ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

р.

Справа №

За позовом

до

про

При секретарі судового засідання Фуркаленко І.Л.

Представники:

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор Жовтневого району м.Кривого Рогу в інтересах держави в особі Міністерства палива та енергетики України в особі ДП „Криворізька теплоцентраль” звернулось у вересні 2008 року із позовом до ЖБК „Домобудівельник-3”, в якому просить господарський суд стягнути з Відповідача на користь Позивача грошові кошти у сумі 168244,92 грн. заборгованості за теплову енергію, що поставлялась у період з 01.12.07р. по 01.08.08р., у тому числі: 146703,84 грн. –основного боргу, 6899,53 грн. –індексу інфляції, 1547,15 грн. –три проценти річних, 6577,38 грн. –пені, 6517,02 грн. –7% штрафу, а також судові витрати у справі. Обґрунтовує свої вимоги наявністю невиконаних Відповідачем зобов’язань за укладеним із Позивачем договором № 633 від 13.10.99р. про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Відповідач заявою від 28.10.08р. повідомив про визнання заборгованості за договором №633 від 13.10.99р. та її часткове погашення 07.10.08р. платіжним дорученням на суму 5000 грн.

В судовому засіданні 28.10.08р. за згодою Позивача та прокурора оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача та прокурора, дослідивши надані докази, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Державним підприємством “Криворізька теплоцентраль” (далі – Позивач) та Житлово-будівельним кооперативом „Домобудівельник-3” (далі –Відповідач) було укладено договір № 633 від 13.10.99р. про постачання теплової енергії в гарячій воді (далі - Договір).

Згідно умов вказаного договору Позивач („Енергопостачальна організація”) зобов’язався постачати Відповідачу („Абонент”) теплову енергію у гарячій воді відповідно до встановленого йому плану споживання, а Відповідач зі своєї сторони зобов’язався здійснювати оплату наданих Позивачем послуг; проміжний розрахунок здійснюється 11-12 числа поточного місяця у розмірі 35% та 21-22 числа у розмірі 35% місячного споживання; кінцевий розрахунок, сплата штрафних санкцій за порушення договірних відносин, пеня та інші платежі здійснюються з 7 по 14 числа наступного місяця по показниках розрахункових приладів за винятком суми промплатежів (п.п. 2, 17 Договору).

Згідно пункту 14 сторони доповнили умови вказаного договору особливими умовами про відповідальність споживача, саме: а) при простроченні оплати спожитої теплоенергії понад 5-ти днів проти строку, встановленого договором, або графіком, відпуск теплової енергії продовжується на строк 30 днів тільки після отримання від споживача –боржника одного із наступних документів: - векселя, авальованого банком; векселя державного казначейства; договору застави (акції або нерухомість) на суму, що включає основний борг і середню розрахункову вартість теплоенергії за період до закінчення строку договору або векселя; акцептованої платіжної вимоги-доручення на списання суми боргу; б) у разі прострочки оплати боргового зобов’язання (векселя, вимоги-доручення і т.і.) понад 5-ти днів подача тепло енергії припиняється до повного погашення заборгованості.

Згідно пункту 18 вказаного договору, при несвоєчасній сплаті плановими платежами Відповідач зобов’язався сплачувати пеню, яка обраховується у відповідності до діючого законодавства України. З урахуванням індексу інфляції, встановленим Мінстатом України.

Протягом опалювального сезону в період з 01.12.07р. по 01.08.08р. Позивач здійснював постачання теплової енергії Відповідачу, за яку останній розрахунки своєчасно та у повному обсязі не проводив, у зв’язку з чим утворилась заборгованість в сумі 146703,84 грн., що підтверджується розрахунками Позивача та актами здачі-прийняття послуг, які є в матеріалах справи.

На підставі ст. 214 Цивільного кодексу УРСР та ст. 625 Цивільного кодексу України, у відповідності до яких боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, Позивач нарахував Відповідачу додатково до основного боргу суму 6899,53 грн. –індексу інфляції за період з лютого 2008 року по липень 2008 року, 1547,15 грн. –три проценти річних за період з 15.01.2008р. по 01.08.2008р.

На підставі п.18 вказаного договору, Позивач нарахував Відповідачу додатково до основного боргу суму 6577,38 грн. пені за період з 16.03.08р. по 01.08.08р., яка розрахована виходячи зі ставки 0,055% за кожний день прострочки платежу.

Згідно ст. 231 Господарського кодексу України, Позивач також нарахував Відповідачу додатково до суми основного боргу суму 6517,02 грн. - сім відсотків штрафу за період з 16.03.08р. по 01.08.08р.

Отже, за розрахунками Позивача загальний розмір заборгованості на дату пред'явлення позову - 23.09.08р. становив 168244,92 грн. (146703,84 грн. + 6899,53 грн. + 1547,15 грн. + 6577,38 грн. + 6517,02 грн. = 168244,92 грн.).

Після пред’явлення позову до суду Відповідач здійснив добровільне часткове погашення заборгованості на суму 35000,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи актом звірки за спожиту теплову енергію між Позивачем та Відповідачем за період з 12.02.07р. по 01.10.08р. та на суму 5000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 201 від 07.10.08р., яке наявне в матеріалах справи, а всього на загальну суму 40000,00 грн.

Таким чином, основний борг Відповідача становить 106703,84 грн. (146703,84 грн. коп. - 40000,00 грн. = 106703,84 грн.).

З урахуванням встановлених обставин позовні вимоги прокурора в інтересах держави в особі Позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві, який зобов’язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 530 ч.1 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 4, 173 та 193 Господарського кодексу України, який підлягає застосуванню до правовідносин сторін, що виникли за вказаним договором в силу ст. 9 ч.2, ч. 2 пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, ч.2 ст. 4, ч. 2 пункту 4 розділу ІХ Прикінцеві положення Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до положень ст. 229 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов’язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов’язаний відшкодувати збитки завдані невиконанням зобов’язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до положень ст. ст. 216-217, 230-231 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, зокрема, шляхом застосування пені за прострочення виконання грошових зобов’язань та штрафу у розмірі семи відсотків від вартості товарів (робіт, послуг), у разі прострочення понад тридцять днів, у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки.

В силу ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб’єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов’язку в натурі, відшкодування збитків та застосування штрафних санкцій.

Водночас, згідно п.5 розділу ІХ Прикінцеві положення Господарського кодексу України, положення Господарського кодексу України щодо відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності, а також за порушення господарських зобов'язань застосовуються у разі, якщо ці порушення вчинені після набрання чинності зазначеними положеннями, крім випадків, коли за порушення господарських зобов'язань була встановлена інша відповідальність договором, укладеним до зазначеного в пункті 1 цього розділу строку.

Як вбачається із встановлених обставин, вищевказаний договір на постачання теплової енергії було укладено сторонами 13.10.1999р., тобто до 01.01.2004р. - дати набрання чинності Господарським кодексом України, а пункти 14 і 18 цього договору містить положення, якими сторони встановили певну відповідальність Відповідача, як споживача за несвоєчасні розрахунки.

До того ж, умови пункту 18 вказаного договору не визначають певного розміру пені, яка підлягає стягненню з Відповідача, внаслідок чого сторонами не виконано приписи ч.1 ст. 179 Цивільного кодексу ЦУРСР (1963р.), згідно з якими неустойкою (штрафом, пенею) визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема в разі прострочення виконання, тобто фактично не досягнуто згоди з цієї умови договору, що взагалі виключає можливість застосування до Відповідача пені за прострочку виконання ним своїх грошових зобов’язань з оплати спожитої теплової енергії.

За таких обставин вимоги прокурора в інтересах держави в особі Позивача щодо стягнення з Відповідача суми 6517 грн. 02 коп. семи відсотків штрафу та суми 6577 грн. 38 коп. пені - є протиправними.

Щодо доводів Позивача про не отримання ним фактично від Відповідача на час розгляду справи грошових коштів у сумі 40000,00 грн., переказ яких було ініційовано Відповідачем зі свого рахунку у Укрсоцбанку України відділенні №123 м. Кривий Ріг, то вони відхиляються судом з тих підстав, що у розумінні ст. 32 Закону України “Про платіжні системи та переказ грошей в Україні”, ст. 1073 Цивільного кодексу України та ст. ст. 341-343 Господарського кодексу України відповідальність, пов’язану з проведенням переказу, несуть: банк, що обслуговує платника –перед платником, а банк, що обслуговує отримувача –перед отримувачем грошових коштів, відповідно до законодавства та умов укладених між ними договорів.

Отже, з моменту прийняття банком до виконання зазначених платіжних доручень Відповідача на суму 40000,00 грн. слід вважати виконаними останнім ці грошові зобов’язання перед Позивачем.

На підставі викладеного, з урахування встановлених обставин позовні вимоги прокурора в інтересах держави в особі Позивача до Відповідача про стягнення суми 106703,84 грн. основного боргу, 6899,53 грн. збитків від інфляції, 1547,15 грн. трьох процентів річних - є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Оскільки суду були надані докази про часткову оплату Відповідачем основного боргу в сумі 40000,00 грн., ці його грошові зобов’язання, в силу положень ст. 202 Господарського кодексу України, на час розгляду справи судом є припиненими, а тому між сторонами відсутній предмет спору щодо стягнення цих грошових коштів і провадження у справі в цій частині підлягає припиненню, згідно приписів ст. 80 ч.1 п.1-1 Господарського процесуального кодексу України.

В решті позовних вимог на суму 6517,02 грн. –семи відсотків штрафу, 6577,38 грн. пені - слід відмовити.

Судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 32-33, 43-45, 49, 80 ч. 1 п. 1-1, 82-85, 115-118 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу "Домобудівельник-3":

- на користь Державного підприємства „Криворізька теплоцентраль” суму 106703 грн. 84 коп. основного боргу, 6899 грн. 53 коп. індексу інфляції, 1547 грн. 95 коп. трьох процентів річних;

- в доход державного бюджету державне мито у розмірі 1551 грн. 50 коп.;

- на користь державного підприємства “Судовий інформаційний центр” суму 108 грн. 80 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В частині позовних вимог на суму 40000 грн. провадження у справі припинити.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

- 07.11.08р.