ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2008 Справа № 13/90

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс", вул.Полтавський шлях, 123, м.Харків,61064

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Весна" , вул. Воровського, 33, м.Кременчук, Полтавська область,39600

про стягнення 38228,40 грн.

Суддя: Босий Вадим Петрович

Представники:

від позивача: Лелюк В.В., дов. від 15.02.2008 р.

від відповідача: не з"явився.

Обставини справи: Розглядається позовна заява про стягнення 23293,21 грн. основного боргу, 34,47 грн. пені, 207,32 грн. річних за договором купівлі-продажу №0033 від 01.12.2006 р. (заява про уточнення позовних вимог від 30.04.2008р.).

Позивачем в судовому засіданні подани зміни до позовної заяви від 21.07.2008р., де позивач просить стягнути з відповідача 21978,68 грн. боргу, 3204,49 грн. інфляційних нарахувань, 374,74 грн. річних, 3485,60 грн. пені.

Суд не приймає дану заяву про зміни до позову до розгляду, оскільки вона не підписана позивачем.

Представник відповідача у наданому відзиві на позовну заяву (вих.№ 01/07-08) визнає частково суму боргу в розмірі 3191,95 грн., вказує, що належним чином оформлені лише три накладні (на загальну суму 3191,95 грн.).

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що 01.12.2006р. між сторонами по справі укладено договір купівлі-продажу № 0033, відповідно до умов якого позивач зобов"язався передати відповідачу товар, а відповідач - прийняти його та оплатити на усовах договору.

У відповідності до п. 5.2 Договору відповідач зобов"язувався розрахуватися за отриману продукцію протягом 21 календарного дня.

Позивач вказує, що поставив відповідачу товар на загальну суму 23293,21 грн.

П . 6 Договору передбачена відповідальність за несвоєчасний розрахунок за отриманий товар у вигляді пені в розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення платежу, що становить, за розрахунками позивача, 34,47 грн.

Також позивачем, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, нараховані відповідачу річні в розмірі 207,32 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного.

При огляді оригіналів бухгалтерських документів в судовому засіданні виявлено, що належним чином оформлені лише три накладні: № 5747 від 10.11.2007р. на суму 1560,64 грн., накладну № 6057 від 28.11.2007р. на суму 1099,82 грн., накладну № 6134 від 30.11.2007р. на суму 531,49 грн.

Інші накладні не відповідають вимогам, передбаченим для первинних облікових документів Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", яким встановлено, що первинні облікові документи повинні мати такі обов"язкові реквізити: назву документа, дату і місце складаня, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікуватим особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Інші накладні не містять назви посад осіб, або інші дані, що дають змогу ідентифікуватим особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За таких обставин, суд не має правових підстав вважати ці накладні належним доказом передачи товару.

Позвач в якості доказу вини відповідача надав суду звірку взаєморозрахунків, в якій зазначено, що станом на 01.01.2008р. заборгованість відповідача становить 21978,68 грн. Однак, даний акт звірки не є належним доказом того, що заборгованість в розмірі 21978,68 грн. виникла саме на підставі Договору № 0033 від 01.12.2006р., оскільки не містить жодних посилань на сам договір. В першому рядку Акту зазначено: "На 01.12.2007р. заборгованість 21123,93 грн. за "Весна". Однак доказів того, що ця заборгованість виникла на підставі Договору від 01.12.2006р. відсутні. У суду відсутні правові підстави вважати, що ця заборгованість виникла саме на підставі Договору від 01.12.2006р.

Крім того, судом досліджено, що у всіх накладних, наданих позивачем в якості доказу передачі товару на підставі Договору від 01.12.2006р. зазначено: "Підстава: Договір купівлі-продажу товару № К7-0413 від 27.11.200- р. (останню цифру року не видно).

Отже, підставою передачи товару був саме Договір № К7-0413 від 27.11.200-р. Позивач же просить стягнути заборгованість та пеню, яка виникла на підставі Договору № 0033 від 02.12.2006р.

Суд відмовляє позивачу в задоволенні позову, оскільки жодного доказу того, що позивач передав товар відповідачу на підставі Договору № 0033 від 01.12.2006р. суду не надано.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте всупереч вимогам ст.33 ГПК України позивач не надав суду належних доказів вини відповідача, не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене, матеріали справи та керуючись ст.ст. 32-33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити в позові.

Суддя                                                                                          Босий В.П.