ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

27.02.08                                                                                           Справа № 4/1213-5/93 (4/2187-11/305)

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії :

головуючого–судді - Юркевича М.В.

суддів Краєвської М.В.

Кузя В.Л.

Розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Остов-Бардс»с. Млиниська Жидачівського району Львівської області

на рішення господарського суду Львівської області від 18.12.2007 року

у справі № 4/1213-5/93 (4/2187-11/305)

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Остов-Бардс»с. Млиниська Жидачівського району Львівської області

до відповідача: приватного підприємства «СМІО»м. Стрий

3-тя особа-1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: суб’єкт підприємницької діяльності –фізична особа Марченко Сергій Григорович м. Черкаси

3-тя особа-2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: дочірнє підприємство «Дублянипостач»відкритого акціонерного товариства «Львівоблпостач»м. Дубляни

3-тя особа-3 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: державна податкова інспекція у Жидачівському районі Львівської області м. Жидачів

про стягнення 165 000,00 грн.

З участю представників :

Від позивача: Кравчук О.А –предст., Забелло О. –ген. директор

Від відповідача: Фурик А.Я. –предст., Сорока О.Я. –співвласник

Від третьої особи-1: не з’явився

Від третьої особи-2: не з’явився

Від третьої особи-3: не з’явився

Права та обов’язки сторін передбачені ст. ст. 22, 28 ГПК України роз’яснено, заяви про відвід суддів не поступали, клопотання про фіксацію судового процесу не надходили.

Рішенням господарського суду Львівської області від 18.12.2007 року у справі №4/1213-5/93 (4/2187-11/305) частково задоволено позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Остов-Бардс»с. Млиниська Жидачівського району Львівської області (далі по тексту ТОВ «Торговий дім «Остов-Бардс»), стягнувши з приватного підприємства «СМІО»м. Стрий (далі по тексту ПП «СМІО») на користь позивача неустойку у вигляді штрафу в розмірі 5 000,00 грн., 50,00 грн. держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині стягнення суми основного боргу в розмірі 55 000,00 грн. провадження у справі припинено. В решті позовних вимог відмовлено. Третіми особами без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача виступили: суб’єкт підприємницької діяльності – фізична особа Марченко Сергій Григорович м. Черкаси, дочірнє підприємство «Дублянипостач»відкритого акціонерного товариства «Львівоблпостач»м. Дубляни та державна податкова інспекція у Жидачівському районі Львівської області м. Жидачів.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду ТОВ „Торговий дім «Остов-Бардс»”, подало апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що було винесено з порушенням застосування норм матеріального права, а тому просить його скасувати в частині стягнення з ПП «Сміо»на користь позивача неустойки у вигляді штрафу в розмірі 5000 грн. і в цій частині прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь ТОВ «Торговий дім «Остов-Бардс»неустойку у вигляді штрафу в розмірі 110 000 грн., виходячи з наступних підстав:

- Господарський суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, зокрема ст.ст. 550, 551 ЦК України, ч.1 ст.233 ГК України, безпідставно не взяв до уваги доводи та докази позивача щодо обґрунтування завданих йому відповідачем збитків за несвоєчасне виконання останнім своїх грошових зобов’язань згідно договору №1 від 14 серпня 2006 року, а також зробив безпідставні висновки про важке матеріальне становище боржника, що не підкріплено жодними доказами, в зв’язку з чим неправомірно та необґрунтовано зменшив розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно вищевказаного договору з 110000 грн. до 5000 грн.;

- Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов’язання. Згідно ч.1 ст.233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі, порівняно із збитками кредитора;

- Внаслідок несвоєчасного виконання ПП «Сміо»своїх грошових зобов’язань перед ТОВ «Торговий дім «Остов-Бардс», останнє допустило прострочення термінів оплати за придбаний в ДП «Дублянипостач»товар по договору від 22 серпня 2006 року, внаслідок чого йому нараховано пеню та штраф в розмірі 50% від суми договору, а саме –76 637,97 грн. Також ТОВ «Торговий дім «Остов-Бардс»зазнало збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 129 939,67 грн., оскільки внаслідок неналежного виконання ПП «Сміо»своїх грошових зобов’язань, ТОВ «Торговий дім «Остов-Бардс»було позбавлено можливості здійснити відновлювальний ремонт м’ясорубки RM3000-1 і, як наслідок, не змогло продати її приватному підприємцю Марченку С.Г.

Відповідач проти доводів скаржника заперечив посилаючись на те, що ПП «Сміо»виконало зобов’язання та оплатило основну суму боргу ТОВ «Торговий дім «Остов-Бардс»в добровільному порядку, ще до подачі позову по даній справі в суд. Прострочення платежів перед ТОВ «Торговий дім «Остов-Бардс»є незначним. В період часу, коли ПП «СМІО»зобов’язане було здійснювати оплату по договору поставки №1 від 14.08.2006 року, на його рахунках в банку були відсутні кошти, необхідні для такої оплати, що свідчить про відсутність умислу на невиконання зобов’язань по даному договору. Також ствердив, що ПП «СМІО»перебуває на даний час у важкому майновому становищі, що зокрема призводить до неможливості виконання умов колективного договору по виплаті працівникам підприємства заробітної плати двічі на місяць. Вважає, що вказані обставини зумовлюють необхідність зменшення суми штрафних санкцій, передбачених договором поставки №1 від 14.08.2006 року.

Причини та підстави відкладення розгляду справи викладені в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 05.02.2008 року. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача участь своїх представників в жодне судове засідання не забезпечили, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу ТОВ «Торговий дім «Остов-Бардс», заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду Львівської області від 18.12.2007 року у справі №4/1213-5/93 (4/2187-11/305) залишити без змін, виходячи з наступних підстав:

14 серпня 2006 року між ТОВ «Торговий дім «Остов-Бардс»та ПП «СМІО»було укладено договір поставки обладнання №1, згідно якого продавець зобов’язувався передати у власність покупця вживане обладнання, яке використовується при виробництві ковбасних виробів, а покупець зобов’язувався прийняти та вчасно і в повному обсязі оплатити поставлений товар.

Відповідно до п. 3.1. договору загальна ціна товару складає 220 000,00 грн., в тому числі ПДВ –36 666,68 грн.

15 серпня 2006 року позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 220 000 грн. Факт передачі товару уповноваженому представнику відповідача підтверджується актом приймання-передачі від 15.08.2006 року.

Всупереч вимогам п. 4.1 договору, в якому визначено порядок оплати за отриманий товар, відповідачем прострочено виконання грошового зобов’язання, а саме:

1. суму в розмірі 55 000 грн. (термін оплати згідно п.п. 4.1.1 договору –15.08.2006 року) сплачено вчасно.

2. суму в розмірі 55 000 грн. (термін оплати згідно п.п. 4.1.2 договору –30.08.2006 року) сплачено наступним чином:

- 25 000 грн. сплачено 05.09.2006 року (прострочено на 6 днів);

- 20 000 грн. сплачено 08.09.2006 року (прострочено на 9 днів);

- 10 000 грн. сплачено 11.09.2006 року (прострочено на 12 днів).

3. суму в розмірі 55 000 грн. (термін сплати згідно п.п.4.1.3 договору 15.09.2006 року) сплачено 18.09.2006 року (прострочено на 3 дні, при цьому, 16 вересня та 17 вересня 2006 року були вихідними).

4. суму в розмірі 55 000 грн. (термін сплати згідно п.4.1.4 договору 30.09.2006 року) сплачено 10.10.2006 року (прострочено на 10 днів).

Оскільки на момент подачі даного позову до господарського суду Львівської області основна сума боргу в розмірі 55 000 грн. була повністю сплачена відповідачем, місцевий господарський суд підставно припинив провадження по даній справі в частині стягнення з відповідача в користь позивача суми заборгованості за поставлений товар в розмірі 55 000 грн., в зв’язку з відсутністю предмета спору на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Згідно п. 8.3 договору у випадку, якщо покупець порушить строки оплати товару, які вказані в п.4.1 даного договору, продавець сплачує покупцю неустойку у вигляді штрафу в розмірі 50% від суми даного договору.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Отже, позивач вправі вимагати покладення на відповідача штрафних санкцій за неналежне виконання договірного зобов’язання.

Разом з тим, відповідно до змісту ст.551 ЦК України розмір неустойки обумовлюється розміром збитків, яких зазнав кредитор, у зв’язку з неналежним виконанням боржником зобов’язання (їх співвідношенням), а також іншими обставинами, які мають значення для вирішення спору, зокрема, істотного погіршення майнового стану боржника у разі застосування санкцій.

Згідно ч.1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Отже, як норми ЦК України, так і норми ГК України передбачають можливість суду зменшувати розмір штрафних санкцій за певних обставин, при цьому перелік вказаних обставин не є вичерпним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, враховуючи ті обставини, що прострочення платежів в часі по договору поставки від 14.08.2006 року № 1 було незначним, відповідач в добровільному порядку оплатив основну суму боргу ще до порушення провадження у даній справі, враховуючи майновий стан боржника та співвідношення розміру неустойки зі збитками, заподіяними позивачу внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов’язань, правомірно зменшив розмір штрафних санкцій, передбачених договором поставки від 14.08.2006 року.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що хоч пунктом 4.1 договору поставки від 14.08.2006 року передбачено неустойку у вигляді штрафу у розмірі 50% від суми даного договору, однак частиною 2 статті 549 ЦК країни законодавцем дано визначення поняття «штраф», згідно якого штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання.

Згідно положень ст. 6 ЦК України при укладенні договору сторони мають виходити з того, що: договір не може суперечити загальним засадам цивільного законодавства; договір не може суперечити нормам законодавства, що мають імперативний характер; сторони мають право врегулювати у договорі свої відносини, які прямо не врегульовані нормативними актами або мають диспозитивний характер і віднесені на розсуд сторін.

Також, колегія суддів не приймає до уваги твердження позивача про те, що йому заподіяно збитки в сумі 206 577,67 грн. внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов’язань по договору поставки від 14.08.2006 року.

Так, скаржник зазначив, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов’язань, ним було здійснено прострочення розрахунків з ДП «Дублянипостач»ВАТ «Львівоблпостач»по договору купівлі-продажу від 22.08.2006 року, і як наслідок нараховано штраф в сумі 76 637,97 грн. При цьому угода, укладена між ТОВ «Торговий дім «Остов-Бардс»та ДП «Дублянипостач»ВАТ «Львівоблпостач», яка встановлює факт прострочення платежів по договору купівлі-продажу від 22.08.2006 року була датована тією ж датою –22.08.2006 року.

Відповідно до ч.2 ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов’язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Водночас скаржником не представлено суду жодних доказів того, що ним вживалися заходи по зменшенню розміру штрафних санкцій нарахованих по договору купівлі-продажу від 22.08.2006 року, хоча така можливість законодавством передбачена.

Також скаржник зазначив, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов’язань по договору від 14.08.2006 року, позбавлений був можливості продати м’ясорубку RM3000-1, внаслідок чого не отримав доходу в сумі 129 939,67 грн.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.22 ЦК України упущена вигода –це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

При цьому, упущена вигода –це розрахункова величина втрати очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб'єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив би правопорушення.

З огляду на наведене, позивач по справі, не продавши м’ясорубку RM3000-1, не зазнав жодних втрат очікуваного приросту в майні, оскільки вказана м’ясорубка залишилась у його власності і він не був позбавлений можливості продати її в даний час.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий господарський суд правомірно зменшив розмір штрафних санкцій за неналежне виконання договірного зобов’язання, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду Львівської області від 18.12.2007 року у справі № 4/1213-5/93 (4/2187-11/305) залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, ст.ст. 526, 551 ЦК України та ст.ст. 225, 230, 232 ГК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволені апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Остов-Бардс»с. Млиниська Жидачівського району Львівської області відмовити.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 18.12.2007 року у справі №4/1213-5/93 (4/2187-11/305) залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.Матеріали справи № 4/1213-5/93 (4/2187-11/305) повернути в господарський суд Львівської області.

Головуючий-суддя М.В.Юркевич

Суддя М.В.Краєвська

Суддя В.Л.Кузь