ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.09.08р.

Справа № 9/258-08

За позовом Відкритого акціонерного товариства "Дніпроенерго", м.Запоріжжя

до Комунально житлово-експлуатаційного підприємства № 19, м.Дніпропетровськ

про стягнення 8 085 грн. 61 коп.

Суддя Подобєд І.М.

При секретарі судового засідання Фуркаленко І.Л.

Представники:

Від позивача - Попейко С.О. - ю/к, довіреність № 10/1342-341 від 01.02.08р.

Від відповідача - представник не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

ВАТ „Дніпроенерго” звернулося у липні 2008 року із позовом до господарського суду, в якому просить стягнути з КЖЕП № 19 на свою користь грошові кошти у сумі 8085,61 грн. заборгованості, у тому числі: 7508,82 грн. основного боргу за поставлену теплову енергію за період з серпня 2007 року по квітень 2008 року, 480,30 грн. пені, 96,49 грн. 3 % річних, а також судові витрати у справі. Обґрунтовує свої вимоги наявністю невиконаних відповідачем зобов’язань за договором № 254-т/04/205юр від 25.08.04р. із додатковими угодами до нього.

Справа розглядається за наявними матеріалами, згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності представника Відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення ухвали суду.

В судовому засіданні 02.09.08р. за згодою позивача оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, господарський суд -

встановив:

Між Позивачем - Відкритим акціонерним товариством Дніпроенерго” („Енергопостачальна організація”) і Відповідачем –Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством № 19 („Споживачем”) був укладений договір № 254-т/04/205юр від 25.08.04р. на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води, згідно до умов якого Позивач зобов’язався постачати Відповідачу теплову енергію у вигляді гарячої води в необхідних йому обсягах, а Відповідач зі своєї сторони зобов’язався сплачувати за отриману теплову енергію згідно затверджених тарифів у строки і на умовах, обумовлених цим договором.

До вказаного договору були укладені Додаткові угоди № 1 від 01.09.05р., № 3 від 28.04.07р., № 4 від 09.08.07р., які є невід’ємною частиною цього договору.

У пункті 5.1 вказаного договору сторони встановили, що облік споживання Відповідачем теплової енергії здійснюється розрахунковим способом, які визначені в Додатках №1 і №4 до цього договору.

Пунктами 6.2-6.9 вказаного договору сторони обумовили порядок розрахунків за відпущену теплову енергію, згідно із яким: розрахунки здійснюються виключно у грошовій формі (пункт 6.2), розрахунковим періодом є місяць (пункт 6.3).

Додатковою угодою № 1 від 01.09.05р. сторони внесли зміни до пункту 5.4 зазначеного договору, виклавши його в новій редакції, згідно до якої, зокрема, встановили, що: „Енергопостачальна організація” щомісячно направляє „Споживачу” рахунок-фактуру про відпуск теплової енергії і витратах хімічно очищеної води по формі Додатка №5.1 до цього договору; рахунок фактура є первинним документом, який підтверджує факт здійснення господарської операції з правом формування у „Енергопостачальної організації” доходу і дебіторської заборгованості.

Пунктом 3 Додаткової угоди № 1 від 01.09.05р. сторони також доповнили умови п. 6.4 договору № 254-т/04/205юр від 25.08.04р., згідно якого розрахунки та теплову енергію „Енергопостачальна організація” здійснює із „Споживачем” шляхом передплати за 5 днів до початку розрахункового місяця в розмірі 100 % від суми заявлених витрат теплової енергії за розрахунковий місяць, а остаточний розрахунок здійснюється в 5-денний термін від дати отримання рахунка-фактури на оплату теплової енергії.

В період з серпня 2007 року по квітень 2008 року Позивач поставив Відповідачу теплову енергію на загальну суму 7508,82 грн., що підтверджується розрахунками Позивача та пред’явленими Позивачем на оплату Відповідачу щомісячними рахунками–фактурами, які є в матеріалах справи.

Відповідач оплату вартості поставленої йому у вказаному спірному періоді теплової енергії не здійснив, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 7508,82 грн. основного боргу (станом на 02.09.08р.), що підтверджується довідкою Позивача про стан заборгованості та актом звірки взаєморозрахунків сторін від 02.09.08р., які є в матеріалах справи.

Пунктом 7.2.4 вказаного договору передбачено обов’язок Відповідача у разі несвоєчасного виконання розрахунків за спожиту теплоенергію сплатити на вимогу Позивача пеню у розмірі 0,5 % за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період за який нараховується пеня.

За розрахунками Позивача, виконаними на підставі п. 7.2.4 договору № 254-т/04/205юр та ст. 625 Цивільного кодексу України, розмір нарахованої Відповідачу пені становить 480,30 грн. за період з 15.01.08р. по 15.07.08р., 3 % річних від простроченої суми за період з 19.09.07р. по 15.07.08р. становить 96,49 грн. та підтверджується відповідним розрахунком в матеріалах справи.

З урахуванням встановлених обставин позовні вимоги Позивача до Відповідача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію , пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов’язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно до приписів ст. 530 ч.1 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, цивільні та господарські зобов’язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання; зокрема, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб’єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов’язку в натурі, відшкодування збитків та застосування штрафних санкцій.

Відповідач неналежним чином виконав свої договірні (майново-господарські) зобов’язання перед Позивачем з оплати поставленої на його замовлення теплової енергії, чим порушив умови укладеного із Позивачем договору та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги Позивача про примусове стягнення з Відповідача суми 7508,82 грн. основного боргу, 480,30 грн. пені та 96,49 грн. трьох процентів річних – є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати у справі покладаються на Відповідача, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 4, 32-33, 43-45, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 19 на користь Відкритого акціонерного товариства „Дніпроенерго” суму 7508 грн. 82 коп. основного боргу, 480 грн. 30 коп. пені, 96 грн. 49 коп. три проценти річних, 102 грн. витрат на держмито, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя

І.М. Подобєд

Рішення підписано 08.09.08р.