ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"01" грудня 2008 р.

Справа № 12/56(2/111)

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Макаренко Т.В., розглянувши матеріали справи № 12/56(2/111)

за позовом: Заступника прокурора Дарницького району м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики України, м. Київ та корпорації "Українська універсальна агропромислова біржа", с. Чубинське Бориспільського району Київської області

до відповідачів:

І - Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Нива", с.Бережинка Кіровоградського району Кіровоградської області

ІІ - Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії “Хліб України” “Кіровоградський комбінат хлібопродуктів N 1 ” м. Кіровоград вул. Варшавська, 90 , ідентифікаційний код 00951907

за участю третьої особи на стороні відповідача 1: Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії “Хліб України” “Кіровоградський комбінат хлібопродуктів N 1 ” м. Кіровоград вул. Варшавська, 90, ідентифікаційний код 00951907

про вилучення комбайн "Джон Дір" М-9500 шасі НО 9500х666715, двигун RG 6076Н574919 з незаконного володіння та стягнення 497860,31 грн. в доход Державного бюджету

Представники сторін:

від прокуратури - О.Коваль, посвідчення № 615;

від позивача-1 - участі не брали;

від позивача-2 -Олійник В.В., довіреність № б/н від 18.06.07;

від відповідача І - Трибиненко М.П., голова правління, виписка з протоколу № 4 від 16.12.05р.;

від відповідача ІІ - участі не брали;

від третьої особи - участі не брали.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце проведення судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень.

Заступником прокурора Дарницького району м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики України та корпорації "Українська універсальна агропромислова біржа" подано позов до сільськогосподарського виробничого кооперативу "Нива" про вилучення комбайну "Джон Дір" М-9500 шасі НО 9500х666715, двигун RG 6076Н574919 з незаконного володіння та стягнення 497860,31 грн. в доход Державного бюджету.

Відповідач - 1 у відзиві на позовну заяву № 187 від 05.06.2007р. заперечив позовні вимоги повністю мотивуючи наступним. Він розрахувався за отриману техніку та виконав повністю свої зобов'язання по договору. В погашення заборгованості за комбайн “Джон-Дір” за період 1996р. –2001р. на Кіровоградський комбінат хлібопродуктів N 1 було завезено 2 108 544 кг. пшениці, 86 074 кг. соняшника, 11 778 кг. кукурудзи. Загальна кількість зерна перевищує кількість договірної поставки зерна, яка згідно умов договору N 14 від 18.06.1996р. становила 2 186 тонн. Підтвердженням цьому є здавальні документи та довідки хлібоприймального підприємства, яке також є стороною за договором від 18.06.1996р.. Тому посилання позивача на невиконання умов договору, що стає підставою для вилучення сільськогосподарської техніки, є безпідставним. Позивачем не подано до суду документів, що підтверджують його право власності на комбайн "Джон Дір" М-9500 шасі НО 9500х666715, двигун RG 6076Н574919, тому він не є належним позивачем про витребування з відповідача сільськогосподарської техніки. Також, відповідач заявою від 02.06.2007р. за № 189 просить суд застосувати про вирішення спору строк позовної давності який закінчився в 2004 році.

Відповідач –2 позов заперечив, мотивуючи тим, що при кожній поставці зерна СВК “ Нива” в рахунок розрахунку за комбайни “ Джон-Дір”, крім звичайних відміток на товаро-транспортних накладних видавався і один екземпляр форми Р-16, як підтвердження того, що зерно прийняте в Держрезерв з відміткою “за Джон-Дір”. Це необхідно було для відокремлення розрахунку зерном і за насіннєву позичку і за міндобрива. Крім того, підприємство здавало своє зерно на зберігання. Разом з тим, на підприємстві не збереглися форми Р-16 та акти передачі зерна до Держрезерву. Не заперечує того факту, що якщо КХП-1 видало підприємству довідку про кількість зданого зерна в рахунок розрахунків за комбайн “Джон-Дір”, то таккі дані підтверджувались даними форми Р-16. Звертає увагу суду на пропуск строку позовної давності для задоволення позову.

Рішенням господарського суду Кіровоградського області від 06.08.2007 року в задоволенні позовних вимог повністю відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.10.2007 року рішення господарського суду Кіровоградського області від 06.08.2007 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.03.2008 року касаційну скаргу задоволено частково. Рішення господарського суду Кіровоградського області від 06.08.2007 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.10.2007 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Кіровоградської області.

Розпорядженням голови господарського суду Кіровоградської області від 16.09.2008 року дану справу передано на розгляд судді Макаренко Т.В. та ухвалою суду від 16.09.2008 року прийнято суддею до свого провадження.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача -2, відповідача-1 та прокурора, обговоривши усі обставини справи господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України N 166 від 7.02.1996р. „Про забезпечення сільського господарства зернозбиральною технікою”, Корпорація “Українська універсальна агропромислова біржа” визначена державним агентом з отримання і використання кредитів для закупівлі зернозбиральної техніки фірми „Джон Дір”, поставки її сільськогосподарським товаровиробникам та іншим суб’єктам господарювання на умовах розстрочки платежу терміном на 5 років.

На виконання вказаної постанови проведена закупівля комбайнів „Джон Дір” по зовнішньоторгівельному контракту по кредитній лінії на значну суму під гарантії уряду України. Погашення кредитів та сплата відсотків проводиться за рахунок державного бюджету.

Постановою КМУ від 13 травня 1996 року № 503 встановлено, що продаж комбайнів проводиться на умовах розстрочки платежу.

На підставі затвердженого та зареєстрованого в Мін’юсті України 17.06.1996р. за N 302/1327 „Порядку передачі сільськогосподарським виробникам та іншим суб’єктам господарювання зернозбиральних комбайнів „Джон Дір”, проведення розрахунків за отриману ними техніку та поставку до державного резерву сільськогосподарської продукції” / втратив чинність 10.09.1997р. на підставі наказу Мінсільгосппроду N 14/185/56 від 22.08.1997р./, між корпорацією “Українська Універсальна Агропромислова Біржа” та КСП “Нива”, правонаступником якого є сільськогосподарський виробничий кооператив “ Нива ” с. Бережинка Кіровоградського району Кіровоградської області, укладено договір N 14 від 18.06.1996р. про поставку зернозбиральної техніки фірми “Джон Дір” на умовах розстрочки платежу та поставку в рахунок держрезерву сільгосппродукції, як плати за одержану техніку, за ціною 115 доларів США за тону пшениці третього класу.

На виконання вказаного договору відповідач одержав зернозбиральну техніку: 18.06.1996р. комбайн М-9500 на суму 123548 дол. США, жатку для кукурудзи на суму 27766 дол. США , жатку для зернових на суму 16073 дол. США і приставку для соняшника на суму 12780 дол. США. Всього на суму 180167 дол. США.

Відповідно умов п.2. Порядку / 1996р./ та п. 3 Порядку / 1997р. / після передачі техніки власником її є одержувач.

Згідно умов п.3.2. договору 1996р. для розрахунків з корпорацією за отриману техніку, за обслуговування кредиту відповідач зобов’язався протягом шести років поставити на ХПП, яким є Кіровоградське хлібоприймальне підприємство N 1, 2186 тонн продовольчого зерна пшениці Ш класу з розрахунку: до 1.10.1996 року –315 тонн, до 1.10.1997р.- 468 тонни, до 1.10.1998 р. - 439 тонн, до 1.10.1999р. - 416 тонн, до 1.10.2000р- 391 тонн, до 1.10.2001р. -157 тонн.

В умовах договору не передбачено іншого обов’язку відповідача забезпечити розрахунки з бюджетом за отриману техніку, відшкодування відсотків та всіх витрат по обслуговуванню кредитів яким чином та в якому розмірі. Доказів внесення змін до договору в цій частині позивачем не подано. Посилання позивача на те, що такий обов’язок відповідача передбачений Порядком, без внесення змін до договору в цій частині не є підставою вважати що відповідач має такий обов’язок перед позивачем.

Відповідно до умов п.4 договорів хлібоприймальне підприємство Комбінат хлібопродуктів N 1 м. Кіровограда зобов’язане було приймати від товаровиробника –відповідача по справі зерно в кількості 2186 тон зерна та забезпечити окремий облік та передачу прийнятого від товаровиробника зерна до державного резерву та корпорації “Украгропромбіржа.”

Отримання комбайну, жаток та пристроїв на загальну суму 180167 дол. США підтверджено довіреностями відповідача, накладними та актом приймання-передачі техніки / а.с. 14-20/.

Відповідно до п.6.2. договору внесення змін та доповнень до договору, а також його пролонгація оформляється у письмовій формі додатком до цих договорів, підписаними сторонами або укладенням окремих угод.

Доказів внесення змін до договору в частині продовження строків виконання зобов’язання по проведенню розрахунків за поставлену техніку чи порядку розрахунку, в установленому законом порядку, сторонами не подано.

Подані позивачем копії договору застави N 10 від 18.04.2001р. та угоди про порядок відшкодування витрат державного бюджету, пов’язаних з виконанням гарантійних зобов’язань Кабінету Міністрів України від 18.04.2001р. не підписані відповідачем. Наявність на них печатки відповідача, що згідно вимог ст. 44 ЦК УРСР, не є обов’язковим для укладення договорів, свідчить про те, що зазначені угода та договір застави не укладені.

При розгляді даного спору господарський суд враховує наступне.

Прокурор та позивач-1 у своїй позовній заяві, розрахунку заборгованості та в Довідці про розрахунки СВК „Нива” зазначають, що у відповідача-1 згідно договору поставки № 14 від 18.06.1996р. існує заборгованість в сумі 148 174,4 Доларів США. Облік розрахунків та заборгованості відповідача позивач веде у вигляді Реєстру виключно на підставі протоколів та актів звірки Корпорації „Укрпромбіржа” з Держбюджетом, які містять в собі інформацію про кошти, зараховані до бюджету як розрахунок за отриману техніку фірми „Джон Дір”. Ніякими іншими чинниками при обліку розрахунків та заборгованості позивач не керується.

Ухвалами господарського суду від 07.10.2008 року, від 28.10.08., від 11.11.2008 року від прокурора та позивачів вимагались докази на підтвердження існування заборгованості по кредиту у відповідачів (виписка з рахунку на якому обліковується заборгованість, довідка за підписом керівника і головного бухгалтера і т. інше).

На виконання вказаних ухвал від Міністерства аграрної політики України на адресу суду були надіслані письмові пояснення (вих. № 31-4/983 від 2210.08р. та вих. № 31-4/1130 від 25.11.08р.) , в яких позивач-1 зазначає наступне.

Відповідно до постанови КМУ від 07.02.1996 року № 166 „Про забезпечення сільського господарства зернозбиральною технікою” на корпорацію „Украгропромбіржа” покладено функції державного агента з отримання і використання кредитів для закупівлі зернозбиральної техніки фірми „Джон Дір”, поставки її сільськогосподарським товаровиробникам та іншим суб’єктам господарювання і укладення з ними договорів її продажу на умовах розстрочки платежу терміном на 5 років під заставу сільськогосподарської продукції, які передбачають розрахунки за цю техніку.

Зважаючи на викладене, зазначає позивач-1, інформація щодо заборгованості має бути у корпорації „Українська універсальна агропромислова біржа”.

Відповідач-2 не подав господарському суду доказів врахування заборгованості відповідача-1 в сумі 497 860,31 грн. на відповідних рахунках відповідача-2 чи Державного казначейства України, як то передбачено Порядком передачі сільськогосподарським товаровиробникам та іншим суб’єктам господарювання зернозбиральної техніки фірми „Джон Дір” та проведення розрахунків за отриману ними техніку і поставки до державних ресурсів продовольчого зерна в рахунок державного замовлення та погашення кредитів”, затв. Наказом Міністерстав агропромислового комплексу України, Міністерства фінансів України та Державної акціонерної компанії „Хліб України” № 14/185/56 від 22.08.97р.

Так, відповідно до п. 2 вищезазначеного Порядку загальна сума по договору поставки Техніки, що підлягає відшкодуванню Товаровиробником, складається з митної вартості Техніки, відсотків за іноземний кредит та всіх витрат по його обслуговуванню – заборгованість перед Державним бюджетом, а також витрат Постачальника по організації поставки Техніки в Україну та забезпечення своєчасних і в повному обсязі розрахунків Товаровиробників з Державним бюджетом протягом 5 років.

Митні збори і платежі, а також інші витрати в порту по прийманню Техніки на кордоні України, навантажувально-розвантажувальних роботах, зберіганню і доставці Техніки (запасні частини та мастила доставляються до складів Постачальника) не входять до суми договору поставки Техніки і згідно з фактичними, документально підтвердженими витратами Постачальника, в розмірі, пропорційно митній вартості отриманої техніки, відшкодовуються Товаровиробником окремо власними коштами або за рахунок зменшення суми запасних частин, які будуть поставлятись Товаровиробнику протягом п’яти років згідно з договором поставки техніки.

П. 14 вказаного Порядку передбачено, що Постачальник здійснює оперативний облік, контроль та аналіз отримання і використання кредитів для закупівлі Техніки, поставки її Товаровиробникам під заставу продовольчого зерна на підставі укладених з ними договорів на умовах розстрочки платежу терміном на п’ять років, проведення розрахунків за отриману техніку.

Вартість отриманої на кордоні України Техніки, яка згідно з договорами поставки підлягає передачі Товаровиробникам, Постачальник зараховує на позабалансовий рахунок 002 „Товарно-матеріальні цінності, прийняті на відповідальне зберігання” з зазначенням найменування, дати отримання, кількості, номера інвойса і митної вартості, та повідомляє Товаровиробників про її надходження.

Фактичні витрати на виконання робіт згідно з договором поставки Техніки обліковуються Постачальником на окремому субрахунку рахунка 44 „Витрати обігу” в розрізі Товаровиробників.

Інші фактичні витрати, які не входять до загальної суми договору поставки Техніки та наведені в абз.2 п.2 цього Порядку, обліковуються Постачальником на окремому субрахунку рахунка 20 „Основне виробництво”.

Пунктом 15 вказаного Порядку регламентовано порядок списання Постачальником відповідних сум з позабалансового рахунку 002 після підписання актів приймання-передачі Техніки Товаровиробнику.

З поданих позивачем-2 письмових пояснень з приводу існування заборгованості, Довідки про розрахунки СВК „Нива” (вих. № 96/01-179 від 24.11.2008р.), підписаної керівником та головним бухгалтером позивача-2 та розрахунку заборгованості СВК „Нива” перед Державним бюджетом не вбачається яка саме існувала заборгованість у відповідача-1, згідно яких документів вона частково погашалась відповідачем-1 та її залишок у розрізі митної вартості техніки, відсотків за іноземний кредит та всіх витрат по його обслуговуванню, а також розміру витрат Постачальника по організації поставки техніки та забезпечення його повернення; не зазначено яку саме суму відповідач-1 повинен відшкодувати особисто позивачу-2 в рахунок митних зборів і платежів та інших витрат, передбачених в п. 2 Порядку.

Посилання позивача на протоколи звірення розрахунків з державним бюджетом, як на доказ наявності заборгованості відповідача –1 судом не приймаються, виходячи із наступного. Дані протоколи не містять відомостей про заборгованість відповідача –1, ним не підписані, оскільки такі протоколи передбачені постановою КМУ № 2057 від 23.12.1998р. для переоформлення заборгованості перед Державним бюджетом України з корпорації „Украгропромбіржа” на Державний комітет України по матеріальних резервах, а не для обліку заборгованості відповідача-1 перед Державним бюджетом України.

Крім того, п.20 Порядку забезпечення його виконання по здійсненню товаровиробником своєчасної здачі продовольчого зерна і передачі його до державних ресурсів... покладено на ДАК “ Хліб України”, корпорацію “Украгропромбіржа”. Корпорацією, в порушення вимог п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України N 500 від 16.03.2000р. інвентаризацію зернозбиральної техніки та взаємозвірення сум заборгованості кожного отримувача техніки та укладання з ними угод, не здійснено.

Посилання позивача на акт звірення розрахунків між сторонами від 8.04.2002р., яким відповідач 1 визнавав борг в сумі 153692, 9 дол. США судом не приймається, виходячи з того факту, що позивачем-2 не забезпечено належного обліку заборгованості у розрізі Товаровиробників.

Згідно ст. 43 ГПК України визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, не є обов’язковим для суду.

Наведене вище свідчить, що позивач-2 не довів належними доказами існування заборгованості у відповідача-1 за отриману техніку „Джон Дір” згідно договору поставки № 14 від 18.06.1996 року, розміру цієї заборгованості, а саме у розрізі: митної вартості техніки, відсотків за іноземний кредит та всіх витрат по його обслуговуванню, а також розміру витрат Постачальника по організації поставки техніки та забезпечення його повернення; не довів яку саме суму відповідач-1 повинен відшкодувати особисто позивачу-2 в рахунок митних зборів і платежів та інших витрат, передбачених в п. 2 Порядку.

Разом з тим враховуючи умови договорів та порядок розрахунків за поставлену техніку, суд приходить до висновку про те, що відповідачем-2 не доведено належними доказами погашення заборгованості у повному обсязі згідно договору № 14 від 18.06.1996 року .

Так, відповідно до розділу 3 Договору № 14 від 18.06.1996 року Товаровиробник зобов’язався здійснювати розрахунки за отриману техніку, за обслуговування кредиту і протягом шести років поставити продовольче зерно м’якої пшениці 3-го класу в строки не пізніше 1 жовтня щорічно.

Відповідно до п. 5, 6 вищезазначеного Порядку представництва ДАК „Хліб України” в Автономній республіці Крим і областях забезпечують приймання, зберігання та окремий облік продовольчого зерна, поставленого в державні ресурси в рахунок державного замовлення від Товаровиробників за договорами поставки Техніки, укладеними відповідно до цього Порядкую на приймальних квитанціях (форма № ПК-9, ПК-10) роблять відповідний запис „За техніку фірми „Джон Дір”.

Заготівельні підприємства приймають продовольче зерно від Товаровиробників по товарно-транспортних накладних (ф.№ 1-СГ) з поміткою „За техніку фірми „Джон Дір”.

Відповідачем до матеріалів справи подано акт звірення взаєморозрахунків від 13.01.1998р. між КСП “ Нива” та КХП N 1 відповідно до якого за 1997р. КСП “ Нива” здано зерна / пшениці 3 класу – 491,663 т. та кукурудзи- 11,778 т. / за комбайн “Джон-Дір” 503,441 тони залікової ваги на суму 1234869 грн. 04 коп. / а.с. 107 т.1/

Згідно приймальних актів Р-16 від 29.03.1999р. та 8.08.1999р. відповідачем –1 здано на КХП N 1 в порядку розрахунку за техніку “ Джон-Дір” 302770 кг. та 176418 кг. / а.с.99-101 / пшениці 3 класу.

Проведено заліком взаєморозрахунків в 1997р. на суму 19500 грн. та власними коштами 20003 грн. 15 коп., що підтверджено актом звірення розрахунків між сторонами станом на 1.10.1999р. / а.с. 107,108 т. 1/. Після проведеного звірення розрахунків борг станом на 1.10.1999р. становив 36649, 4 дол. США.

Вказана сума боргу, виходячи із вартості 1 тони пшениці 3 класу –115 дол. США. /Постанова КМ України N 2057 від 23.12.1998р./, еквівалентна 318,690 кг. пшениці 3 класу.

У змісті акта звірення розрахунків від 1.10.1999р. не відображено поставку пшениці 3 класу в кількості 302770 кг. згідно приймального акта форми Р-16 від 29.03.1999р. / а.с. 99 т. 1/

До матеріалів справи відповідачем -1 також подано довідки Кіровоградського комбінату хлібопродуктів N 1, в яких зазначено про проведення відповідачем-1 розрахунків за отриману техніку компанії „Джон Дір”.

Крім того, того відповідачі в своїх запереченнях вказують, що за сплином часу архіви, де могли зберегтися копії приймальних актів форми Р-16 та інші, не збереглися, а за офіційними даними в приміщенні бухгалтерії відповідача 1 9.05.2004р. мала місце пожежа, якою було знищено майно та бухгалтерські документи /а.с. 48-49, 126 т. 2/ не приймаються судом до уваги , виходячи з наступного.

Враховуючи , що вищезазначеним Порядком передбачено , що належним підтвердженням здачі зерна є лише відповідні форми приймальних квитанцій NПК-9, N ПК –10 та Р-16, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість заперечень позивача стосовно того, що відповідач –1 неналежним чином підтвердив здачу решти пшениці чи інших сільськогосподарських культур до Державного резерву.

В задоволенні вимог про стягнення заборгованості з відповідача-1 ( Дочірнього підприємства Державна акціонерна компанія "Хліб України" "Кіровоградський комбінат хлібопродуктів № 1" необхідно відмовити з огляду на те, що в ході розгляду справи не знайшов свого підтвердження факт незбереження чи не непередачі відповідачем-2 зданого відповідачем-1 на відповідальне зберігання зерна чи іншої сільгоспродукції до Державного матеріального резурву.

Розглядаючи спір про вилучення комбайн "Джон Дір" М-9500 шасі НО 9500х666715, двигун RG 6076Н574919 з незаконного володіння відповідача, суд виходить із наступного.

Пунктом 6 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України передбачено, що правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовується до позовів, строк пред’явлення яких встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Господарський суд враховує зазначені умови ЦК України та вимоги ст. 71 ЦК УРСР стосовно загального строку позовної давності в три роки та норми статті 80 ЦК УРСР, відповідно до яких закінчення строку позовної давності до пред’явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Аналогічне положення міститься і в статті 267 ЦК України.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення.

Про необхідність застосування строку позовної давності відповідачі заявили до суду 5.06.2007р. і 1.08.2007р.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов’язку.

На виконання постанови КМУ від 20 березня 1997 року №234 „Про проведення сільськогосподарськими товаровиробниками та іншими суб’єктами господарювання розрахунків за отриману зернозбиральну           техніку фірми „Джон Дір” був затверджений порядок передачі сільськогосподарським виробникам та іншим суб’єктам господарювання зернозбиральної техніки фірми „Джон Дір” та проведення розрахунків за отриману ними техніку і поставки до державних ресурсів продовольчого зерна в рахунок державного замовлення та погашення кредитів. Пунктом 13 зазначеного Порядку передбачено, що в разі невиконання протягом 6 місяців після встановлено терміну зобов’язань по розрахунках за отриману техніку, відшкодування відсотків та всіх витрат на обслуговування іноземних кредитів та витрат постачальника на виконання робіт, що передбачені договором поставки, товаровиробник зобов’язаний повернути отриману техніку постачальнику та сплатити штраф, передбачений договором поставки техніки.

Зважаючи на встановлений сторонами остаточний строк виконання зобов’язання по розрахунку за техніку –до 1.10.2001р., та умови названого Порядку, позивач з 1.04.2002р. мав право на витребування поставленої техніки від товаровиробника за наявності заборгованості у відповідача-2 перед Державним бюджетом України.

Враховуючи дату звернення з позовом до суду –23.04.2007р. , а також вимоги ч. 4 ст. 267 ЦК України та заяви відповідача про застосування позовної давності, строк якої сплив, в задоволенні позову про зобов’язання передати комбайн Джон Дір" М-9500 шасі НО 9500х666715, двигун RG 6076Н574919 необхідно відмовити в зв’язку з пропуском строку позовної давності.

Твердження позивача стосовно того, що прокуророві та позивачеві стало відомо про порушення прав позивача лише на момент звернення з позовом до суду, спростовуються матеріалами справи N 2/308, яка 11.10.2002р. порушена за позовом прокурора Кіровоградського району в інтересах держави в особі державного агента по поставці сільськогосподарської техніки “Джон-Дір” корпорації “Украгропромбіржа” м. Київ до СВК “Нива” с. Бережинка Кіровоградського району про стягнення 525345 грн. боргу за договором N 14 від 18.06.1996р. про поставки... комбайнів фірми “Джон-Дір”. Ухвалою суду N 2/308 від 29.11.2002р. позов залишено без розгляду на підставі п.5.ч.1.ст.81 ГПК України в зв’язку з неподанням позивачем без поважних причин неодноразово витребуваних судом матеріалів, необхідних для розгляду справи по суті. З огляду на вищевикладене, господарський суд вважає, що клопотання прокурора та позивачів про поновлення позовної давності з огляду на поважність причини пропуску позовної давності, оскільки прокурор не являється стороною по справі, а про існування заборгованості йому стало відомо лише після проведення перевірки не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача та не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 6 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України, ст.ст. 71,80 ЦК УРСР, ст.ст.264, 267, ЦК України, ст.ст.43, 49, 68, 82, 84,85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог відмовити повністю відносно обох відповідачів.

Згідно ч. 3 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя

Т. В. Макаренко