ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2008 р.

№ 9/325/08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Грейц К.В.,

суддів:

Глос О.І., Бакуліної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Оптіма"

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду від 02.09.2008 р.

у справі

№9/325/08

господарського суду

Миколаївської області

за позовом

ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Оптіма"

до

Миколаївської міської ради

за участю

військової прокуратури Миколаївського гарнізону

про

визнання права користування земельною ділянкою для забудови та зобов'язання укласти договір

у судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:

не з'явився

від відповідача:

не з'явився

від прокуратури:

Спорий І.Г. —прокурор відділу Генеральної прокуратури України

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 10.06.2008 р. у справі №9/325/08 (суддя Філінюк І.Г.) визнано за ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Оптіма" право користування земельною ділянкою площею 24058,92 кв.м, розташованої в м.Миколаїв, просп.Героїв Сталінграду, 34; визнано укладеним між Миколаївською міською радою та ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Оптіма" договір про право користування чужою земельною ділянкою для забудови (договір суперфіцію) площею 24058,92 кв.м (розташованої в м.Миколаїв, просп.Героїв Сталінграду, 34, згідно з каталогом координат кутів зовнішніх меж землекористування, розробленого Миколаївським комунальним підприємством "Проектно-вишукувальне бюро") для забудови (договір суперфіцію) у наступній редакції: "Зобов'язати Миколаївську міську раду підписати з Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Оптіма" (м.Миколаїв, пров.Парусний 7, кв. 162) договір про право користування чужою земельною ділянкою для забудови (договір суперфіцію), площею 24058,92 кв.м (розташованою: м.Миколаїв, Проспект Героїв Сталінграду, 34 згідно каталогу координат кутів зовнішніх меж землекористування, розробленого Миколаївським комунальним підприємством. Стягнути з Миколаївської міської ради, м.Миколаїв, вул.Адміральська, 20 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Оптіма" (м.Миколаїв, пр.Парусний 7, кв. 162) —85 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу".

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 07.07.2008 р. у справі №9/325/08 на підставі ст. 89 Господарського процесуального кодексу України виправлено описку: п. 3 резолютивної частини рішення господарського суду Миколаївської області від 10.06.2008 р. у справі №9/325/08 викладено в наступній редакції: "Зобов'язати Миколаївську міську раду в особі міського голови підписати з Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Оптіма" (м.Миколаїв, пров.Парусний 7, кв. 162) договір про право користування чужою земельною ділянкою для забудови (договір суперфіцію), площею 24058,92 кв.м (розташованою: м.Миколаїв, Проспект Героїв Сталінграду, 34) згідно каталогу координат кутів зовнішніх меж землекористування, розробленого Миколаївським комунальним підприємством Проектно-вишукувальне бюро для забудови (договір суперфіцію) у редакції, викладеній у мотивувальній частині рішення".

Не погоджуючись із рішенням господарського суду, військовим прокурором Миколаївського гарнізону було внесене апеляційне подання до Одеського апеляційного господарського суду.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.09.2008 р. у справі №9/325/08 (судді: Величко Т.А., Бойко Л.І., Жукова А.М.) відновлено військовому прокурору Миколаївського гарнізону строк на внесення апеляційного подання; рішення господарського суду Миколаївської області від 10.06.2008 р. у справі №9/325/08 скасовано, в позові ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Оптіма" до Миколаївської міської ради відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Оптіма" просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 02.09.2008 р. у справі №9/325/08 та залишити без змін рішення господарського суду Миколаївської області від 10.06.2008 р. у справі №9/325/08, посилаючись на посилаючись на порушення господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 53, 93 Господарського процесуального кодексу України, ст. 77, п. 2 ст. 83, ст. 93, 1021, 124, 125, 126 Земельного кодексу України, п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, ст. 53 Цивільного кодексу України, оскільки: по-перше, діюче земельне законодавство передбачає укладення не лише договору оренди земельної ділянки, а й договору на право користування чужою земельною ділянкою для забудови (договору суперфіцію), у зв'язку з чим висновки апеляційного господарського суду про можливість укладення в даному випадку лише договору оренди з додержанням вимог ст. 124 Земельного кодексу України є невірними; по-друге, висновки господарського суду апеляційної інстанції про порушення прав Квартирно-експлуатаційного відділу м.Мико лаєва та в/ч А-0224 господарським судом першої інстанції не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки спір розглядався між власником земельної ділянки (Миколаївською міською радою) та особою, що виявила бажання користуватися вказаною земельною ділянкою для забудови.

Позивач та відповідач не скористалися своїм процесуальним правом на участь своїх представників у судовому засіданні касаційної інстанції.

Заслухавши пояснення представника прокуратури, перевіривши матеріали справи, повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 18.07.2007 р., укладеного між ТОВ "Мегабудмаксінвест" та ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Оптіма", останнє стало власником нежитлових будівель, розташованих за адресою: м.Миколаїв, пр.Героїв Сталінграду, 34, а саме: складу за літ. "Р" загальною площею 715,4 кв.м, складу за літ. "С" загальною площею 459,4 кв.м, сховища за літ. "Т" загальною площею 162,2 кв.м.

Вказаний договір зареєстровано в Державному реєстрі правочинів 18.07.2007 р. за №1720, а 19.07.2007 р. Миколаївським міським бюро технічної інвентаризації зареєстровано за ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Оптіма" право власності на нежитлові будівлі за адресою: м.Миколаїв, пр.Героїв Сталінграду, 34 на підставі договору купівлі-продажу №1720 від 18.07.2007 р.

26.02.2008 р. у відповідь на клопотання позивача від 21.02.2008 р. №01 про укладання договору на право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) площею 24059 кв.м, розташованою за адресою: пр.Героїв Сталінграду, 34, миколаївський міський голова листом №2222/05-03-18 повідомив про неможливість укладення запропонованого до говору суперфіцію, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 124 Земельного кодексу України передача земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому ст.ст. 118, 123 Земельного кодексу України, а такий проект відведення позивачем розроблено та узгоджено не було.

Вважаючи вищевказану відповідь міського голови відмовою в укладенні договору на право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) (яка порушує права позивача як власника нерухомого майна на користування земельною ділянкою, на якій розташоване вказане майно), ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Оптіма" звернулося до господарського суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання за позивачем права користування земельною ділянкою площею 24058,92 кв.м, розташованою в м.Миколаїв, просп.Героїв Сталінграду, 34, та вважати укладеним між Миколаївською міською радою та ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Оптіма" договір про право користування чужою земельною ділянкою для забудови (договір суперфіцію) площею 24058,92 кв.м (розташованою: м.Миколаїв, просп.Ге роїв Сталінграду, 34), згідно з каталогом координат кутів зовнішніх меж землекористування, розробленого Миколаївським комунальним підприємством "Проектно-вишукувальне бюро", у редакції, запропонованій позивачем; зобов'язання Миколаївської міської ради в особі міського голови в 10-денний термін з моменту набрання законної сили рішенням суду підписати з ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Оптіма" договір про право користування чужою земельною ділянкою для забудови (договір суперфіцію) площею 24058,92 кв.м (розташованою: м.Миколаїв, просп.Ге роїв Сталінграду, 34, згідно з каталогом координат кутів зовнішніх меж землекористування, розробленим Миколаївським комунальним підприємством "Проектно-вишукуваль не бюро") для забудови (договір суперфіцію) у редакції, викладеній в п. 3 прохальної частини позову.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив із того, що при наданні позивачу права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) комплексом об'єктів нерухомого майна не відбувається зміна цільового призначення земельної ділянки, у зв'язку з чим проект відведення земельної ділянки не складається (що свідчить про неправомірну відмову позивачу в укладенні договору суперфіцію у зв'язку з відсутністю проекту відведення земельної ділянки).

Скасовуючи рішення господарського суду першої інстанції та прий маючи рішення про відмову в позові, апеляційний господарський суд виходив із того, що: по-перше, відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України договором, що регламентує перехід права користування земельною ділянкою до набувача будівлі (споруди), є тільки договір оренди земельної ділянки; по-друге, позивачем на подано доказів, що підтверджують заявлену ним площу земельної ділянки, і не надано доказів звернення до органів місцевого самоврядування з питання оформлення землекористування з дотриманням вимог ст.ст. 120, 124 Земельного кодексу України; по-третє, з поданих прокурором матеріалів вбачається, що позивачем безпідставно було змінено поштову адресу об'єктів нерухомого майна, придбаних за договором купівлі-продажу від 18.07.2007 р., оскільки згідно з довідкою КП "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 02.09.2008 р. №11022 спірні об'єкти значаться за адресою: пр.Героїв Сталінграду, 22-а в м.Миколаєві (де згідно з поясненнями Квартирно-експлуатаційного відділу м.Миколаєва знаходиться військове містечко в/ч А-0224); по-четверте, відповідно до Державного акта на право користування землею №Б-03010, виданого в 1984 р. виконкомом Жовтневої районної ради, спірна земельна ділянка знаходиться в користуванні Квартирно-експлуатаційного відділу м.Миколаєва, відноситься до категорії земель оборони та знаходиться у загальнодержавній власності.

Однак, вищезазначені висновки господарських судів не є такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права та всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, як це передбачено ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням Миколаївською міською радою права позивача як власника нерухомого майна (придбаного за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 18.07.2007 р.) на укладення договору про право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), у зв'язку з відмовою Ради в укладенні вказаного договору з огляду на порушення позивачем ч. 3 ст. 124 Земельного кодексу України у зв'язку з відсутністю проекту відведення земельної ділянки.

Господарський суд першої інстанції при задоволенні позову виходив із того, що при наданні позивачу права користування чужою земельною ділян кою для забудови комплексом об'єктів нерухомого майна не відбувається зміна цільового призначення земельної ділянки, у зв'язку з чим проект відведення земельної ділянки не складається.

Апеляційне подання військового прокурора Миколаївського гарнізону обґрунтоване порушенням рішенням господарського суду Миколаївської області прав законних землекористувачів (якими є Квартирно-експлуатаційний відділ м.Миколаєва та в/ч А-0224), оскільки: по-перше, рішенням Миколаївської міської ради від 03.11.2000 р. №23/43 Миколаївській КЕЧ району було видано Державний акт 1-МК №002380 на право постійного користування землею для розташування на ній військової частини А-0224; по-друге, відповідно до ст. 14 Закону України "Про Збройні сили України" землі оборони є державною власністю і вирішення питання про використання останньої не відноситься до компетенції Миколаївської міської ради, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 149 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п'ятою, дев'ятою цієї статті.

Предметом позову є визнання права користування чужою земельною ділянкою для забудови і зобов'язання Миколаївської міської ради укласти договір суперфіцію.

Відповідно до ч. 1 ст. 1021 Земельного кодексу України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 12 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів —відповідні органи виконавчої влади; державні органи приватизації здійснюють розпорядження (крім відчуження земель, на яких розташовані об'єкти, що не підлягають приватизації) землями, на яких розташовані державні, в тому числі казенні підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти, а також продаж земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації.

З огляду на викладене, до предмету доказування у даній справі входить встановлення власника спірної земельної ділянки, особи, яка має повноваження щодо розпорядження спірно земельною ділянкою.

Крім того, слід зазначити, що спір стосовно права користування земельною ділянкою стосується прав та обов'язків власника розташованих на ній будівель і споруд, у зв'язку з чим незалучення цієї особи до участі у справі є порушенням норм процесуального права.

Однак, господарські суди першої та апеляційної інстанцій не встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, не надали оцінки всім наявним у справі доказам, зокрема, не встановили хто є власником спірної земельної ділянки, не встановили наявність чи відсутність на ній відповідних державних об'єктів, та інші обставини, які свідчать про орган, уповноважений розпоряджатися спірною земельною ділянкою.

Господарський суд першої інстанції, обмежившись посиланням на безпідставну відмову Миколаївської міської ради в укладенні договору супер фіцію у зв'язку з відсутністю проекту відведення земельної ділянки з огляду на те, що при наданні позивачу права користування чужою земельною ділянкою для забудови не відбувається зміна цільового призначення вказаної земельної ділянки і не складається проект відведення, взагалі не досліджував це питання і не встановлював відповідні обставини.

Апеляційний господарський суд, обмежившись посиланням на те, що спірна земельна ділянка площею 24058,92 кв.м відповідно до Державного акта на право користування землею №Б-03010, виданого в 1984 р. виконкомом Жовтневої районної ради, знаходиться в користуванні Квартирно-екс плуатаційного відділу м.Миколаєва для розташування в/ч А-0224, відноситься до категорії земель оборони та знаходиться в загальнодержавній власності, не встановив, якими доказами це підтверджено, не дослідив і не надав будь-якої оцінки вказаним доказам, у т.ч. вищевказаному Державному акту (який взагалі в матеріалах справи відсутній), не звернув уваги, що прокурор в апеляційному поданні посилається на зовсім інший Державний акт (від 03.11.2000 р. 1-МК №002380, який також у матеріалах справи відсутній), як і не встановив орган, уповноважений розпоряджатися спірною земельною ділянкою.

Окрім того, апеляційний господарський суд, обмежившись посиланням на те, що позивачем було безпідставно змінено поштову адресу придбаних за договором купівлі-продажу від 18.07.2007 р. об'єктів нерухомого майна, оскільки за рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 22.06.2007 р. №1246 (яке в матеріалах справи також відсутнє) спірні об'єкти значаться за адресою: пр.Героїв Сталінграду, 22-а в м.Миколаєві (де згідно з поясненням Квартирно-експлуатацій ного відділу м.Миколаєва розташоване військове містечко в/ч А-0224), не встановив за якою адресою знаходяться придбані позивачем об'єкти, за якою адресою знаходиться в/ч А-0224, якими доказами підтверджено наведене, не надав оцінки вказаним доказам (які в матеріалах справи, як і Державний акт на право постійного користування спірною земельною ділянкою, відсутні).

Не надано господарським судом оцінки і довідці Комунального підприємства "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 02.09.2008 р. №11022 (а.с. 68), згідно з якою придбаний позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 18.07.2007 р. об'єкт нерухомого майна за адресою: м.Миколаїв, пр.Героїв Сталінграду, 34 раніше був вилучений з адреси: м.Миколаїв, пр.Героїв Сталінграду, 22-А згідно з рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 22.06.2007 р. №1246 (яке в матеріалах справи також відсутнє).

Викладене свідчить про те, що судами зроблено висновки при неповно встановлених обставинах справи.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови "Про судове рішення" від 29.12.1976 р. №11 рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

У зв'язку з наведеним та врахуванням меж повноважень касаційної інстанції, встановлених ч. 2 ст. 1115 та ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду підлягає скасуванню, а справа —передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене у зазначеній постанові, вжити всі передбачені чинним законодавством засоби для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін і, в залежності від встановленого та у відповідності з вимогами закону, вирішити спір.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, п. 3 ст. 1119, ст.ст. 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Оптіма" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 02.09.2008 р. у справі №9/325/08 задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 02.09.2008 р. у справі №9/325/08 та рішення господарського суду Миколаївської області від 10.06.2008 р. скасувати, а справу передати на новий розгляд до господарського суду Миколаївської області.

Головуючий

К.Грейц

Судді:

О.Глос

С.Бакуліна