ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

від "10" листопада 2008 р. по справі № 07/59-38

від 10.11.2008р. справа № 07/59-38

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Беслер-Україна”, м.Одеса

до Виробничо-комерційної фірми “Луцьккондитер” у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м.Луцьк

про стягнення 148720грн.

Суддя Сур’як О.Г.

Представники:

від позивача: Мартинюк М.В., довіреність №23/10/2008 від 23.10.2008р.

від відповідача: Прокопчук С.В., довіреність від 01.07.2008р.

Сторонам роз’яснено права та обов’язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяви про відвід судді та фіксацію судового процесу технічними засобами не поступило.

Суть спору: Позивач – ТзОВ «Беслер-Україна» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача – ТзОВ ВКФ “Луцьккондитер” 148720грн. заборгованості за поставлений товар згідно договору поставки № 050/1 від 18.04.2006р.

Обґрунтовуючи заявлену вимогу позивач зазначає, що ТзОВ “Беслер-Україна”, за вказаним договором та накладною № РН-0000142 від 16.05.2008р. було проведено поставку товару відповідачу – ВКФ “Луцьккондитер”, а саме, пальмового масла С-74 в кількості 9920кг на суму 158720грн.

В оплату поставленого товару відповідачем було видано на користь позивача простий вексель на 158720грн. Серії АА 0184307 від 17.05.2008р. з датою погашення 16 червня 2008р.

18.08.2008р. відповідачем проведена лише часткова оплата в розмірі 10000грн. за векселем 0184307 від 17.05.2008р., що підтверджується банківською випискою, наданою позивачем.

Позивач зазначає, що в даному випадку приймати до уваги порядок проведення вексельних розрахунків неможливо, оскільки при емітуванні вказаного векселя не було дотримано вимог, що є обов’язковими до застосування вексельних розрахунків, а саме вимоги ст.4 Закону України «Про вексельний обіг», в договорі не було передбачено порядок застосування вексельних розрахунків. До того ж було порушено порядок передання векселів – при переданні не складено акт приймання передачі векселів, що є також обов’язковою умовою для чинності вказаної операції. Таким чином вбачається неможливість застосування до боржника правил стягнення грошової заборгованості передбаченої за вексельними розрахунками та застосовуються правила розрахунків передбачені раніше укладеним Договором.

Згідно п.6.3 Договору відповідач повинен був провести розрахунок на протязі 14 кал. днів з дати отримання товару, проте відповідач лише частково погасив свою заборгованість, залишок складає 148720грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 31.10.2008р. та представник відповідача в судовому засіданні суму позову визнають, водночас заперечують проти стягнення заборгованості згідно договору, оскільки відповідачем вже проведена часткова оплата за векселем в розмірі 10000грн., що підтверджується банківською випискою та платіжним дорученням. Виданий відповідачем позивачу простий вексель Серії АА 0184307 від 17.07.2008р. на 158720грн. не повертався назад відповідачу.

За усною домовленістю сторін виданий вексель вважався достатнім інструментом розрахунку по договору. Доказом цього є те, що позивачем було прийнято часткову оплату по векселю АА № 0184307 у розмірі 10000грн. Жодних заперечень з приводу недійсності виданого векселя у позивача, до моменту звернення з позовом до суду, не було. Гроші не були повернуті як помилково зараховані, призначення платежу не змінювалося. Крім того, вексель направлявся позивачу поштовою кореспонденцією, куди було також вкладено зміни до договору №050/1 від 18.05.2008р. щодо порядку розрахунків за №19, а також акт приймання-передачі векселя. Проте, позивач не надіслав підписаного додатка до договору та акта приймання-передачі. Аналогічна процедура застосовувалась між сторонами неодноразово, що видно з додатків до договору за №17 та № 18, копії яких додано до матеріалів справи. А тому відповідач вважає безпідставною вимогу позивача про стягнення з відповідача 148720грн. заборгованості за поставлений товар із застосуванням правил розрахунків, передбачених раніше укладеним договором поставки № 050/1 від 18.04.2006р.

В судовому засіданні 10.11.2008р. представником позивача подано клопотання про зміну підстав позову, в якому позивач просить вважати вірною підставою даного позову прострочення оплати відповідачем грошових коштів за векселем АА 0184307 та просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 148 720грн. за векселем Серії АА №0184307.

З даним клопотанням представник відповідача ознайомився, про що свідчить його підпис на клопотанні, та не заперечує проти позову, несплату заборгованості пояснює тяжким фінансовим станом.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

18.04.2006р. між ТзОВ „Бестер-Україна” та ВКФ „Луцьккондитер” було укладено договір поставки №050/1.

Відповідно до даного договору позивач зобов’язувався поставити відповідачу товар на умовах доставки в м. Луцьк (умови завод DDP Інкотермс 2000).

Згідно п.4.1 договору суму договору складає сума всіх накладних або специфікацій, згідно яких проводиться поставка товару при виконанні цього договору.

Згідно п.5.4 договору датою отримання товару вважається дата отримання товару на складі покупця. Партією товару вважається кількість товару вказана в накладній.

На виконання умов даного договору позивачем було проведено поставку товару відповідачу, а саме: пальмового масла С-74 в кількості 9920кг на суму 158720грн. за видатковою накладною № РН-0000142 від 16.05.2008р.

Про отримання товару свідчать підписи та печатки сторін на накладній.

В оплату поставленого товару відповідачем було видано на користь позивача простий вексель на 158720грн. Серії АА 0184307 від 17.05.2008р. з датою погашення 16 червня 2008р.

Відповідачем проведена часткова оплата отриманого товару за векселем в розмірі 10000грн., що підтверджується банківською випискою та платіжним дорученням № 612 від 18.08.2008р.

Поставка товару на суму 158720грн., видача відповідачем простого векселя Серії АА 0184307 від 17.07.2008р. та проведення відповідачем часткової оплати за векселем в розмірі 10000грн. сторонами не заперечуються.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» від 23.02.2006 року № 3480-IV вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у документарній формі.

Особливості видачі та обігу векселів, здійснення операцій з векселями, погашення вексельних зобов'язань та стягнення за векселями визначаються законом.

Відповідно до ст.75 Уніфікованого закону про переказний та простий векселі, запровадженого Женевською конвенцією від 07.06.1930р. (надалі Уніфікований закон) простий вексель містить:

(1) назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений;

(2) безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей;

(3) зазначення строку платежу;

(4) зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж;

(5) найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж;

(6) зазначення дати і місця складання простого векселя;

(7) підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

Документ, у якому відсутній будь-який з реквізитів, зазначених у цій статті, не має сили простого векселя, за винятком випадків, передбачених ст.76 Уніфікованого закону.

Виданий відповідачем – ТзОВ ВКФ “Луцьккондитер” простий вексель Серії АА 0184307 від 17.05.2008р. містить всі обов’язкові реквізити передбачені ст.75 Уніфіковного закону.

Згідно ч.3 ст.4 Закону України „Про обіг векселів в Україні” від 05.04.2001р. № 2374-ІІІ у разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов'язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу за векселем.

На момент розгляду спору по суті від сторін не надійшло жодних заперечень щодо недійсності вексельних розрахунків. В судовому порядку вексель не визнавався недійсним.

Статтею 526 ЦК України, ст. 193 ГК України передбачено, що зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язань – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначений вексель не пред’являвся позивачем до оплати.

Водночас, відповідачем була проведена часткова оплата за векселем в розмірі 10000грн.

Відповідно до Уніфікованого закону про переказний та простий векселі вимоги до прямого боржника – векселедавця можуть бути пред’явлені векселедержателем як у строк платежу, так і протягом усього строку вексельної даності незалежно від наявності протесту. При цьому підставою для заявлених вимог є сам вексель, що знаходиться у кредитора.

З огляду на вищезазначене, вимога позивача про стягнення 148720грн. заборгованості за простим векселем Серії АА 0184307 від 17.05.2008р. підставна, підтверджена матеріалами справи, визнана відповідачем та підлягає задоволенню.

Оскільки спір до розгляду суду доведений з вини відповідача, судові витрати по справі в сумі 1606грн. (з них: 1488грн. витрат по сплаті державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу) підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача відповідно до ст.49 ГПК України.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.ст. 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, Законами України «Про цінні папери та фондовий ринок», «Про обіг векселів в Україні», Уніфікованим законом про переказний та простий векселі, запровадженого Женевською конвенцією від 07.06.1930р., ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Виробничо-комерційної фірми “Луцьккондитер” у формі товариства з обмеженою відповідальністю (м.Луцьк вул..Володимирська, 57а, р/р 46 в КБ «Західінкомбанк» МФО 303484, р/р 260015664 в ВОД ВАТ «Райффайзен банк Аваль» м.Луцьк МФО 303569, р/р 13 в ЗАТ «Відділення Промінвестбанку» МФО 303138, ІПН 73 свідоцтво платника ПДВ 02821193) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Беслер-Україна” (65005 м.Одеса вул..Мельницька, 26/2, п/р 1001 в ЗАТ «Альфа-Банк» в м.Київ МФО 300346 ІПН 23, свідоцтво платника ПДВ 22321292) 148720 грн. заборгованості за простим векселем Серії АА 0184307 від 17.05.2008р., а також 1606грн. судових витрат по справі (з них: 1488грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу).

Суддя О.Г. Сур’як

Суддя                                                    Сур'як О. Г.