ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.01.08 р.                     Справа № 20/333

Суддя господарського суду Донецької області Донець О.Є.

розглянуву відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м.Горлівка, в особі Краматорських електричних мереж, м.Краматорськ

до відповідача: Дочірнього підприємства “Санаторно-курортний реабілітаційний центр “Слов”янський курорт” Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця”, м.Слов”янськ

про стягнення 1431345,24 грн.

За участю представників:

від позивача: Петровський Є.Л. –дов.

від відповідача: Себіскверідзе І.К. - дов.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулось Відкрите акціонерне товариство “Донецькобленерго”, м.Горлівка, в особі Краматорських електричних мереж, м.Краматорськ, із позовом до Дочірнього підприємства “Санаторно-курортний реабілітаційний центр “Слов’янський курорт” Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця”, м.Слов”янськ, про стягнення 1431345,24 грн., з яких 1429704,74 грн. – заборгованість за спожиту активну електричну енергію, 1640,50 грн. – заборгованість за спожиту реактивну електричну енергію за договором № 4144 від 01.04.03 р. про постачання електричної енергії (далі-Договір).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов Договору щодо повної та своєчасної сплати спожитої електричної енергії, на надані суду документи, на приписи Цивільного кодексу України.

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись на порушення позивачем строку позовної давності щодо вимог стосовно зобов’язань за період травня 2003 р. – жовтня 2004 р., на неправильний розрахунок розміру позовних вимог.

У додатковому відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що ним сплачена заборгованість з реактивної електричної енергії в сумі 1640,50 грн., визнав позовні вимоги в сумі 175003,82 грн.

У клопотанні № 10юн/2840 від 19.12.07 р. відповідач просив суд при винесенні рішення по справі застосувати строк позовної давності.

За клопотанням сторін строк вирішення спору судом продовжено в порядку ч.4 ст.69 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 15.11.07 р. до 06.12.07 р.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

01 квітня 2003 р. позивачем (Постачальник електричної енергії) та відповідачем (Споживач) укладено Договір, який у наступному переукладався 01.01.05 р. та 09.10.06 р., відповідно до якого позивач постачає електричну енергію відповідачеві, а останній – користується нею та сплачує позивачеві вартість електричної енергії згідно із умовами Договору та додатків до нього (п.1.1 Договору).

Додатком № 5 до Договору визначений порядок розрахунків за електроенергію (п.2) та встановлено, що оплата отриманого Споживачем рахунку здійснюється протягом не більше 5 календарних днів (п.3).

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов укладеного сторонами договору щодо повної та своєчасної сплати спожитої електричної енергії, на надані суду документи та на приписи Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за електричну енергію, спожиту останнім у період травня 2003 р. – вересня 2007 р. в сумі 1431345,24 грн.

Відповідач позов визнав частково, просив суд застосувати позовну давність.

Згідно із ст.4-2) Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.4-3) зазначеного кодексу, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.43 зазначеного кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 267 зазначеного кодексу встановлено, зокрема, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Матеріали справи, а саме – акти прийому-передачі обсягів електричної енергії, рахунки на її сплату, свідчать про те, що протягом травня 2003 р. – вересня 2007 р. позивач постачав відповідачеві електричну енергію.

Разом з тим, як випливає із зазначених документів, безпосередньо відповідач споживав лише частину переданої позивачем електричної енергії, решта електричної енергії передавалася електромережами відповідача транзитом іншим споживачам, у зв’язку з чим покладення саме на відповідача обов’язку щодо сплати всього обсягу переданої його мережами електричної енергії не є обґрунтованим.

Крім того, зі змісту укладеного сторонами Договору, наступних договорів від 01.01.05 р. та 09.10.06 р. випливає, що позивачем пропущено загальний строк позовної давності щодо звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача суми боргу, що утворився у період з травня 2003 р. по вересень 2004 р.

Під час розгляду справи відповідач платіжним дорученням № 2033 від 01.11.07 р. перерахував позивачеві 1640,50 грн. за одержану реактивну електричну енергію, у зв’язку з чим провадження у справі в цій частині позову слід припинити за відсутністю предмету спору.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 1240367,82 грн. слід відмовити у зв’язку з тим, що суду не надано документів про те, що саме відповідачем було спожиту електричну енергію на дану суму.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 14333,10 грн. – суми заборгованості зі сплати електричної енергії, спожитої відповідачем протягом травня 2003 р. – вересня 2004 р., слід відмовити у зв’язку із пропущенням позивачем строку позовної давності щодо звернення до суду із цими вимогами, заявою відповідача про застосування судом позовної давності, відсутністю в матеріалах справи документів, що свідчили б про поважність причин такого пропущення.

Решта позовних вимог в сумі 175003,82 грн. – заборгованість відповідача зі сплати активної електричної енергії, спожитої відповідачем протягом жовтня 2004 р. – серпня 2007 р., є обґрунтованою матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Судові витрати покладаються на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 33, 43, 44, 49, п.1-1 ст.80, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.257, 267, 525, 526 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов – задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства “Санаторно-курортний реабілітаційний центр “Слов’янський курорт” Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” (84110, Донецька область, м.Слов’янськ, вул.Пушкінська, 2, поточний рахунок 45 у Слов’янському відділенні Укрсоцбанку, МФО 334226, ) на користь Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” (84601, Донецька область, м.Горлівка, пр-т Леніна, 11) в особі Краматорських електричних мереж (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Островського, 8; поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № 95 в ОПЕРВ філії – Донецьке обласне управління ВАТ “Ощадбанк, МФО 335106, ) 175003,82 грн. – суму заборгованості за спожиту активу електричну енергію.

Стягнути з Дочірнього підприємства “Санаторно-курортний реабілітаційний центр “Слов’янський курорт” Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” (84110, Донецька область, м.Слов’янськ, вул.Пушкінська, 2, поточний рахунок 45 у Слов’янському відділенні Укрсоцбанку, МФО 334226, ) на користь Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” (84601, Донецька область, м.Горлівка, пр-т Леніна, 11) в особі Краматорських електричних мереж (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Островського, 8; поточний рахунок № 0104 в АК ПІБ м.Краматорська, МФО 334141, ) 1766,44 грн. держмита, 14,56 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Провадження у справі щодо вимог про стягнення 1640,50 грн. – припинити.

У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Видати накази у встановленому порядку.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 24.01.08 р.

Повний текст рішення підписано 29.01.08 р.

Суддя Донець О.Є.

Надруковано 3 примірники:

1-          позивачеві;

1 – відповідачеві;

1 –у справу