ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.08

Справа №АС3/187-08.

Господарський суд Сумської області , у складі судді Левченко П.І. розглянувши матеріали справи

за позовом: Державної податкової інспекції в м. Суми

до відповідача: Приватного підприємства Транспортно-експедиційної фірми „Влата”, м. Суми

про продовження терміну застосування умовного адміністративного арешту активів

За участю представників сторін:

від позивача – Дмитрієв С.В.

від відповідача – Самойленко Т.В., Гусейнова Г.В.

В засіданні приймала участь секретар судового засідання Ю.В. Литвиненко

В судовому засіданні 20.03.2008р. оголошувалась перерва до 11 год. 00 хв. 21.03.2008р.

Суть спору: позивач просить суд подовжити умовний адміністративний арешт активів відповідача на 7200 годин, оскільки для проведення позапланової виїзної документальної перевірки з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2007р. відповідачем не надано працівникам позивача документів, що підтверджують правомірність визначення податкових зобов’язань ПДВ за листопад 2007р.

Відповідач заперечує проти позову, посилаючись на те, що він не має податкового боргу, а арешт активів, згідно п.п.9.1.1., п.9.1. ст. 9 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (далі – Закон № 2181), є виключним способом забезпечення можливості погашення податкового боргу. За відсутності податкового боргу відсутні підстави для арешту активів, який є виключним способом забезпечення можливості погашення податкового боргу.

Посадові особи позивача були допущені відповідачем до перевірки з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2007р. згідно з наказом ДПІ в м. Суми від 11.03.2008р. № 185 та направленням на перевірку від 11.03.2008р. №846.

Позивач не навів будь-яких підстав вважати, що звільнення активів з під адміністративного арешту може загрожувати їх зникненням або знищенням, а за відсутності таких підстав керівник податкового органу (його заступник) не має права звертатися до суду з поданням (позовом) про продовження строку арешту активів платника податків (ч.2 п.п.9.3.3. п.9.3. ст. Закону №2181).

Зміст заперечень відповідача викладений в його зустрічному адміністративному позові, у прийнятті якого для спільного розгляду разом з адміністративним позовом позивача у даній справі судом відмовлено, але другий його примірник з додатками, за усним клопотанням представника відповідача долучено до матеріалів даної справи в якості відзиву (заперечень) відповідача на адміністративний позов позивача.

21.03.2008р. в судовому засіданні представник позивача подав суду письмові пояснення по справі, які залучені до матеріалів справи, а представник відповідача подав суду засвідчену копію листа позивача від 21.12.2007р. №86487/15-306 щодо витребування від відповідача пояснень та документального підтвердження даних, задекларованих в деклараціях по ПДВ за жовтень та листопад 2007р., а також засвідчену копію листа-відповіді відповідача від 27.12.2007р. №27/12/07 на лист позивача №86487/15-306, до якого були додані відповідачем , тобто були надані позивачеві, засвідчені копії актів виконаних робіт, податкових накладних, реєстри отриманих та виданих накладних, банківських документів.

Згадані копії листів долучені до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

У своєму адміністративному позові, позивач зазначає, що співробітниками ГВПМ ДПІ а м. Суми встановленні порушення п.9.1.2. ст. 9 Закону №2181, зокрема, службовими особами відповідача було вручено направлення №846 від 11.03.2008р. на проведення позапланової виїзної документальної перевірки з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2007р., але відповідачем не надано працівникам позивача документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують правомірність визначення податкових зобов’язань ПДВ за листопад 2007р.

Враховуючи викладене, керуючись п.п.9.3.3. (абз. 2) ст. 9 Закону №2181, з метою проведення позапланової виїзної документальної перевірки з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2007р., позивач просить продовжити умовний адміністративний арешт активів відповідача на 7200 годин, тобто на 300 днів.

Однак, чинним законодавством не передбачено застосування адміністративного арешту (умовного або повного) активів платника податків з метою проведення позапланової виїзної документальної перевірки з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач не довів суду тих обставин, на яких ґрунтуються його вимоги.

Співробітниками ГВПМ ДПІ в м. Суми не встановлені порушення п.п.9.1.2. ст. 9 Закону №2181.

Позивач неправомірно не звертає уваги на те, що згідно п.п.9.1.1. п. 9.1. ст. 9 Закону №2181, адміністративний арешт активів платника податків є виключним способом забезпечення можливості погашення його податкового боргу.

Відповідно, застосувати арешт активів, як виключний спосіб забезпечення можливості погашення податкового боргу платника податків, позивач може лише у разі наявності у платника податків на час застосування арешту активів податкового боргу.

В даному разі відповідач стверджує, а позивач не заперечує, що у відповідача немає податкового боргу.

За таких обставин позивач не має права застосувати до відповідача адміністративний арешт його активів, як виключний спосіб забезпечення можливості погашення податкового боргу, оскільки у відповідача відсутній податковий борг.

Позивач безпідставно вважає, що співробітниками ГВПМ ДПІ в м. Суми встановлені порушення п.п.9.1.2. ст. 9 Закону №2181, посилаючись у позовній заяві на ненадання його працівникам документів бухгалтерського та податкового обліку за листопад 2007р. при проведенні перевірки з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2007р.

Згідно п.п.9.1.2. ст. 9 Закону №2181 арешт активів, як виключний спосіб забезпечення можливості погашення податкового боргу платника податків, може бути застосовано, зокрема, якщо платник податків, який має податковий борг, відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення.

Тобто, в п.п.9.1.2. ст. 9 Закону №2181 мова йде про відмову від проведення перевірки платника податків, який має податковий борг (див. п.п.9.1.1. ст. 9 Закону 2181).

В даному разі відповідач не має податкового боргу і не встановлений факт його відмови від проведення документальної перевірки. Більш того, позивач у позовній заяві стверджує, що встановлений співробітниками ГВПМ ДПІ в м. Суми факт ненадання працівникам ДПІ в м. Суми документів за листопад 2007р. при перевірці достовірності нарахування бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2007р. є порушенням п.п.9.1.2. ст. 9 Закону №2181, а про відмову відповідача від проведення перевірки навіть не йдеться у позовній заяві.

Таким чином, позивач не стверджує у позовній заяві, що відповідач відмовляється від проведення документальної перевірки і не посилається на будь-які докази такої відмови, оскільки їх не існує. Про такі докази запитував представник відповідача у представника позивача, але останній відповів, що таким доказом є службова записка начальника ДПІ в м. Суми Золотарьової С.І. на ім’я начальника ВПМ ДПІ в м. Суми.

Однак це не є належним доказом факту відмови платника податку від проведення документальної перевірки, оскільки згідно п.5.4 Порядку застосування адміністративного арешту активів платників податків, затвердженого Наказом ДПА України від 25.09.2001р. № 386, зареєстрованого в МЮ України 05.10.2001р. за №865/6056 із змінами і доповненнями, у разі виникнення такої обставини слід установити факт відмови платника податку від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення, зафіксувати його Актом відмови, який складається оперативним працівником податкової міліції за місцезнаходженням такого платника податку, підписується працівником податкової інспекції, який повинен проводити перевірку, та понятими особами.

Такий акт не складався, що було визнано представниками позивача в судовому засіданні.

За таких обставин не було підстав у позивача для застосування до відповідача такого виключного способу забезпечення можливості погашення його неіснуючого податкового боргу, як адміністративний арешт активів і відповідно, відсутні законні підстави для продовження строку арешту активів відповідача.

Більш того, у позивача відсутні підстави для звернення до суду з таким позовом. Згідно п.2 п.9.3.3. ст. 9 Закону №2181, керівник відповідного податкового органу (його заступник) має право звернутися до суду з поданням про продовження строку арешту активів платника податків за наявності достатніх підстав вважати, що звільнення активів з-під адміністративного арешту може загрожувати їх зникненням або знищенням.

Позивач ні у своєму адміністративному позові, ні в письмових поясненнях, ні в усних поясненнях представника не навів суду жодної достатньої підстави вважати, що звільнення активів з-під адміністративного арешту може загрожувати їх зникненням або знищенням.

Слід зазначити при цьому, що вірогідність зникнення або знищення активів відповідача мала б значення для позивача лише в разі наявності податкового боргу у відповідача.

Зважаючи на все вищевикладене у суду відсутні підстави для задоволення адміністративного позову про продовження терміну застосування умовного адміністративного арешту активів відповідача.

У своїх письмових поясненнях від 21.03.2008р. представник позивача, обґрунтовуючи правомірність призначення позапланової документальної перевірки відповідача з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2007р., посилається на п.9 ч.6 ст. 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, де передбачено проведення такої перевірки, якщо платником подано декларацію з від’ємним значенням з ПДВ, яке становить більше 100 тис. грн.

Слід зазначити, що в даному разі відповідачем було подано позивачеві декларацію за грудень 2007р. з від’ємним значенням з ПДВ (рядок 21 декларації), яке становить менше 100 тис. грн., а саме: 57638 грн.

Тому суд вважає, що починаючи з призначення наказом №185 від 11.03.2008р. виїзної позапланової документальної перевірки відповідача з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2007р. і закінчуючи зверненням до суду з адміністративним позовом про продовження терміну застосування умовного адміністративного арешту активів відповідача на 7200 годин (на 300 днів), позивач діяв неправомірно, нехтуючи вимогами ст. 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд відмовляє позивачеві в задоволенні його адміністративного позову у зв’язку з його безпідставністю та необґрунтованістю.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, ст. 9 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, ст.ст. 71,94,158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          В задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції в м. Суми до приватного підприємства Транспортно-експедиційної фірми „Влата” про подовження терміну застосування умовного адміністративного арешту активів на 7200 годин -відмовити.

2.          Згідно ст. 186 КАС України заява про апеляційне оскарження постанови подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення (з дня складення постанови в повному обсязі). Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

3.          Згідно ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання, апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

4.          Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Повний текст постанови підписаний суддею 25.03.2008 року.

СУДДЯ                                                                                П. І. ЛЕВЧЕНКО