ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"18" листопада 2008 р.

Справа № 31/88-08-3770

Колегія суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

головуючого
Жекова В.І.

суддів Картере В.І., Пироговського В.Т.

секретар судового засідання Стогній
С.Ю.

за участю представників сторін у засіданні суду
21.10.2008р., 18.11.2008р.:

від позивача -не з'явився

від
відповідача - Граніна І.В.

розглянувши апеляційну скаргу

Виконавчого комітету Одеської
міської ради

на рішення господарського суду Одеської
області

від 18.09.2008р.

у справі №31/88-08-3770

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Одеської
міської ради

про часткове визнання недійсним
рішення ВК ОМР

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 08.10.2008р., яка надіслана сторонам 09.10.2008р.,
розгляд апеляційної скарги призначено на 21.10.2008р.

Учасників судового процесу
відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України належним
чином повідомлено про час і місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.77 ГПК
України розгляд справи відкладався.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК
України, за погодженням представника відповідача у судовому засіданні, яке
відбулось 18.11.2008р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

03.09.2008р.Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1. звернувся до господарського суду Одеської області із
позовом (з урахуванням уточнених позовних вимог) про визнання недійсним рішення
ВК ОМР №517 від 20.05.2008р. „Про демонтаж некапітальних пунктів
дрібно-роздрібної торговельної мережі” в частині п. 32 додатку до рішення, щодо
зобов'язання демонтувати кіоск розташований за адресою: м. Одеса Миколаївська
дорога, 297.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 18.09.2008р. (суддя Лєсогоров В.М.) позов задоволено.
Визнано недійсним рішення ВК ОМР від 20.05.2008р. №517 “Про демонтаж
некапітальних пунктів дрібно-роздрібної торговельної мережі” в частині п. 32
додатку, щодо зобов'язання демонтувати кіоск розташований за адресою: м. Одеса,
Миколаївська дорога, 297, який належить підприємцю ОСОБА_1 Стягнуто з ВК ОМР на
користь ФОП ОСОБА_1 85 грн. витрат по сплаті держмита та витрат на ІТЗ судового
процесу в сумі 118 грн.

Не погоджуючись з зазначеним
рішенням ВК ОМР звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Одеської
області від 18.09.2008р. скасувати, провадження по справі припинити.

Вимоги апеляційної скарги
мотивовані порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
20.05.2008р. виконавчим комітетом Одеської міської ради відповідно до ст. 30
Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, рішень Одеської міської
ради від 04.07.2007р. №1466-V „Про нову редакцію установки та експлуатації
некапітальних пунктів дрібно-роздрібної торговельної мережі в м. Одесі” на
підставі актів, складених спеціалістами управління розвитку споживчого ринку та
захисту прав споживачів Одеської міської ради, прийнято рішення „Про демонтаж
некапітальних пунктів дрібно-роздрібної торговельної мережі”, яким вирішено
провести демонтаж некапітальних пунктів дрібно-роздрібної торговельної мережі,
які визначені додатком до відповідного рішення.

Не погоджуючись із вказаним
рішенням позивач звернувся до господарського суду з вимогою про визнання
зазначеного рішення недійсним.

Статтями 10, 11 Закону  України „Про місцеве самоврядування”, міські
ради є органами місцевого самоврядування, представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють від імені та в інтересах функції і
повноваження місцевого самоврядування. Виконавчими органами міських, районних у
містах рад, є виконавчі комітети, які створюються для здійснення виконавчих
функцій і повноважень місцевого самоврядування.

Статтею 59 Закону України „Про
місцеве самоврядування в Україні”
встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та
інші акти у формі рішень.

Акт державного органу чи органу
місцевого самоврядування -це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний
письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на
регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для
суб'єктів цих відносин.

Акти органів місцевого
самоврядування можуть бути визнані у судовому порядку незаконними з мотивів їх
невідповідності законодавству України.

Недійсними визнаються акти органів
державної влади та органів місцевого самоврядування, що суперечать законодавству,
ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання.

Приймаючи судове рішення, суд
першої інстанції виходив із того, що даний спір є справою господарської
юрисдикції.

Проте, з таким висновком колегія
суддів не погоджується з огляду на таке.

В силу ст. 12 ГПК України,
господарським судам підвідомчі зазначені у цій нормі справи, крім, інших
спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів
України віднесено до відання інших органів.

Справи, що віднесені до підвідомчості
господарських судів, кваліфікуються за сукупністю предметного та суб'єктного
критеріїв.

За предметним критерієм до
компетенції господарських судів відносяться усі справи у спорах про право, що
виникають з відносин, врегульованих Цивільним Кодексом України, Господарським
кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства та
справи, що виникають з корпоративних відносин .

За суб'єктним критерієм до
компетенції господарських судів відносять спори і справи між юридичними
особами, фізичними особами-підприємцями, господарським товариством та його
учасником (засновником, акціонером), та в передбачених законом випадках за
участі державних органів, органів місцевого самоврядування, інших осіб.

Компетенцію адміністративних судів
щодо вирішення адміністративних справ визначено статтею 17 Кодексу
адміністративного судочинства України, згідно з пунктом 1 частини 1,
компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

До адміністративних судів можуть
бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа адміністративної юрисдикції -переданий на вирішення
адміністра-тивного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін
є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У статті 2 вказаного Кодексу
зазначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

При цьому, публічно-правові
відносини характеризуються наявністю у суб'єкта владних повноважень визначеної
законом компетенції, обов'язковістю прийнятих рішень для всіх або обмеженого
кола осіб, що перебувають на території, в межах якої діють відповідні органи.

Звернення позивача з позовом до ВК
Одеської міської ради зумовлено тим, що остання прийняла рішення, яким вирішено
вжити заходи щодо проведення демонтажу некапітальних пунктів дрібно-роздрібної
мережі.

Отже, в даному випадку йдеться не
про спір про право або спір з приводу здійснення підприємницької діяльності, а
про відносини управління, пов'язані зі здійсненням органом місцевого
самоврядування повноважень щодо врегулювання питань установки та експлуатації
некапітальних пунктів дрібно-роздрібної торговельної мережі, а тому, даний спір
стосується реалізації ВК Одеської міської ради
своїх владних управлінських функцій як органу місцевого самоврядування
на основі законодавства.

Враховуючи суб'єктний склад та
характер правовідносин, спір у даній справі не підвідомчий господарським судам
України, а тому підлягає припиненню на підставі
п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Керуючись ст.
ст.77, 80, 85, 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів

Постановила:

Рішення господарського суду
Одеської області від 18.09.2008р. зі справи №31/88-08-3770-скасувати,
провадження у справі припинити

Постанова в порядку ст. 105 ГПК
України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуючий суддя:                                                  Жеков В.
І.

Суддя:                                                                                Картере
В.І.

Суддя:                                         Пироговський
В. Т.

Повний текст постанови
підписано  21 листопада 2008р.