ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

24
жовтня 2008 р.

№
8/259/412П

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

Овечкіна
В.Е.,

Чернова
Є.В., Цвігун В.Л.,

розглянувши  клопотання  про відновлення пропущеного
процесуального строку   для подання касаційних скарг

ОСОБА_1.,
ОСОБА_2., ОСОБА_3. та ОСОБА_4

на
постанову

від
09.01.2002 Харківського апеляційного господарського суду

у
справі

№8/259/412П

за
позовом

КВТФ
"Крокуль"

до

РВ ФДМ
України по Полтавській області

про

визнання
права власності на об'єкти
соціально-побутового призначення

встановив:

В
своєму клопотанні скаржники просять відновити пропущений процесуальний строк,
посилаючись на їх випадкову обізнаність з визнанням за оскаржуваною постановою
права власності позивача на спірний гуртожиток лише на початку червня 2008 року
від іншого мешканця гуртожитку ОСОБА_5.

Відповідно
до ст.110 Господарського процесуального кодексу України   касаційна скарга може бути подана протягом
одного місяця з дня набрання рішенням місцевого господарського суду законної
сили.

Застосування
цього місячного строку є обов'язковим для всіх учасників судового процесу, в
тому числі для господарського суду.

Постанову
прийнято Харківським апеляційним господарським судом 09.01.2002р. та було
надіслано сторонам з дотриманням п'ятиденного терміну, передбаченого ч.4 ст.105
Господарського процесуального кодексу України, що підтверджується відмітками на
зворотній сторінці постанови (а.с.163 том 2).

Належно
оформлену касаційну скаргу подано громадянами лише 01.07.2008р., тобто з більш
ніж шестирічним пропуском встановленого процесуального строку, перебіг
якого  закінчився 09.02.2002р.

Судова
колегія, розглянувши наявні матеріали, вважає, що клопотання про відновлення
пропущеного строку не підлягає задоволенню, а справа -касаційному провадженню з
наступних підстав.

Згідно
зі ст.ст.52,85,110 ГПК України перебіг місячного процесуального строку
розпочинається з моменту набрання законної сили постановою суду апеляційної
інстанції.

Відповідно
до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Колегія
не приймає до уваги посилання скаржників на їх запізнілу обізнаність з
визнанням за оскаржуваною постановою права власності позивача на спірний
гуртожиток лише в червні 2008 року, оскільки в зв'язку з наявним довготривалим
пропуском процесуального строку скаржники, будучи мешканцями спірного
гуртожитку, повинні були дізнатися про зміну власника гуртожитку значно раніше
червня 2008 року. Тим більше, що скаржниками не заперечується їх обізнаність
задовго до червня 2008 року зі знаходженням спірного гуртожитку на балансі
товариства.

Що
стосується посилань громадян на отримання відповідної інформації від мешканця
гуртожитку ОСОБА_5., то ухвалами Вищого господарського суду України від
12.05.2008 та від 13.05.2008 йому та іншим мешканцям гуртожитку було відмовлено
у відновленні пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження
постанови Харківського апеляційного господарського суду від 09.01.2002 у справі
№8/259/412П, а ухвалою Верховного Суду України від 03.07.2008 відмовлено у
порушенні провадження з касаційного перегляду вищезгаданих ухвал Вищого
господарського суду України (а.с.257 том 2).

Колегія
вважає за необхідне особливо зазначити про те, що наявне клопотання не містить
вказівок на існування певних істотних перешкод, які б могли завадити скаржникам
подати касаційні скарги раніше липня 2008 року, зокрема, в квітні-травні 2007
року, коли про існування оскаржуваної постанови стало відомо громадянам
ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_5., ОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_11. та
ОСОБА_12.

Отже,
скаржниками не надано переконливих доказів щодо наявності поважних причин
пропуску місячного процесуального строку з обгрунтуванням їх поважності.

Слід
також зазначити, що скаржники на даний час не позбавлені можливості захистити
свої житлові права в порядку цивільного судочинства, підтвердженням чого є
встановлені ухвалами Вищого господарського суду України від 12.05.2008 та від
13.05.2008 обставини про звернення мешканців гуртожитку до Октябрського
районного суду м.Полтави з відповідним позовом.

Водночас
касаційна інстанція враховує те, що чинне на той час законодавство про
приватизацію (ч.2 ст.24 Закону України “Про приватизацію державного майна” в
первісній редакції від 04.03.1992р.) допускало можливість безоплатної передачі
державного майна (об'єкти соціально-побутового призначення) у власність
організацій орендарів (орендних підприємств) в процесі приватизації останніми
цілісних майнових комплексів державних підприємств.

Наведеної
правової позиції дотримується також Верховний Суд України при здійсненні
касаційного перегляду судових рішень у справах, пов'язаних із застосуванням
ст.24 Закону України “Про приватизацію майна державних підприємств” в редакції
від 04.03.1992р. (постанова ВСУ від 24.10.2006 у справі №Н30/10).

Враховуючи
викладене та керуючись ст.ст.53,86,110 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий  господарський
суд  України,

УХВАЛИВ:

Відмовити
ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3. та ОСОБА_4 у відновленні пропущеного строку для
подання касаційних скарг на постанову Харківського апеляційного господарського
суду від 09.01.2002 у справі
№8/259/412П.

Видати
ОСОБА_1 . довідку на повернення державного мита в сумі 42 грн. 50 коп.,
сплаченого за квитанцією від 25.06.2008 №1768075.

Судді          :
В.Овечкін

Є.Чернов

В.Цвігун