ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

09.10.2008

Справа №2-1/8962.1-2008

за позовом Сімеїзської селищної ради, (98680, АР Крим, смт. Сімеїз, вул. Радянська, 38),

до відповідачів:

1. Виконавчого комітету Сімеїзської селищної ради, (98680, АР Крим, смт Сімеїз, вул. Радянська, 38),

2. Кримської республіканської рятувально - водолазної служби, (95492, АР Крим, м. Сімферополь, пос. Аграрний, вул. Научна, 3, кв. 16),

3. Верховної Ради України, (м. Київ, вул. М. Грушевського, 5),

4. Товариство рятування на водах України, (95044, АР Крим, м. Сімферополь, вул. 60 років Жовтня, 8, кв. 124),

про визнання недійсним рішення та визнання права власності,

Суддя Л. О. Ковтун

п р е д с т а в н и к и :

від позивача - Савопуло Б.М. – представник, дов.№02-14/802 від 02.06.2008р.

від відповідачів:

1.          не з’явився, повідомлений належним чином,

2.          Лучинкін В.А – начальник,

3.          не з’явився, повідомлений належним чином,

4.          Шеметова О.В. – представник, дов. №33 від 05.06.2008р.

Суть спору: Сімеїзська селищна рада звернулась до господарського суду АР Крим з позовною заявою до Виконавчого комітету Сімеїзської селищної ради, Кримської республіканської рятувально - водолазної служби та Верховної Ради України про визнання недійсним та скасувати рішення Виконавчого комітету Сімеїзської селищної ради № 33 від 19.02.2004р. «Про оформлення права власності на будівлю рятувальної станції «Сімеїз» по вул. Луговського, 2б в смт. Сімеїз» та визнання права власності на об’єкт - Рятувальну станцію «Сімеїз», площею 200 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Ялта, вул. Луговського, 2б, літ. А за територіальною громадою Сімеїзської селищної ради в особі Сімеїзської селищної ради.

Рішенням господарського суду АР Крим від 02.08.2007р. залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.10.2007р. позов задоволено, визнано недійсним рішення Виконавчого комітету Сімеїзської селищної ради № 33 від 19.02.2004р. «Про оформлення права власності на будівлю рятувальної станції «Сімеїз» по вул. Луговського в смт Сімеїз» та визнано право власності на об’єкт нерухомого майна–рятувальну станцію «Сімеїз», площею 364,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Ялта, смт Сімеїз, вул. Луговського, 2б за територіальною громадою Сімеїзської селищної ради

Постановою Вищого господарського суду України від 06.08.2008р. рішення та постанова судів попередніх інстанцій скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Справу передано на розгляд судді господарського суду АР Крим Л.О. Ковтун із привласненням справі №2-1/8962.1-2008.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 03.09.2008р. справу прийнято до свого провадження, залучено до участі у справі іншим відповідачем Товариство рятування на водах України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що будівництво рятувальної станції «Сімеїщ» по вул. Луговського, 2б в смт Сімеїз здійснювалось за рахунок грошових коштів, що належать територіальній громаді, отже немає підстав вважати таке майно державним та перехід майна з балансу на баланс не тягне передачу права власності, а тягне лише складову частину права власності – оперативне управління, таким чином, виходячи зі змісту наведеного, позивач вважає рішення Виконавчого комітету Сімеїзської селищної ради № 33 від 19.02.2004р. «Про оформлення права власності на будівлю рятувальної станції «Сімеїщ» по вул. Луговського, 2б в смт. Сімеїз» таким, що прийнято у порушення норм чинного законодавства.

Відповідач (Виконком Сімеїзської селищної ради) позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що підставою для оформлення за Кримською республіканською рятувально - водолазною службою права власності на спірне майно є те, що рятувальна станція «Сімеїз» знаходиться на балансі у служби.

Відповідач (Кримська республіканська рятувально - водолазна служба) позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що служба заснована на державній власності, об’єкти її нерухомого майна є державною власністю України, що в силу приписів Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно є підставою для оформлення права власності та видачу свідоцтва про право власності на об’єкти нерухомого майна, що знаходяться на балансі Кримської республіканської рятувально - водолазної служби.

Заявою від 02.08.2007р. позивач уточнив позовні вимоги, просить визнати недійсним рішення Виконавчого комітету Сімеїзської селищної ради № 33 від 19.02.2004р. «Про оформлення права власності на будівлю рятувальної станції «Сімеїз» по вул. Луговського в смт Сімеїз» та визнати право власності на об’єкт нерухомого майна – рятувальну станцію «Сімеїз», площею 364,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Ялта, смт Сімеїз, вул.Луговського, 2б за територіальною громадою Сімеїзської селищної ради.

Відповідач (Верховна рада України) у своїх письмових поясненнях зазначила, що позивачем безпідставно та необґрунтовано залучено до участі у справі у якості відповідача ВР України, яка не має жодного відношення до управління об’єктами державної власності та представництва в судах загальної юрисдикції інтересів держави з цього питання. Крім того, відповідачем заявлено клопотання про вилучення ВР України зі складу відповідачів.

Розглянув матеріали справи, з'ясував пояснення сторін, оцінивши надані докази суд

ВСТАНОВИВ:

19.02.2004р. Виконавчим комітетом Сімеїзської селищної ради прийнято рішення № 33 «Про оформлення права власності на будівлю рятувальної станції «Сімеїщ» по вул. Луговського, 2-6 в смт. Сімеїз».

У виконання зазначеного рішення, Виконавчим комітетом Сімеїзської селищної ради, 27.02.2004р. видано свідоцтво про право власності на будівлю рятувальної станції «Сімеїз» літ. «А», Кримській республіканській рятувально - водолазній службі, розташовану за адресою: АР Крим, м. Ялта, смт. Сімеїз, вул. Луговського (Морська), будинок 2-6.

В подальшому КП «БТІ в м. Ялта» проведено реєстрацію права власності вказаних приміщень.

Проте, суд вважає за необхідне зауважити, що рішенням виконавчого комітету Ялтинської міської Ради Депутатів трудящих № 550-г від 25.07.1962р. Сімеїзській рятувальній станції відведена земельна ділянка орієнтовною площею 200кв.м. під будівництво приміщення рятувальної станції.

Згідно архівної виписки з протоколу № 19 засідань Виконавчого комітету Ялтинської міської Ради депутатів трудящих від 29.06.1966р. «Про затвердження проектної будівлі на будівництво рятувальної станції в с. Сімеїз» затверджено проектне завдання на будівництво рятувальної станції в с. Сімеїз в сумі 61,24 тис. руб.

Відповідно до архівної виписки з протоколу № 22 Виконавчого комітету Сімеїзської селищної Ради від 30.08.1967р. затверджено проектно-кошторисну документацію на будівництво рятувальної станції в селищі Сімеїз в сумі 73,13 тис. руб, розроблену Ялтинським відділенням «Гидроград».

Отже, слід зробити висновок, що будівництво спірного об'єкту здійснювалося за рахунок грошових коштів, що належать територіальній громаді смт. Сімеїз.

Рішенням Сімеїзської селищної Ради народних депутатів м. Ялти № 104 від 14.09.1988р. «Про взяття на баланс ЦОСС Кримської області Симєїзської рятувальної станції» рятувальну станцію «Сімеїз» передано на баланс Кримської центральної обласної рятувальної станції.

На підставі постанови Ради Міністрів УРСР від 25.07.1988р. №199 та розпорядження голови Ради Міністрів УРСР від 02.11.1988р. №472-р спірний об’єкт передано Республіканському товариству рятування на воді (правонаступником якого є Товариство рятування на водах України).

Постановою Президії Центральної ради республіканського товариства рятування на водах УРСР від 03.11.1988р. від Міністерства житлово-комунального господарства УРСР прийняті усі організації рятувальної служби на водах із штатною численністю, фондами заробітної плати, будівлями та спорудами, майном та іншими матеріальними цінностями.

Результати такого прийому – передачі знайшли відображення у відповідних актах від 20.12.1988р. та 22.02.1989р.

У пункті 5.3 Статуту товариства зазначено, що кошти і майно становлять власність Товрядводу України в особі місцевих організацій і підприємств, що діють на самостйному балансі.

Пунктом 5.4 Статуту Товариства рятування на водах України обумовлено, що Товрядвод набуває право власності на кошти та інше майно, передане його засновниками, членами або державою, набуте від членських внесків, пожертвуване громадянами, підприємствами, установами та організаціям, а також майно, придбане за рахунок власних коштів чи на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду звертаються особи за захистом своїх порушених чи оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, що кореспондується із положеннями статті 21 ГПК України, де до позивачів віднесено осіб, які пред’явили позов або в інтересах яких пред’явлено позов саме про захист порушеного права чи охоронюваного законом інтересу.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та свого інтересу, а стаття 16 ЦК України передбачає право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права і інтересу. Частиною 2 цієї статті визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, серед який названий і такий спосіб, як визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування.

Системний аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок, що захисту судом підлягає цивільне право, яке порушене, не визнається чи оспорюється.

Юридична зацікавленість позивача у вирішенні спору судом, покладає на нього обов’язок довести, що цивільні права та інтереси позивача порушені, і що саме йому належить право вимоги.

Враховуючі, що Товрядвод України є власником переданого йому від Міністерства житлово-комунального господарства УРСР спірного майна, суд приходить до висновку, що у позивача відсутнє матеріальне право на звернення до суду з позовом про визнання права власності на рятувальну станцію «Сімеїз», а оскаржуване рішення Виконавчого комітету Сімеїзської селищної ради № 33 від 19.02.2004р. «Про оформлення права власності на будівлю рятувальної станції «Сімеїз» по вул. Луговського, 2б в смт. Сімеїз», у розумінні наголошених Президією Арбітражного суду України роз’ясненнях № 02-5/35 від 26.01.2000 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» жодним чином не порушує у зв’язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача, що тягне відмову в задоволенні позову.

Щодо клопотання Верховної Ради України про вилучення зі складу відповідачів суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Приписами частини 3 статті 21 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідачами є підприємства та організації, яким пред’явлено позовну вимогу.

Позивачем Верховній Раді України не пред’явлено жодної позовної вимоги, у зв’язку з чим суд приходить до висновку про відсутність правовідносин між ВР України та іншими учасниками даного процесу, що, в свою чергу, є підставою для задоволення клопотання відповідача.

Вступна та резолютивна частини цього рішення оголошені в судовому засіданні 09 жовтня 2008 року.

Рішення оформлене відповідно до ст.84 ГПК України і підписане 14 жовтня 2008 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-84,85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Виключити зі складу відповідачів Верховну Раду України.

В задоволенні позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ковтун Л.А.