ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
РІШЕННЯ

Від
"16" жовтня 2008 р.                                             по
справі  № 7/56-42

за
позовом Луцької
міської ради, м. Луцьк

до
відповідача:
підприємця ОСОБА_1, м. Луцьк

про стягнення 32641,20 грн. та розірвання
договору оренди

Суддя      Шум М.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Шевчук Ю.
В., юрист (довіреність № 1.1-16/2279 від 30.11.2007р.).

від відповідача:
ОСОБА_2., адвокат(доручення № 42 від 30.07.08р.), ОСОБА_1., підприємець

Відповідно
до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представникам сторін
було роз'яснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому
засіданні на підставі ст. 22 ГПК України учасникам судового процесу було
роз'яснено їхні права та обов'язки. Заяв та клопотань на розгляд господарського
суду не поступило.

Суть
спору: позивач
-Луцька міська рада просить стягнути з відповідача - підприємця ОСОБА_1
32641,20 грн. заборгованості в т.ч. 28471 грн. боргу по орендній платі який
виник на підставі договору № 239 від 17.09.1999р., 4303,60 грн. пені, та
просить розірвати договір оренди нежитлових приміщень комунальної власності №
239 від 17.09.1999р.

Позивач
свої вимоги мотивує тим, що відповідно до умов договору оренди нежитлових
приміщень комунальної власності № 239 від 17.09.1999р. відповідачу було
передано в платне користування нежитлове приміщення, проте свої зобов'язання в
частині оплати відповідач не виконує в наслідок чого в останнього виникла
заборгованість в 28471 грн., що в свою чергу стало підставою для розірвання договору
оренди.

Відповідач
відзиву на позов не представив, в судовому засіданні просив в частині стягнення
боргу провадження у справі припинити у зв'язку з оплатою, в розірванні договору
оренди нежитлових приміщень комунальної власності № 239 від 17.09.1999р.
відмовити.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,
ВСТАНОВИВ:

17.09.1999
року між Луцькою міською радою та підприємцем Антонюком Адамом Павловичем було
укладено договір оренди нежитлових приміщень комунальної власності № 239 від
17.09.1999р.

Термін
дії договору встановлений до 31 грудня 1999р. Згідно п. 2 ст. 17 Закону України
«Про оренду державного та комунального майна»у разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця
після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий
термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно
до ст. 144 Господарського кодексу України, майнові права та майнові обов'язки
суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

В
даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер, укладений
між останніми договір оренди нежитлових приміщень предметом судових розглядів
не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірвані не був.

Згідно
п.п.1.1, 4.1.1, 4.2.2 договору оренди нежитлових приміщень комунальної
власності № 239 від 17.09.1999р. позивач зобов'язувався передати в оренду
приміщення, а відповідач попередньо щомісячно до 1 числа місяця вносити орендну
плату та інші платежі в повному обсязі. Розмір орендної плати складає 401 грн.
в місяць.

Заборгованість відповідача перед
позивачем по орендній платі за період з квітня 2002р. по лютий 2008р.,
становить відповідно 28471грн.

На день розгляду спору,
заборгованість по договору оренди нежитлових приміщень комунальної власності №
239 від 17.09.1999р. сплачено, про що свідчать квитанції №№18,19 від 02.04.2008р.,
№№ 89,90 від 15.04.2008р. та № 58 від 16.07.2008р., а тому, провадження у
справі підлягає припиненню, у зв'язку з відсутністю предмету спору згідно п.11
ст.80 ГПК України.

Одночасно,
позивач просить розірвати договір оренди нежитлових приміщень комунальної
власності № 239 від 17.09.1999р.

Відповідно до п. 2 ст. 651 ЦК
України, Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або законом.

Істотним
є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

В позовній заяві позивачем
посилається на те, що відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання
за вказаним договором в частині оплати, що є підставою для розірвання договору.

Вказана обставина на момент розгляду
справи не є істотною, оскільки заборгованість по орендній платі сплачена, а
тому позовна вимога про розірвання договору оренди нежитлових приміщень
комунальної власності №239 від 17.09.1999р. є безпідставною, а тому в
задоволенні останньої слід відмовити.

В силу ст.33 ГПК України - кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Відповідно
до ст.49 ГПК України, судові витрати по сплаті державного мита у сумі 326,41
грн. та по оплаті інформаційно-технічних послуг по забезпеченню судового
процесу у сумі 118 грн. підлягають відшкодуванню позивачеві за рахунок
відповідача.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 651 ЦК України, ст. 144 ГК України, ст.33
та, ст.ст.49, п. 11, ст. 80, ст. 85-86 ГПК України, господарський
суд,  -

ВИРІШИВ:

1.          Провадження у справі в частині
стягнення 32641,20 грн., припинити.

2.          В частині розірвання договору оренди
нежитлових приміщень комунальної власності № 239 від 17.09.1999р., відмовити.

3.          Стягнути з підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Луцької міської ради (м. Луцьк, вул. Б.
Хмельницького, 19, код 04051327) 326,41 грн. в повернення витрат по сплаті
державного мита та 118 грн. 00 коп. в повернення витрат по оплаті інформаційно-технічного
забезпечення судового процесу.

Суддя
М.С. Шум