ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2008 р.

№
3/9-08-264

Вищий
господарський суд  України у складі
колегії суддів :

головуючий
суддя

Муравйов
О.В.

судді

Полянський
А.Г.

Фролова
Г.М.

розглянувши

касаційну
скаргу

ПП
"Альфін"

на

постанову
Одеського апеляційного господарського суду від 29.05.2008 р.

у
справі

№
3/9-08-264 Господарського суду Одеської області

за
позовом

ПП
"Альфін"

до

Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

третя
особа

Одеська
міська рада

за
участю

прокуратури
м. Одеси

про

визнання
права власності

За
участю представників сторін:

позивача
-не з'явились,

відповідача - не
з'явились,

третьої особи -Сімон А.А,
дов. від 16.07.2008 р.

прокуратури  - Савицька О.В. посв. № 231

В
С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області
від 14.02.2008 р. (суддя -Д"яченко Т.Г.) позов задоволено. Визнано дійсним
договір купівлі-продажу нерухомого майна від 05.07.2007 року, укладений між
приватним підприємством "Альфін" та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1Визнано право власності Приватного підприємства "Альфін" на
нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці загальною площею 4543,0 кв.м.,
за адресою: АДРЕСА_1

Постановою
Одеського апеляційного господарського суду від 29.05.2008 р. (судді -Поліщук
Л.В., Бандура Л.І., Туренко В.Б.) рішення Господарського суду Одеської області
від 14.02.2008 р.  скасовано, в позові
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою
апеляційної інстанції, ПП "Альфін" звернулось до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати
та залишити без змін рішення суду першої інстанції, мотивуючи скаргу порушенням
і неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права.

Позивач та відповідач не скористались наданим
правом на участь у суді касаційної інстанції.

Відзиву на касаційну скаргу від
відповідача не надходило.

Розпорядженням Заступника Голови Вищого
господарського суду України від 01.09.2008 р. у зв'язку з виходом судді
Фролової Г.М. з відпустки, для перегляду в касаційному порядку справи №
3/9-08-264, призначеної до розгляду на 02.09.2008 р., утворено колегію
суддів в наступному складі: головуючий -Муравйов О.В., судді - Полянський А.Г.,
Фролова Г.М.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального
та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України
прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із
наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК
України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має
право залишити постанову суду без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без
задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду
прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами
був укладений договір від 05.07.2007 р. купівлі-продажу нерухомого майна.
Предметом договору було нерухоме майно, яке знаходилось за адресою:АДРЕСА_1 і
складалось  з: А - нежитлова будівля. Б -
сторожка, В - убиральня, Г, Д, Е, Є, Ж, 3 - житлові будівлі, №1-4 - огорожа, И
-склад.

Документами,
що підтверджували право власності на нерухоме майно були: Договір
купівлі-продажу №  р4829 від 03.12.2004
р. та рішення господарського суду Одеської області від 12.06.2007 р. у справі №
30/127-07-3587.

Сторони
передбачили у договорі, що продавець зобов'язаний передати нерухоме майно
покупцю у повному обсязі протягом 25 днів з моменту оплати його вартості.
Продавець самостійно здійснює державну реєстрацію права власності на нерухоме
майно за покупцем протягом 20 днів після підписання акту прийому-передачі
нерухомого майна.

Ціна
нерухомого майна, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1 становить 600 000 грн.
Оплата вартості нерухомого майна має бути здійснена Покупцем протягом 1 року з
моменту підписання даного договору. Оплата може бути здійснена шляхом
готівкового або безготівкового (в тому числі у формі векселів)
розрахунку.

Відповідно
до Додаткової угоди № 1, в якості розрахунку по договору купівлі-продажу
нерухомого майна від 05.07.2007 р. сторони передбачили, що  покупець передає продавцю вексель серії
НОМЕР_1 на суму 600 000 грн.

Відповідно
до  акту прийому-передачі від 13.02.2008
р. передано вексель серії НОМЕР_1 на суму 600 000 грн.

Судом
апеляційної інстанції встановлено, що СПД -фізична особа ОСОБА_1придбала за
договором купівлі-продажу № 218 від 03.12.2004 р. у територіальної громади м.
Одеси в особі Одеської міської ради, нежилу будівлю площею 223,6 кв.м., що
розташована за адресою: АДРЕСА_1 В порушення п. 5.4.6 договору вона не
звернулася до управління земельних ресурсів Одеської міської ради для
оформлення права землекористування.

Крім
того, СПД -фізична особа ОСОБА_1здійснила самочинне будівництво комплексу, що
складається із шести житлових будинків, сторожки, убиральні, складу, огорожі та
нежитлової будівлі, придбаної у міськради за вищевказаним договором і
добудованої, площа якої склала 262,2 кв.м.

Після
цього СПД -ФО ОСОБА_1звернулася до господарського суду Одеської області з позовом
до виконавця будівельно-монтажних робіт ТОВ "Проектна будівельна
організація "Вертикаль" про визнання права власності на вищевказаний
комплекс, розташований на земельній ділянці за адресою:АДРЕСА_1, який ухвалою
від 18.02.2008 р. у справі № 6-30/127-07-3587 залишений без розгляду.

Відповідно
до ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини
справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Апеляційним
господарським судом було встановлено, що СПД -ФО ОСОБА_1не надавалася у
постійне користування або у власність земельна ділянка площею 4 543 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1

Відповідно
до ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва
(створення майна).

Якщо
договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо
право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно
ст. 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та
інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо
продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у
випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Відповідно
до приписів ст. ст. 45, 47, 43 ГПК України судові рішення
приймаються судом за результатами обговорення усіх обставин справи та за умови
здійснення за своїм внутрішнім переконанням оцінки доказів, що ґрунтується
на  всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Стаття
376 ЦК України передбачає, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме
майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право
власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду
визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що
не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Враховуючи
вищевикладене, апеляційним господарським судом було зроблено обґрунтований
висновок про те, що оскільки СПД -ФО ОСОБА_1не набула в установленому порядку
право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, вона не мала права на
його відчуження шляхом продажу.

За
таких обставин, перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК
України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у постанові
апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що
суд в порядку ст. ст. 43, 47, 43, 99, 101 ГПК України
всебічно, повно і об'єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи
в їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України,
повторно розглядаючи справу, апеляційний суд повно з'ясував обставини, які мали
значення для правильного розгляду поданої апеляційної скарги. Висновки
апеляційного суду ґрунтуються на доказах, наведених в постанові суду, та
відповідають положенням чинного законодавства. Як наслідок, прийнята
апеляційним господарським судом постанова відповідає положенням ст. 105 ГПК
України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України
від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Твердження
оскаржувача про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським
судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не
знайшли свого підтвердження, в зв'язку з цим підстав для зміни чи скасування
законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Відповідно
до ст.ст. 85, 1115 Господарського процесуального кодексу України в
судовому засіданні за згодою присутніх представників третьої особи та
прокуратури оголошена  вступна та
резолютивна частини постанови.

Керуючись
ст. ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, 11111
ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Приватного підприємства "Альфін" залишити без задоволення.

Постанову
Одеського апеляційного господарського суду від 29.05.2008 року у справі №
3/9-08-264 Господарського суду Одеської області залишити без змін.

Головуючий    суддя
Муравйов О.В.

Судді
Полянський
А.Г.

Фролова Г.М.