ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2008 Справа№ 35/52-08

Дніпропетровський          апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого Прокопенко А.Є.–доповідач,

суддів: Дмитренко А.К., Крутовських В.І.

при секретарі судового засідання Врона С.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Дригай Т.В. юрисконсульт, довіреність №10/1039-326 від 25.01.08;

від відповідача: Христова Т.О. юрисконсульт, довіреність №27/28-06 від 06.10.08;

розглянувши апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Дніпроенерго”, м. Запоріжжя на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2008 р. у справі №35/52-08;

за позовом відкритого акціонерного товариства “Дніпроенерго”, м. Запоріжжя

до міського комунального виробничого підприємства “Дніпроводоканал”, м. Дніпропетровськ

про стягнення 1 107 156, 80 грн.

У відповідності зі ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва до 18.09.08р., 07.10.08р, 30.10.08р., 16.12.08р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.08р. по справі № 35/52-08 (суддя Широбокова Л.П.) в позові відкритого акціонерного товариства (далі –ВАТ) “Дніпроенерго” (м. Запоріжжя) про стягнення з міського комунального виробничого підприємства “Дніпроводоканал” (м. Дніпропетровськ) боргу за надані послуги водовідведення –1 107 156,80 грн. відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ВАТ “Дніпроенерго” звернулось з апеляційною скаргою, яка була призначена до розгляду на 26.08.2008р.

У апеляційній скарзі позивач посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні обставинам справи та невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необгрунтованність доводів скаржника.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню, приймаючи до уваги наступне.

Між Відкритим акціонерним товариством "Дніпроенерго" - Виконавець (надалі позивач) та Виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства м. Дніпропетровська, правонаступником якого являється Міське комунальне виробниче підприємство "Дніпроводоканал", - Абонент (надалі відповідач) було укладено договір №7-кс/01 від 02.01.2001р. на приймання та очистку господарсько-побутових стоків строком дії на один рік, та який відповідно до п. 8.1. договору продовжує свою дію на наступний період за відсутності заперечень сторін. Доказів розірвання договору в спірний період суду не надано.

Згідно вказаного договору позивач зобов’язаний був приймати побутові стоки та очищувати їх у визначених в п. 1.1. договору обсягах, а відповідач –сплачувати за надані послуги.

Відповідно до п. 1.2 договору кількість стічної води визначається по кількості води, що поступає із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання та визначається відповідно до Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України.

В п. 4.1. договору сторони визначили вартість послуг, що надаються, - 0,37 грн. за 1 куб. м.

Відповідач надавав позивачу перелік абонентів та кількість води, що ними споживається, позивач розраховував кількість стоків, про що складав щомісячні довідки.

За спірний період з грудня 2001р. по грудень 2002р. включно позивач надав відповідачу спірні послуги на загальну суму 1 107 156,80 грн., про що направив відповідачу рахунки на оплату №4195 від 19.12.2001р., №4196 від 19.12.2001р., №2154 від22.01.2002р., №2155 від 22.01.2002р,. №2390 від 26.02.2002р., №2391 від 26.02.2002р., №2624 від 18.03.2002р., №2625 від 18.03.2002р., №2860 від 16.04.2002р., №2861 від 16.04.2002р., №3108 від 21.05.2002р., №3109 від 21.05.2002р., №3362 від 19.06.2002р., №3363 від 19.06.2002р., №3641 від 19.07.2002р., №3642 від 19.07.2002р., №3892 від 20.08.2002р., №3893 від 20.08.2002р., №4159 від 16.09.2002р., №4160 від 16.09.2002р., №4419 від 09.10.2002р., №4730 від 19.11.2002р., №5730 від 19.12.2002р., №129 від 21.01.2003р., №130 від 21.01.2003р.

Відповідно до п. 4.3. договору оплата за надані послуги здійснюється авансом в розмірі 50% не пізніше 15 числа поточного місяця та остаточний розрахунок проводиться на протязі 3-х днів з часу отримання рахунків.

05.09.2003р. сторонами була укладена угода про залік зустрічних однорідних вимог, згідно якої було здійснено зарахування спірного боргу.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.03.2005р. у справі №5/5/466 (01), яка залишена в силі апеляційною та касаційними інстанціями, було визнано цю угоду недійсною, тобто вказана угода не створила жодних правових наслідків, в тому числі її неможна вважати і підтвердженням визнання відповідачем свого боргу.

Інших доказів сплати спірної заборгованості відповідачем не надано. Таким чином, заборгованість за надані з грудня 2001р. по грудень 2002р. включно послуги становить 1 107 156,80 грн.

Відповідно до ст.161 ЦК України (в редакції до 01.01.04р.) зобов’язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а за відсутності таких вказівок –відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Статтею 526 ЦК України (в редакції з 01.01.04р.) також передбачено, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність –це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідач посилається на пропуск позивачем строку позовної давності по стягненню заявленого боргу.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг строку позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов’язку.

Як вбачається з матеріалів справи сторонами у справі складено акт звірки від 02.04.2003р., за яким станом на 01.01.2003р. за даними позивача борг відповідача склав 2 338 470 грн. 70 коп., акт від 14.08.2003р., в якому відображено борг відповідача за період з вересня 2000 року по жовтень 2002 року в сумі 1 271 248 грн. 81 коп., а також акт звірки від 15.08.2005р., в якому відображено борг відповідача станом на 01.01.2003р. з боку позивача в сумі 2 317 921 грн. 39 коп., відповідачем засвідчено борг в сумі 1 957 837 грн. 88 коп.

Апеляційний господарський суд погоджується з доводами господарського суду в частині спливу строку позовної давності після складання актів звірок від 02.04.2003р. та 14.08.2003р.

Апеляційний господарський суд не погоджується з висновками господарського суду щодо того, що зазначене в акті звірки від 15.08.2005р. сальдо на 01.01.2003р. зі сторони відповідача в сумі 1 957 837 грн. 88 коп. не може бути підтвердженням визнання відповідачем саме боргу за заявлений позивачем період з грудня 2001 року по грудень 2002 року, оскільки попередньо складені акти звірок свідчать про наявність боргу відповідача і за вказаний період, зазначена сума боргу залишилась незмінною.

Після складання акта звірки від 15.05.2005р. позивач звернувся з вимогами про стягнення боргу 20.03.2008р., тобто без пропуску строку позовної давності, борг відповідача підтверджується матеріалами справи у зв’язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у заявленій сумі.

Приймаючи до уваги викладене, рішення господарського суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст.ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Дніпроенерго”, м. Запоріжжя задовольнити

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2008р. по справі №35/52-08 скасувати.

Позов задовольнити.

Стягнути з міського комунального виробничого підприємства “Дніпроводоканал”, м. Дніпропетровськ на користь відкритого акціонерного товариства “Дніпроенерго”, м. Запоріжжя 1 107 156 грн. 80 коп. (один мільйон сто сім тисяч сто п’ятдесят шість гривень вісімдесят копійок) основного боргу, 11 071 грн. 57 коп. (одинадцять тисяч сімдесят одну гривню п’ятдесят сім копійок) державного мита, 118 грн. 00 коп. (сто вісімнадцять гривень) витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, видати наказ.

Стягнути з міського комунального виробничого підприємства “Дніпроводоканал”, м. Дніпропетровськ на користь відкритого акціонерного товариства “Дніпроенерго”, м. Запоріжжя 5 535 грн. 79 коп. ( п’ять тисяч п’ятсот тридцять п’ять гривень сімдесят дев’ять копійок) державного мита по апеляційній скарзі.

Виконання постанови доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Головуючий                                                                        А.Є. Прокопенко

Суддя                                                                       А.К. Дмитренко

Суддя           В.І. Крутовських