ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"18" березня 2008 р.

справа № 5020-5/025

За позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України в Автономної республіці Крим та м. Севастополі (99008 м. Севастополь, м-н Повсталих, 6)

до Державного підприємства „Центральне конструкторське бюро „Чорноморець” (99011 м. Севастополь, вул. В. Морська, 1);

Товариства з обмеженою відповідальністю „Акар” (99011 м. Севастополь, вул. В. Морська, 1)

про стягнення збитків в розмірі 112265,76 грн.

Суддя Євдокимов І.В.

Представники сторін:

Позивач - Косарев Олексій Миколайович, представник, довіреність № 4/01.1-20 від 14.01.08, Регіональне відділенне Фонду державного майна України в АР Крим та м. Севастополі;

Відповідач - Махиня Валерій Павлович, представник, довіреність № 8-1-758 від 14.11.07, Державне підприємство "Центральне конструкторське бюро "Чорноморець";

Відповідач - Лімаренко Світлана Анатоліївна, представник, довіреність № б/н від 08.06.07, ТОВ "Акар";

Відповідач - Петров Вячеслав Юрійович, представник, довіреність № б/н від 02.04.07, ТОВ "Акар";

Суть спору:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що додаткова угода від 01.02.2004 до договору оренди від 15.03.1994 для розміщення бару на площі 94 кв.м. і для розміщення приміщень столової з підсобними приміщеннями на площі 378 кв.м. не відповідає вимогам діючого законодавства України в частині не відповідності призначення використання приміщень, вказаних в договорі, їх фактичному використанню, що призвело до встановлення в договорі оренди заниженої орендної плати, а також невідповідності вартості одного квадратного метру об’єкту оренди, вказаного в розрахунку розмірі орендної плати, фактичної вартості одного квадратного метра об’єкта оренди, згідно звіту про оцінку, що призвело до додатковому заниженню орендної плати.

Відповідачі позовні вимоги не визнав мотивуючи свої заперечення тим, що вони необґрунтовані, та не підтверджені матеріалами справи.

Представникам сторін роз'яснені їх процесуальні права і обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши представників сторін, дослідивши надані докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

У першому кварталі 2007 позивачем була проведена перевірка ДП "Центральне конструкторське бюро "Чорноморець” з питань ефективності використання державного майна та своєчасного надходження орендної плати.

Висновки перевірки містяться в акті № 5 від 07.02.2007.

Перевіркою встановлено, що станом на грудень 2007 року ДП "Центральне конструкторське бюро "Чорноморець” отримує за договорами оренди від 07.07.1993 нежитлових приміщень площею 385 кв.м., розташованих в підвалі, цокольному та першому поверхах адміністративної будівлі розташованої за адресою: м. Севастополь, вул. В. Морська, 1, договору оренди від 15.03.1994 нежитлових приміщень площею 300 кв.м., розташованих за адресою: м. Севастополь, вул. В.Морська, 1, договору оренди б/н строком на 50 років до 04.10.2043 території під гаражі площею 90 кв.м., укладеним з ТОВ „Акар”, орендну плату в розмірі 10667,00 грн. у місяць за користування орендарем приміщеннями, загальна площа яких складає 955 кв.м., та ДП "Центральне конструкторське бюро "Чорноморець” здійснює перерахування 30% суми орендної плати до держаного бюджету України в розмірі 3200,00 грн.

Позивач вважає, що додаткова угода від 01.02.2004 до договору оренди від 15.03.1994 (для розміщення бару на площі 945 кв.м. для розміщення приміщень столової з підсобними приміщеннями на площі 378 кв.м.) на відповідає вимогам діючого законодавства України в частини:

-          невідповідності призначення використання приміщень, вказаних у договорі, їх фактичному використанню, що призвело до встановлення в договорі оренди заниженої ставки орендної плати;

-          невідповідності вартості одного м2 об’єкту оренди, вказаного у розрахунку орендної плати, фактичної вартості одного кв.м. об’єкту оренди згідно зі звітом про оцінку, що призвело до додатковому заниженню суми орендної плати.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживча річ).

Об'єктом оренди можуть бути:

·          державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання;

·          нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення);

·          інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що рівень обслуговування відвідувачів в нежитлових приміщеннях, які орендує ТОВ „Акар”, відповідає типу підприємств громадського харчування „ресторан”, що підтверджено висновком ДП „Севастопольський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації” та свідоцтвом про відповідність типу підприємств (а.с. 23-31).

Але, як вбачається із матеріалів справи, а саме: у свідоцтві про відповідність типу підприємств, виданому на підставі наказу Управління з питань торгівлі СМДА № 69 від 21.07.1998 у графі „найменування об’єкту громадського харчування” чітко вказано „Кафе-бар Альбатрос”.

Також, у висновку ДП „Севастопольський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації” (вих.№ 04-03/3083 від 27.12.2007) вказано, що у дослідних приміщеннях „розміщена установа ресторанного господарства, в якої надаються послуги харчування”.

Крім того, результати перевірки показали, що підприємство харчування відповідає вимогам ДСТУ 4281:2004 „Установи ресторанного господарства. Класифікація”, що пред’являються до кафе-баров.

Доказів того, що об’єкт оренди є типом підприємств громадського харчування „ресторан” і повинно обчислюватись за іншими орендними ставками позивачем не надано.

Ухвалою від 12 березня 2008, суд витребував у позивача докази стосовно типу підприємства громадського харчування, що розташовано за адресою: м. Севастополь, вул. Велика Морська,1, але позивач вимоги суду не виконав.

Згідно зі ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, а тому відмовляє в задоволенні цих вимог.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України при відмові в позові судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

У позові відмовити повністю.

Суддя І.В. Євдокимов

Рішення оформлено

згідно з вимогами

ст. 84 ГПК України

та підписано

25.03.2008

Розсилка:

1.          Регіональне відділення Фонду державного майна України в Автономної республіці Крим та м. Севастополі (99008 м. Севастополь, м-н Повсталих, 6)

2.          ДП „Центральне конструкторське бюро „Чорноморець” (99011 м. Севастополь, вул. В. Морська, 1);

3.          ТОВ „Акар” (99011 м. Севастополь, вул. В. Морська, 1)

4.          Справа

5.          наряд