ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.02.08р.

Справа № 3/62-08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроспецмонтаж", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 43 681 грн. 80 коп.

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

позивача - Попков О.О., юрист, доручення № 321 від 25.12.2007 р.

відповідача - Чобанюк Т.М., довіреність № 52-16/80 від 17.12.2007р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача борг –43 681,80 грн.

Відповідач позов заперечує, посилаючись на те, що Позивач не звернувся до суду з відповідними грошовими вимогами в строк, передбачений ч.1 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", тому ці грошові вимоги слід вважати погашеними. Також Відповідач зазначає, що посилання Позивача на те, що Відповідач платіжну вимогу Позивача залишив без розгляду не відповідає дійсності, так як 10.07.2007р. Відповідачем направлено Позивачеві відповідь за вих. № 52-16/885, у якій вимогу відхилено, з посиланням на сплив строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України. Також Відповідач подав заяву про застосування до позовних вимог Позивача ч.3, 4 ст. 267 ЦК України. На підтвердження спливу строку позовної давності, Відповідачем надано службові записки начальника юридичного відділу ВАТ "ПГЗК" головному бухгалтерові підприємства, датовані листопадом, груднем 2005р. січнем 2006р., у яких перелічені вимоги за спірним договором з Позивачем за жовтень – грудень 2002р, тобто вимоги, які за бухгалтерським обліком обліковувались у Відповідача.

В судовому засіданні за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

02.10.2002р. сторонами укладено договір підряду № 374а (далі Договір).

Відповідно до умов Договору, в період з жовтня до грудня 2002р. Позивач виконував роботи з капітального ремонту галерей № 23 та № 24 Відповідача на загальну суму 43 681,80 грн., про що складені та підписані повноважними представниками сторін акти приймання виконаних робіт: № 2000839 від 23.10.2002р. на суму 3 558,00 грн., № 2000701 від 23.10.2002р. на суму 25924, 80 грн., № 2000839 від 30.11.2002р. на суму 8 236, 20 грн., № 2000701 від 30.11.2002р. на суму1 668,00 грн., № 2000839 від 30.12.2002р. на суму 4 294, 80 грн.

Пунктом 2.4 Договору передбачено, що оплата Замовником (Відповідачем) вартості виконаних Підрядником (Позивачем) робіт проводиться на підставі платіжних вимог, виставлених Підрядником за фактично виконані роботи за звітний період, підтверджені двосторонніми актами форми Ф-2 і Ф-3. Оплата виконаних робіт проводиться шляхом перерахування грошових коштів Підряднику протягом 20 банківських днів з моменту підписання актів виконаних робіт і виставлення платіжних вимог, надання податкових накладних.

Відповідно до частини 2 п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (2003р.) щодо цивільних відносин між сторонами за даним спором, суд застосовує Цивільного кодексу України (2003р.).

04.06.2007р. на адресу Відповідача Позивачем направлено платіжну вимогу про оплату доданих рахунків: № 35 від 35.10.2002р. на суму 3 558, 00 грн., № 36 від 31.10.2002р. на суму 25 924, 80 грн., № 40 від 30.11.2002р. на суму 1 668, 00 грн., № 41 від 31.11.2002р. на суму 8 236, 20 грн., № 42 від 24.12.2002р. на суму 4 294, 80 грн.

У позовній заяві Позивач посилається на те, що на зазначену платіжну вимогу від Відповідача відповіді не надходило. Але з матеріалів справи вбачається, що 10.07.2007р. Відповідачем направлено Позивачеві відповідь за вих. № 52-16/885, у якій вимогу відхилено, з посиланням на сплив строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України, на підтвердження направлення відповіді Позивачеві Відповідач надав копії опису вкладання у цінний лист, поштової квитанції та поштового повідомлення.

В обґрунтування відзиву Відповідач надав суду копії ухвал господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2005р. у справі № Б29/21/05 про порушення провадження у справі про банкрутство Відповідача, якою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, термін виконання яких настав до дня введення мораторію. Також Відповідачем надано ухвалу суду від 10.08.2006р. у справі № Б29/21/05, якою визнано вимоги кредиторів. Серед кредиторів Позивач не значиться.

Також Відповідач подав заяву про застосування до позовних вимог Позивача позовної давності, передбаченої ч.3, 4 ст. 267 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2005р. порушено провадження у справі № Б29/21/05 про банкрутство Відповідача.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", на виконання ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2005р. у справі № Б29/21/05, опубліковане оголошення у газеті "Голос України" № 45 від 11.03.2006р. опубліковане оголошення про справу про банкрутство відносно Відповідача. В оголошенні зазначалося, що заяви кредиторів з вимогами до Відповідача приймаються протягом 30 днів від дня опублікування зазначеного оголошення. Тобто кредитори могли звернутися до Відповідача з вимогами до 10.04.2006 р.

За ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори – кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Відповідно до п.15. ст.11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов'язань мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника згідно зі статтею 14 Закону.

Правові наслідки неподання заяви з грошовими вимогами до боржника у передбачений строк встановлені ч. 2 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", відповідно до якої вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Грошові вимоги у Позивача до Відповідача виникли у 2002 році, згідно з пред'явленими до оплати рахунками, які за умовами Договору повинні бути оплачені шляхом перерахування Відповідачем грошових коштів на розрахунковий рахунок Позивача впродовж 20 - ти банківських днів з моменту підписання актів виконаних робіт та виставлення платіжних вимог. Тобто грошові вимоги Позивача виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство Відповідача.

Отже, грошові вимоги Позивача є вимогами конкурсних кредиторів у розумінні ст. 1 Закону.

Позивач не надав доказів звернення до господарського суду з відповідними вимогами до Відповідача у встановлений ч. 1 ст. 14 Закону строк (протягом 30 днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство). Не подавав Позивач відповідної заяви і безпосередньо Відповідачеві.

У зв'язку з тим, що вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача грошових коштів у розмірі 43 681,80 грн. у затвердженому реєстрі вимог кредиторів не значаться, тому їх слід вважати погашеними.

На підтвердження спливу строку позовної давності, Відповідачем надано службові записки начальника юридичного відділу ВАТ "ПГЗК" головному бухгалтерові підприємства, датовані листопадом, груднем 2005р. січнем 2006р., у яких перелічені вимоги за спірним договором з Позивачем за жовтень –грудень 2002р, тобто вимоги, які за бухгалтерським обліком обліковувались у Відповідача. До обліку вказані вимоги могли бути внесені лише на підставі первинних документів, що підтверджує надходження вимог Позивача Відповідачеві у 2002,2003р.

Згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Оскільки Позивач вперше пред'явив Відповідачеві рахунки до сплати у 2002р.,2003р., а звернувся з позовом у 2007р., Відповідач, відповідно до ст. 267 ЦК України заявив про застосування позовної давності, термін позовної давності минув.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 49 ГПК України, судові витрати слід покласти на Позивача.

Керуючись ст. 4, 33, 34, 75, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Судові витрати покласти на Позивача.

Суддя С.Г.Юзіков

Рішення підписане 12.04.2008р.