ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.03.08 р.                     Справа № 2/343пд

Суддя господарського суду Донецької області Мартюхіна Н.О.

при секретарі судового засідання Москаленко О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” м. Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Ліра ЛТД” м. Слов’янськ

третя особа: Управління житлово-комунального господарства Слов’янської міської ради

про зобов’язання прийняти редакцію п.п. 2, 2.2.1, 2.2.2., 2.2.3., 2.2.4., 2.2.12., 5.1. договору на поставку питної води та приймання стоків в багатоквартирних житлових будинках в редакції позивача

За участю

представників сторін

від позивача: Кошуба В.А. - за довір.

від відповідача: Азарова А.Ю. – за довір.

від третьої особи: не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Комунальне підприємство “Компанія “Вода Донбасу” м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Ліра ЛТД” м. Слов’янськ про зобов’язання прийняти п.п. 2, 2.2.1, 2.2.2., 2.2.3., 2.2.4., 2.2.12., 5.1. договору на поставку питної води та приймання стоків в багатоквартирних житлових будинках в редакції позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на обов’язковість, за законом, укладення договору на поставку питної води та приймання стоків в багатоквартирних житлових будинків від 01.08.2007р. б/н, на направлення проекту такого договору відповідачеві для підписання та розбіжності, що виникли між сторонами під час укладання даного договору, які викладені у протоколі розбіжностей, протоколі погодження розбіжностей від 13.09.2007р. Як на правову підставу заявленого позову позивач посилається на Порядок визначення відповідача виконавцем житлово-комунальних послуг в житловому фонді, Закон України “Про житлово-комунальні послуги”, Правила надання послуг централізованого теплопостачання, водопостачання холодної та гарячої води та водовідведення, ст. 181 ГК України.

До прийняття рішення по справі позивачем було надано заяву в порядку ст. 22 ГПК України, де позивач просить прийняти спірні пункти договору від 01.08.2007р. в наступній редакції: п. 2 – прийняти в редакції позивача, п. 2.2.1. – виключити, п. 2.2.2. – прийняти в редакції позивача, 2.2.3. – виключити, п. 2.2.4. – прийняти в редакції позивача, п. 2.2.12. – виключити, п. 3.4. – виключити, п. 5.1. – прийняти в редакції позивача, п. 1 розділу “Термін дії договору та юридичні адреси сторін” – Термін дії договору з 01.08.2007р. по 31.12.2007р. Зазначені вимоги позивача стосовно виключення пунктів 2.2.1., 2.2.3., 2.2.12., 3.4. – суд розцінює як зменшення позовних вимог, стосовно редакції пункту 1 розділу 6, які первісно не заявлялися, як збільшення позовних вимог. З приводу зазначеного судом розглядаються уточнені позовні вимоги позивача.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, надав відзив на позовну заяву, де вказує, не може прийняти спірні пункти до договору. Заперечення відповідача полягають у тому, що відповідно до рішення Виконкому № 47 від 18.01.2006р. “Про визначення виконавця послуг по утриманню домів, споруд та прибуденкових територій” ТОВ “Ліра ЛТД” є виконавцем послуг з обслуговування житлового фонду Слов’янської міської ради. Крім того посилається на те, що у складі тарифів відсутні витрати на укладання договорів з населенням, про розподіл послуг питної води споживачам в середині будинку.

24.12.2007р. відповідач надав заяву, відповідно до якого він вказує на те, що відповідно до протоколу розбіжностей до договору про надання послуг з поставки холодної води, згоден із змістом редакції позивача, але просить виключити перше речення “Розподілити подану постачальником послуг питну воду споживачам в середині будинку”.

Господарський судом Донецької області Ухвалою від 15.11.2007р. було залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління житлово-комунального господарства Слов’янської міської ради.

Представник третьої особи надав пояснення на позовну заяву, де заперечує проти позову вказує на те, що ТОВ “Ліра ЛТД” є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд, та згідно закону повинно виконувати прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибуденкових територій, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобуденкових мереж, утримання ліфтів, освітлення міст загального користування, поточний ремонт, у зв’язку з чим спірні пункти договору повинні бути виключені.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 21.01.2008р. Комунальне підприємство “Донецькоблводоканал” замінено його правонаступником Комунальним підприємством “Компанія “Вода Донбасу”.

Процесуальний строк вирішення справи продовжувався за клопотанням сторін.

Третя особа у останнє судове засідання не з’явилася, проте, була належним чином та своєчасно повідомлені про дату та місце розгляду справи.

Заслухавши у судовому засіданні представників сторін, розглянувши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд

ВСТАНОВИВ:

23.08.2007р. відповідно до ст. 181 Господарського кодексу України Комунальним підприємством “Донецькоблводоканал” (правонаступником якого є Комунальне підприємство “Компанія “Вода Донбасу”) направлено Товариству з обмеженою відповідальністю “Ліра ЛТД” (Виконавець) проект договору про поставку питної води та прийом стоків в багатоквартирних житлових будинків б/н від 01.08.2007р., підписаний з боку позивача.

07.09.2007р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Ліра ЛТД” м. Слов’янськ направило на адресу позивача підписаний спірний договір з протоколом розбіжностей.

14.09.2007р. позивачем на адресу відповідача було направлено протокол погодження розбіжностей від 13.09.2007р. до договору від 01.08.2007р. відповідач повернув на адресу позивача протокол погодження розбіжностей без підпису.

У зв’язку з тим, що сторони не підписали договір на поставку питної води та прийом стоків в багатоквартирних житлових будинків б/н від 01.08.2007р. оскільки не досягли домовленості з урахуванням заяви від 17.03.2008р. позивач звернувся до господарського суду із вимогами про зобов’язання прийняти п.п. 2, 2.2.2., 2.2.4, 5.1 в його редакції, при цьому позивач просить укласти договір по зобов’язанням, які виникли з 01.08.2007р. по 31.12.2007р. Зокрема, позивач наполягає на прийнятті спірних пунктів договору у наступній редакції:

Пункт 2. - виконавець забезпечує розподіл, регулювання питної води у середині будинку від обрізу зовнішньої стіни будинку, здійснює утримання і технічне обслуговування внутрішньобуденкових мереж.

Пункт 2.2.2. – розподілити подану виробником послуг питну воду споживачам в середині будинку. Здійснювати технічне обслуговування і ремонт внутрішньобуденкових систем водопостачання і каналізації, а також наладку устаткування, що знаходиться на його балансі.

Пункт 2.2.4. – забезпечити за власний рахунок виконання повірок квартирних лічильників води (монтаж, транспортування, повірка, монтаж) за окремими договорами. Забезпечити ведення реєстру квартирних лічильників, складання графіку їх повірок та його виконання.

Пункт 5.1. – межою поділу відповідальності за техобслуговування і ремонт елементів системи водопостачання між виробником і виконавцем є зовнішній обріз будинку, водовідведення – перший від будинку колодязь на випуску. Транзитні трубопроводи, що проходять по технічному підпіллю (у підвалах) будинків, є часткою внутрішньо квартальних мереж.

Пункт 1 Розділу 6 “Термін дії договору та юридичні адреси сторін” – термін дії договору з 01.08.2007р. до 31.12.2007р.

Відповідач просить п. 2.2.2., 2.2.4 виключити, а п. 2 та п. 5.1. прийняти в його редакції, щодо п. 1 розділу 6 договору по будь яких зауважень з цього приводу відповідачем не надано.

Вимоги позивача підлягають задоволенню з огляду на наступні підстави.

Порядок укладання договорів визначений ст.ст. 179-188 Господарського кодексу України.

В силу ч.3 ст.179 Господарського кодексу України укладання господарського договору є обов’язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов’язком для суб’єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов’язковості укладення договору для певних категорій суб’єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.4 цієї ж статті при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, примірного договору, рекомендованого органом управління суб’єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади.

Особливості укладання господарських договорів на основі примірних і типових договорів передбачені ст.184 ГК України. Так, відповідно до ч.3 ст.184 ГК України укладенні господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Згідно ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладання господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов’язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом

Відповідно до ст. 19 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання” послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів. Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем.

Згідно до п.1 ч. 2 ст. 22 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” виробник житлово-комунальних послуг зобов’язаний укласти договір з виконавцем (споживачем) про умови надання житлово-комунальних послуг.

Згідно пунтку 4 ст. 26 Закону України „Про житлово-комунальні послуги”, у разі якщо виконавець не є виробником, відносини між ним та виробником регулюються окремим договором, який укладається відповідно до вимог цієї статті.

Пунктом 1 частини 1. ст. 13 зазначеного закону до житлово-комунальних послуг відноситься, у тому числі й, централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення.

Згідно з п. 1.3 Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 25.04.2005р. № 60 (далі: Порядку) виконавцем житлово-комунальних послуг може бути суб’єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання відповідних житлово-комунальних послуг, та який може забезпечити виконання обов’язків, визначених в ст. 21 Закону України „Про житлово-комунальні послуги”, згідно якої до обов’язків виконавця послуг входить проведення підготовки жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період, утримання в належному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

Згідно Рішення виконавчого комітету Слов’янської міської ради № 47 від 18.01.2006р. “Про визначення виконавця послуг з утримання домів, споруд та при будинкових територій” Товариство з обмеженою відповідальністю “Ліра ЛТД” визначено виконавцем послуг з утримання домів, споруд та прибуденкових територій відповідно до договору про використання майна комунальної власності територіальної громади – житлового фонду.

Відповідно до п. 1.2. договору № 1 від 10.07.2003р. про використання майна комунальної власності територіальної громади – житлового фонду укладено між відповідачем та Виконкомом Слов’янської міської ради метою його є утримання житлового фонду, проведення розрахунків з наймачами квартир за утримання житла, власниками квартир за участь в витратах, пов’язаних з утриманням домів та прилеглих до них територій; утримання при будинкової території; забезпечення кваліфікованого, гарантованого обслуговування та ремонту житлового фонду, його технічного обладнання; надання житлово-комунальних послуг; утримання прилеглих територій в санітарному стані для утворення мешканцям будинків необхідних умов проживання.

Як встановлено під час судового розгляду справи, сторонами повністю дотримано вимоги ст.181 Господарського кодексу України щодо загального порядку укладання господарських договорів.

Предметом договору від 01.08.07р. б/н, який містить спірні пункти, є зобов’язання Виробника – позивача забезпечити подачу питної води у багатокартирний жилой фонд Виконавця – відповідача для потреб населення цілодобово чи за графіком, та приймати стячні води. Зобов’язанням Виконавця є забезпечення розподілу, регулювання подачі питної води у середені будинку від обрізу зовнішньої стіни будинку, здійснення утимання і технічного обслуговування внутрішніх будинкових мереж.

Предметом вказаного договору врегульовано, що сторони керуються Законами України „Про питну воду та питне водопостачання”, „Про житлово-комунальні послуги”, постановами Кабінету Міністрів України від 12.07.05р. № 560, від 21.07.05р. № 630, чинними „Правилами користування системами комунального водопостачання і водовідведення у местах і селищах України”, цим договором та чинним законодавством.

Відповідно до Правил надання населенню послуг з водо- теплопостачання та водовідведення, затверджених Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, які визначають відносини між споживачами і виконавцями у наданні послуг з централізованого холодного та гарячого водопостачання, теплопостачання (центральне опалення) та водовідведення, споживач - це наймач (власник) квартири (приватного будинку), якому надаються послуги з централізованого холодного та гарячого водопостачання, теплопостачання та водовідведення у житловому фонді та підсобних приміщеннях; виконавець –житлово-експлуатаційна та водо-теплопостачальна, каналізаційна або інше підприємство і організація, які безпосередньо надають споживачеві комунальні послуги; виробник послуг –підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, комунальної енергетики та інші, що виробляють послуги з водо-, теплопостачання; постачальник послуг –підприємство, що одержує послуги від виробника та постачає їх виконавцеві або споживачеві.

Разом з цим, Правила користування системами комунального водопостачання і водовідведення визначають взаємовідносини між об’єднаннями, виробничими управліннями водопровідно-каналізаційними господарсвами, комбінатами комунальних підприємств (Водоканал) і користувачами (абонентами) міських, районних, селищних водопроводів і каналізацій. При цьому, дотримання цих Правил є обов’язковим для всіх осіб, підприємств, організацій, установ, які користуються комунальними водопроводами і каналізаціями, незалежно від їх відомочої належності і форми власності та Водоканалу.

Крім того відповідно до Закону України “Про житлово-комунальні послуги” виконавцем є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробником є суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; внутрішньо будинковими системами є мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди.

Наведе свідчить про те, що відносини між сторонами даного спору з приводу користування водопроводом і каналізацією, згідно договору б/н від 01.08.2007 року, регулюються, зокрема, положеннями Господарського кодексу України, а також чинними Правилами надання населенню послуг з водо- теплопостачання та водовідведення, Правилами користування системами комунального водопостачання і водовідведення, Законом України “Про житлово-комунальні послуги”, зі змісту яких вбачається, що Комунальне підприємство “Донецькоблводоканал” - виробник (постачальник) послуг, а Товариство з обмеженою відповідальністю “Ліра ЛТД” –виконавець, який одночасно є і споживачем (абонентом) у розумінні Правил користування системами комунального водопостачання і водовідведення, якими передбачений єдиний та обов’язковий порядок відпускання води та приймання стічних вод лише шляхом укладання договору.

Щодо заперечень відповідача відносно того, що він є тільки виконавцем житлових послуг, то суд зазначає, що Законом України “Про житлово-комунальні послуги” такого розмежування не визначено. Відповідно до норм цього Закону житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальними послугами є результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Тобто з вказаних норм вбачається, що позивач є постачальником комунальних послуг, а відповідач надає житлово-комунальні послуги.

З огляду на вказані обставини зміст спірного п. 2 договору викладено позивачем у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Також, при затверджені Правил надання населенню послуг з водо- теплопостачання та водовідведення був затверджений Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та у Додатку № 4 до Правил користування системами комунального водопостачання і водовідведення затверджений зразковий договір на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод. Таким чином, спірні умови договору, які позивач вважає за необхідне прийняти в запропонованій редакції, відповідають умовам вищезазначених типового та зразкового договорів.

Зокрема, спірні умови кореспондуються та повністю відповідають вимогам зазначених Правил. Так, редакція пункту 2.2.2 договору відповідає п.п. 1.5., 1.13., 1.14 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України.

Відповідач у заяві від 24.12.2007р. № 02-41/47141 зазначений пункт погодив частково, а саме: “Здійснювати технічне обслуговування і ремонт внутрішньобуденкових систем водопостачання і каналізації, а також наладку устаткувань, що знаходяться на його балансі”. Щодо першого речення то просить його виключити, але як встановлено вище відповідач є виконавцем послуг, тому розподіл питної води в середині будинку відноситься до його функцій.

З огляду на вказане редакція п. 2.2.2. договору підлягає прийняттю в редакції позивача.

Редакція п. 2.2.4. договору викладена позивачем повністю відповідає вимогам пункту 9, обов’язкам виконавця, передбаченим п. 32 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.05р. № 630 та умовами типового договору, затвердженим цією постановою.

Суд зазначає, що відповідно до матеріалів справи, зокрема Актів приймання в експлуатацію засобів обліку холодної води підприємства, відповідальність за збереження засобів обліку, пломб Держпотребстандарту та ПУВКХ несе споживач послуг, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю “Ліра ЛТД”, зазначені акти підписані з обох сторін та скріплені печатками без зауважень.

У зв’язку з цим не беруться до уваги заперечення відповідача щодо відсутності вартості цих послуг у складі тарифу з квартирної плати.

Крім того, зазначені витрати, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.05р. № 560, входять до типового переліку послуг та до формування тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відносно п. 5.1. договору то він підлягає прийняттю в редакції позивача, оскільки він відповідає пункту 1.5 та п. 1.17 Правил користування системами водопостачання та водовідведення.

Стосовно п. 1 розділу “Термін дії договору та юридичні адреси сторін” , то суд виходить з наступного, відповідно до ст. 180 ГК України строк дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов’язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Слов’янської міської ради від 29.12.2007р. об’єкти водопостачання, водовідведення та інше майно, що знаходилось на балансі КП “Донецькоблводоканал” передані у комунальну власність територіальної громади м. Слов’янськ та на баланс, господарське відання Комунального підприємства Слов’янської міської ради “Словьянськміськводоканал”, тобто з 01.01.2008р. постачання води в м. Слов’янськ у тому числі й житлові будинки які знаходяться на балансі ТОВ “Ліра-ЛТД” буде здійснюватися не позивачем, а іншим підприємством. У зв’язку з чим відпала необхідність у укладанні спірного договору на строк, що перевищує період з серпня до грудня 2007р.

Отже визначення зазначеного терміну договору саме в період з 01.08.2007р. по 31.12.2007р. який не спростовується та не заперечується відповідачем, тобто момент існування господарських зобов’язань не суперечить чинному законодавству та підлягає прийняттю в редакції позивача.

Крім того суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи надані докази на підтвердження постачання води за період за період з 01.08.2007р. по 31.12.2007р., а саме виписки з кількість спожитої води за кожним багатоповерховим будинком, які знаходяться на балансі Товариства з обмеженою відповідальністю “Ліра - ЛТД”.

На підставі вищевикладеного, суд вважає позов обґрунтованим, та підлягаючим задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, що передбачений ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 179-188 Господарського кодексу України, Законами України „Про питну воду та питне водопостачання”, „Про житлово-комунальні послуги”, постановами Кабінету Міністрів України від 12.07.05р. № 560, від 21.07.05р. № 630, чинними „Правилами користування системами комунального водопостачання і водовідведення у местах і селищах України”, ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, ст. ст. 82 – 85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю “Ліра ЛТД” м. Слов’янськ про зобов’язання прийняти п.п. 2., 2.2.2., 2.2.4., 5.1., п. 1 розділу 6 договору б/н від 01.08.2007р. на поставку питної води та приймання стоків багатоквартирних житлових будинків задовольнити.

Пункт 2., 2.2.2., 2.2.4, 5.1., п. 1 розділу 6 “Термін дії договору та юридичні адреси” договору на поставку питної води та приймання стоків багатоквартирних житлових будинків б/н від 01.08.2007р. прийняти в редакції позивача:

Пункт 2 розділу 1 – Виконавець забезпечує розподіл, регулювання питної води у середині будинку, здійснює утримання і технічне обслуговування внутрішньобуденкової мережі;

Пункт 2.2.2. – Розподілити подану Виробником послуг питну воду споживачам в середині будинку. Здійснювати технічне обслуговування і ремонт внутрішньобуденкових систем водопостачання і каналізації, а також наладку устаткування, що знаходиться на його балансі;

Пункт 2.2.3. – забезпечити за власний рахунок виконання повірок квартирних лічильників води (монтаж, транспортування, монтаж) за окремими договорами;

Пункт 5.1. Межою поділу відповідальності за техобслуговування і ремонт елементів системи водопостачання між виробником і виконавцем є зовнішній обріз будинку, водовідведення – перший від будинку колодязь на випуск. Транзитні трубопроводи, що проходять по технічному підпіллю (у підвалах) будинків, є часткою внутрішньоквартальних мереж;

Пункт 1 розділу 6 “Термін дії договору та юридичні адреси сторін” – Термін дії договору з 01.08.2007 до 31.12.2007р.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Ліра ЛТД” (84100, м. Слов’янськ, вул. Комунарів, 79/29, р/р 260065600 в ДОД ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” в м. Донецьк, МФО 335076, ) на користь Комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” (83001, м. Донецьк, вул. Університетська, 13, п/р 7419 у філії ГУ ПІБ країни в Донецькій області м. Донецьк, МФО 334635, ) витрати по сплаті державного мита в розмірі 85грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Мартюхіна Н.О.