ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.11.08 р.                     Справа № 10/215

Господарський суд Донецької області у складі: головуючого судді - Приходько І.В.;

при секретарі судового засідання – Давидовська Т. В.;

за участю представники сторін:

від позивача - Шевченко М. М. - довіреність;

від відповідача – не з’явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „ШАХТОПРОМРЕКОНСТРУКЦІЯ” м. Донецьк

до відповідача – товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „ВЕКТР” м. Донецьк,

про стягнення 180 992,81грн., -

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду звернувся позивач – товариство з обмеженою відповідальністю „ШАХТОПРОМРЕКОНСТРУКЦІЯ” м. Донецьк, з позовом до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „ВЕКТР” м. Донецьк, про стягнення суми передплати в розмірі 174 020,05грн. та 3% річних в сумі 6972,76грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на платіжні доручення №92 від 13.11.2006р., №93 від 13.11.2006р., №94 від 14.11.2006р., №95 від 15.11.2006р., №97 від 16.11.2006р; видаткові накладні №РН-0000118 від 12.12.2006р., №РН-0000125 від 29.12.2006р., №РН-0000126 від 29.12.2006р., №РН-0000127 від 12.12.2006р.; квитанції про приймання вантажу, претензію №62 від 04.07.2008р., поштову квитанцію №1473 від 04.07.2008р. та опис вкладення, розрахунок заборгованості, порушення відповідачем зобов’язань.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивачем надано уточнення щодо підстав нарахування 3% річних. Уточнення прийнято судом.

Відповідач у судові засідання не з’явився, відзив на позов не надав, хоча був належним чином повідомлений, про що свідчать матеріали справи (повідомлення про вручення №10115015).

Суд вважає надані позивачем документи достатніми для розгляду спору по суті та, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, позов розглянуто за наявними у справі матеріалами за відсутності відповідача.

Розглянув матеріали справи, додатково представлені позивачем документи, заслухав його пояснення, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є зокрема договори та інші правочини.

П. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно п. 1. ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Положеннями ст. 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Як встановлено судом з наданих позивачем копій документів (копії платіжних доручень №92 від 13.11.2006р., №93 від 13.11.2006р., №94 від 14.11.2006р., №95 від 15.11.2006р., №97 від 16.11.2006р.; видаткових накладних №РН-0000118 від 12.12.2006р., №РН-0000125 від 29.12.2006р., №РН-0000126 від 29.12.2006р., №РН-0000127 від 12.12.2006р.; квитанцій про приймання вантажу) сторони домовились про поставку вугілля за умови 100% передплати в сумі 470 000грн., яка була перерахована позивачем, про що свідчать копії платіжних доручень №92 від 13.11.2006р., №93 від 13.11.2006р., №94 від 14.11.2006р., №95 від 15.11.2006р., №97 від 16.11.2006р. з призначенням платежу „передплата за вугілля марки ДР...”, а відповідачем було здійснено поставку вугілля марки АШ-06 у кількості 590,81тн та Т0-100 у кількості 141,53тн на загальну суму 216 971,56грн. з ПДВ.

Отже, суд приходить до висновку, що між сторонами було вчинено усний правочин, оскільки матеріали справи свідчать про здійснення сторонами дій, які направлені до настання відповідних правових наслідків: обов’язок позивача здійснити передплату за товар, а відповідача поставити товар.

Дослідивши правочин, з якого виникли права та обов’язки сторін, суд прийшов до висновку, що за своєю правовою природою та змістом це договір купівлі-продажу, правовідносини за яким регулюються положеннями статей 655-697 Цивільного кодексу України.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

Наразі суд прийшов до висновку про факт здійснення позивачем 100% передплати за товар в сумі 470 000грн., що підтверджується наданими позивачем матеріалами (копії платіжних доручень №92 від 13.11.2006р., №93 від 13.11.2006р., №94 від 14.11.2006р., №95 від 15.11.2006р., №97 від 16.11.2006р.).

Як убачається з матеріалів справи, сторонами строк здійснення відповідачем обов’язку щодо поставки товару узгоджений не був.

Відповідно до положень п. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як свідчать матеріали справи (копії видаткових накладних №94 від 14.11.2006р., №95 від 15.11.2006р., №97 від 16.11.2006р.; видаткових накладних №РН-0000118 від 12.12.2006р., №РН-0000125 від 29.12.2006р., №РН-0000126 від 29.12.2006р., №РН-0000127 від 12.12.2006р., податкових накладних та квитанцій про приймання вантажу), відповідачем було частково здійснено обов’язок щодо передання товару, а саме було передано вугілля марки АШ-06 у кількості 590,81тн та Т0-100 у кількості 141,53тн на загальну суму 216 971,56грн. з ПДВ.

Відповідачем було частково повернуто на адресу позивача суму передплати в загальному розмірі 65 000грн., про що свідчать копії банківських виписок за 30.11. 2006р., 14.12.2006р. та 21.02.2007р.

Отже, на час розгляду справи відповідачем не було здійснено у повному обсязі обов’язок щодо передання позивачу товару на загальну суму 188 028,44грн. з ПДВ, що була перерахована позивачем на його рахунок.

Згідно договору надання послуг на перевезення №0111/УС/06 від 01.11.2006р., відповідачем було надано позивачу послуги по перевезення вантажів на загальну суму 14008,39грн., що підтверджується копіями актів здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000140 від 31.12.2006р. та №ОУ-0000021 від 29.01.2007р.

Відповідно до положень статті 601 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Позивачем з його ініціативи було зараховано зустрічні однорідні вимоги за договором на поставку вугілля та надання послуг на перевезення №0111/УС/06 від 01.11.2006р. на загальну суму 14008,39грн.

Як визначено положеннями ст.193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

Аналогічні положення містить ст.526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України, у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію №62 від 04.07.2008р., в якої він відмовляється від виконання договору з боку відповідача та просить повернути суму здійсненої за цим договором передплати. Про надіслання вказаної претензії свідчить копія поштової квитанції №1473 від 04.07.2008р. та опису вкладення.

Згідно ч.2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Всупереч умовам Договору та приписам вищевказаних норм, відповідач на час розгляду справи не виконав обов’язки продавця в частині поставки товару та не повернув позивачу суму передплати, тому позовні вимоги в цієї частині обґрунтовані та підлягають задоволенню на суму, що заявлена позивачем в уточнених вимогах -174 020,05грн.

Як вже встановлено судом, позивачем було здійснено передплату в сумі 73 000грн. за Договором. Сторонами у Договорі строки поставки товару визначені не були. На час розгляду справи відповідачем не виконано обов’язок з поставки передплаченого товару у повному обсязі, тому позивач відмовився від Договору та звернувся до суду з позовом про повернення суми передплати.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також сплатити 3 % річних від простроченої суми.

Позивачем до суду було надано копію претензії №62 від 04.07.2008р., в якої він відмовляється від виконання договору з боку відповідача та просить повернути суму здійсненої за цим договором передплати. У підтвердження факту надіслання відповідачу вказаної вимоги 04.07.2008р. позивачем до суду надано копію поштової квитанції №1473 від 04.07.2008р. та опису вкладення. Отже, відповідач був зобов’язаний в строк до у квітні 2008р. здійснити поставку вугілля за умовами договору.

Суд прийшов до висновку, що позивачем було здійснено відмову від Договору згідно претензії (вимоги) б/н від 22.07.2008р. Про факт надіслання вимоги свідчить копія опису вкладення з поштовим штемпелем від 04.07.2008р. Оскільки позивачем не було надано доказів у підтвердження дати отримання відповідачем претензії №62 від 04.07.2008р., суд вважає дату її відправлення (04.07.2008р.) – датою відмови від договору.

Оскільки нарахування 3% річних передбачено за невиконання саме грошових зобов’язань їх повинно бути здійснено з квітня 2008р. по червень 2008р. (період розрахунку позивача) включно, позовні вимоги щодо стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню на суму 870,10грн. У вимогах про стягнення 3% річних в сумі 6102,66грн. суд відмовляє.

Судові витрати підлягають віднесенню в порядку, передбаченому ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі статей 11, 202, 206, 526, 530, 601, 626, 665 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, керуючись статтями 22, 30, 33, 43, 44, 49, 75, 78, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Частково задовольнити позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю „ШАХТОПРОМРЕКОНСТРУКЦІЯ” м. Донецьк заявлені до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „ВЕКТР” м. Донецьк, про стягнення суми передплати в розмірі 174 020,05грн. та 3% річних в сумі 6972,76грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „ВЕКТР” (83114, м. Донецьк, вул. Університетська, 80, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „ШАХТОПРОМРЕКОНСТРУКЦІЯ” (83058, м. Донецьк, вул. Камазівська, 11, ) суму попередньої в розмірі 174 020,05грн. та 3% річних в сумі 870,10грн.

Відмовити у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю „ШАХТОПРОМРЕКОНСТРУКЦІЯ” м. Донецьк заявлені до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „ВЕКТР” м. Донецьк, про стягнення 3% річних в сумі 6102,66грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „ВЕКТР” (83114, м. Донецьк, вул. Університетська, 80, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „ШАХТОПРОМРЕКОНСТРУКЦІЯ” (83058, м. Донецьк, вул. Камазівська, 11, ) витрати по сплаті державного мита в сумі 658,64грн. та витрати по сплаті послуг по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу в сумі 107,99грн.

Суддя

Надруковано 3 прим.:

1 прим. – позивачу;

1 прим. – відповідачу;

1 прим. – у справу.