
області від 30.05.2008 року скасуванню.

Враховуючи наведене, керуючись
статтями 33, 43, 99, 101, 102, пунктом 2 статті 103; пунктом 3 статті 104; 105
Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

постановила:

Апеляційну
скаргу задовольнити.

Рішення
господарського суду Сумської області від 30.05.2008 року скасувати та прийняти
нове рішення.

У позові
відмовити.

Постанова може
бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з
дня складання тексту постанови у повному обсязі.

Головуючий суддя
Сіверін В. І.

Суддя
Бондаренко В.П.

Суддя
Івакіна В.О.