ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2008 р.

Справа № А-6/367

Господарський суд Івано-Франківської області у складі :

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом ВАТ"Нафтохімік Прикарпаття" вул.Майданська,5, Надвірна,78400,

до відповідача ДПІ в Надвірнянському районі вул.Визволення,2,Надвірна,Надвірнянський район, Івано-Франківська область,78400

за участю прокуратури Івано-Франківської області, вул. Грюнвальдська, 11 м.Івано-Франківськ

про визнання нечинними податкових повідомлень -рішень ДПІ в Надвірнянському районі №/0 від 20.07.07 та /0 від 20.07.07

Представники:

Від позивача: Дунець О.Я. - заступник начальника юридично-договірного відділу, (довіреність №01-70 від 21.12.2006 року ).

Від відповідача: Ільків І.Д., (довіреність № 10738/І/10 від 19.12.07 ГДПІ )

Від відповідача: Бабій Т.С. - головний державний податковий інспектор відділу представництва інтересів у судах, (довіреність №6700/Б-10 від 06.08.2007 року )

був присутній прокурор: Савчук Л.Є.,

СУТЬ СПОРУ: подано позов про визнання нечинними податкових повідомлень -рішень ДПІ в Надвірнянському районі №/0 від 20.07.07 та /0 від 20.07.07

В судовому засіданні оголошувалася перерва до 11.03.08.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. В обгрунтування позовних вимог вказує, що з його сторони не було порушень п. 1.3. ст. 1; п. 1.8. ст. 1; п.п. 7.4.1. п. 7.4. ст.7; п.п. 7.2.3. п. 7.2. ст. 7; п.п. 7.7.1. п. 7.7. ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, а включаючи до податкового кредиту відповідні суми ПДВ у вересні 2006 року товариство керувалося п.п. 7.4.1. та п.п. 7.5.1., п. 7.5. ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”. Тому, отримавши податкові накладні та сплативши податок на додану вартість в ціні придбаного у продавця товару, позивач правомірно включив 80599351 грн 07 коп ПДВ до складу податкового кредиту згідно податкової декларації по податку на додану вартість за вересень 2006 року та має право на бюджетне відшкодування вказаної суми на підставі п.п. 7.7.1 та 7.7.2 Закону України “Про податок на додану вартість” .

Представник відповідача подав суду заперечення на позов, в якому проти позову заперечив, посилаючись на те, що оспорювані повідомлення -рішення прийняті ним відповідно до вимог чинного законодавства. В обгрунтування заперечення посилається на те, що позивач не мав права включати 80599351 грн 07 коп ПДВ до складу податкового кредиту по податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2006 року, згідно податкових накладних виписаних при реалізації йому продукції , оскільки, до бюджету податок на додану вартість підприємством-виробником товару, яким виступило ПП «Детера»не сплачувався, тобто не було надмірної сплати ПДВ до бюджету, а тому позивач немає права на його включення в податковий кредит та відшкодування, як це випливає з загального аналізу п. 1.3. ст. 1; п. 1.8. ст. 1; п.п. 7.4.1. п. 7.4. ст.7; п.п. 7.2.3. п. 7.2. ст. 7; п.п. 7.7.1. п. 7.7. ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”.

Представник прокуратури заперечення на позов не подав, в судовому засіданні проти позову заперечив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив, що за результатами невиїзної документальної перевірки правильності визначення сум податку на додану вартість , задекларованих до відшкодування ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" за жовтень 2006 року ДПІ в Надвірнянському районі складено акт перевірки №643/23-00152230 від 17.07.07. На підставі акту Надвірнянською оДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 20.07.07, яким донараховано 27952436 грн 07 коп податкового зобов"язання з ПДВ та застосовано штрафні санкції в розмірі 13976218 грн 04 коп та податокове повідомлення-рішення №/0 від 20.07.07, яким зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі 10273237 грн.

Не погодившись із прийнятими податковими повідомленнями- рішеннями, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання їх нечинними.

В судовому засіданні досліджувалися наступні докази: акт документальної перевірки ДПІ в Надвірнянському районі; податкові декларації ВАТ «Нафтохімік Прикарпатя»з ПДВ за серпень, вересень, жовтень 2006 року; уточнюючий розрахунок до декларації за жовтень 2006 року; податкове повідомлення-рішення №/0 від 20.07.07у; податкове повідомлення-рішення №/0 від 20.07.07; податкові накладні № 0703- від 03.07.2006 року, №0717-1 від 17.07.2006 року, №0801- від 01.08.2006 року, та № 0814- від 14.08.2006 року; платіжні доручення №16 від 31.05.2007 року, №5 від 16.03.2007 року, №25 від 18.08.2006 року, №4 від 08.05.2007 року, №10 від 14.09.2006 року, №64 від 31.08.2006 року, №47 від 25.12.2006 року; матеріали зустрічних перевірок додані відповідачем; акти органів судової влади додані сторонами.

Відповідно до п.п.7.4.1. Закону України “Про податок на додану вартість” податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації”.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного періоду, а також від того чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 5.1. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»валові витрати вробництва та обігу –сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право на включення сплаченого (нарахованого) ПДВ до податкового кредиту виникає за умови встановлення тієї обставини, що вартість придбаних товарів (робіт, послуг) підлягає віднесенню до складу валових витрат виробництва (обігу).

Відповідно до п.п. 7.5.1., п. 7.5. ст. 7 Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата настання першої події:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) –в разі розрахунків з відповідного рахунку ( товарного чека ) –в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків,

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів ( робіт, послуг).

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту, згідно пп.7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону, суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Позивачем, на підтвердження обгрунтованості віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість по податковій декларації за вереснь 2006 року надано податкові накладні, які не мають недоліків та порядок заповнення яких відповідає встановленому чинним законодавством, що не заперечується Відповідачем.

Тому, на думку суду, позивачем правомірно віднесено до податкового кредиту вересня 2006 року суми ПДВ в розмірі 80599351 грн 07 коп по даті отримання податкових накладних.

Крім того, п.п. 7.7.1. Закону України “Про податок на додану вартість” передбачає, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно п.п. 7.7.2. Закону, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

З наведених норм Закону випливає, що бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

Враховуючи те, що позивачем як отримувачем товарів було проведено сплату податку в ціні товару постачальникам таких товарів у попередньому податковому періоді, відповідно сума даного податку правомірно включена до бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 1.3. ст. 1 Закону платник податку –особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Платники податку, визначені у пп. “а”, “в”, “г”, “д” п. 10.1 ст. 10, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону (п.10.2 ст. 10 Закону).

Таким чином, як випливає з вищенаведеного та аналізу норм законодавства, сама по собі несплата податку попереднім контрагентом по договору з продавцем, при фактичному здійсненні господарської операції з покупцем (позивачем) та дотриманні вимог законодавства, не впливає на правомірність включення покупцем (позивачем) відповідних сум ПДВ до податкового кредиту та суму бюджетного відшкодування, а тому його донарахування та зменшення до відшкодування є неправомірним.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Застосування штрафних санкцій є похідною дією у зв’язку з донарахуванням податкових зобов’язань, а тому зроблені судом висновки про неправомірне їх донарахування дає підстави вважати також неправомірним донарахування штрафних санкцій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача правомірні і підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ч.1 ст.94 КАС України слід стягнути з Державного бюджету України.

Керуючись ст. 124 Конституції України, Законом України «Про податок на додану вартість», Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств»,ст.ст. 9, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задоволити.

Визнати нечинними податкові повідомлення - рішення ДПІ в Надвірнянському районі №/0 та /0 від 20.07.07.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" 6 грн.80 коп. витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення у повному обсязі відповідно до ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

постанова підписана 29.03.08

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________