ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2008 р.                                                                       Справа № 02/5705

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Давиденко В.Г.,

за участю представників: позивача: Добровольський А.В. –за довіреністю,

відповідача: Микитенко В.І., Кононенко О.В. –за довіреностями,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Полюс»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Будмонтажполімер»

про стягнення 807 138 грн. 09 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 807 138 грн. 09 коп., в тому числі 632 214 грн. боргу за виконані роботи по ремонту приміщення логвистичного центру в м. Феодосії, 80 091 грн. 99 коп. пені за прострочення розрахунку в період з 10.11.2006 року по 01.09.2007 року та 94 832 грн. 10 коп. штрафу відповідно до договору генерального підряду від 26.10.2006 року, укладеного сторонами між собою.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов у заявленій сумі, заперечив проти доводів відповідача з тих підстав, що додаткова угода до договору підряду, яку пред’явили представники відповідача у судовому засіданні, 05.12.2006 року не укладалася, директором ТОВ фірми “Полюс” не підписувалася, про існування такої угоди товариству стало відомо лише у судовому засіданні 10.01.2008 року. Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що на його думку, був чистий аркуш із підписом директора та печаткою і на нього розміщували текст додаткової угоди, тому цей документ має вузькі поля; чисті аркуші із підписами директора товариства та печаткою могли бути у колишнього головного інженера, якому директор довіряв, чи на об’єкті у м. Феодосії. Представник надав у судовому засіданні та підтримав клопотання № 9 від 21.01.2008 року за підписом директора товариства про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачу, у зв’язку з тим, що відповідач злісно ухиляється від виконання договірних зобов’язань по договору генерального підряду, укладеному позивачем та відповідачем 26.10.2006 року, чинить дії з метою унеможливити в подальшому виконання судового рішення.

У судовому засіданні 23.01.2008 року представник позивача пред’являв для огляду схему, на підставі якої пояснював, що фірма відповідач виготовляє будівельні матеріали і могла їх використати при проведенні ремонтних робіт; в додатковій угоді від 05.12.2006 року не вказане місце її укладення, що є істотною умовою, тому додаткова угода є неукладеною; вона суперечить волевиявленню директора товариства, оскільки якби директор дійсно підписав вказану додаткову угоду, то він не подавав би цей позов; на суму 37188 грн. відсутня процентовка, що є порушенням порядку оформлення виконаних робіт, оскільки підтвердженням виконання робіт є акт приймання виконаних робіт.

Представники відповідача у відзиві на позов та у судовому засіданні проти позову заперечили повністю з мотивів відсутності заборгованості перед позивачем, посилаючись на додаткову угоду від 05.12.2006 року, підписану повноважними представниками сторін та скріплену печатками підприємств, підтвердили, що між позивачем та відповідачем дійсно укладався договір генерального підряду від 26.10.2006 року на суму 632 214 грн., але фактично відповідачем роботи виконані на суму 37 188 грн., та пояснили, що у зв’язку з тим, що позивач не виконав основного обсягу підрядних робіт, передбачено п.1.2. договору та локальним кошторисом 2-1-1 на суму 632 214 грн., а строк виконання зобов’язання, передбачений п.4.1 договору закінчився, позивач звільнив відповідача від обов’язку оплатити частково виконані підрядні роботи з ремонту логвистичного центру; при цьому сторони домовилися, що зобов’язання ТОВ «Будмонтажполімер»в сумі 37 188 грн. вважається припиненим прощенням боргу з 05.12.2006 року.

У судовому засіданні 23.01.2008 року представники відповідача заперечили проти дослідження пред’явленої представником позивача схеми в зв’язку з тим, що вона не оформлена і не підписана належним чином; заперечили проти доводів представника позивача як таких, що основані на його припущеннях, без посилання на нормативні акти, стверджуючи, що місце укладення додаткової угоди не є істотною умовою, сторони при укладенні додаткової угоди досягли згоди з усіх істотних умов, в тому числі щодо суми фактично виконаних позивачем робіт; оскільки в двосторонній додатковій угоді вказано вартість фактично виконаних робіт в сумі 37188 грн., то відсутність акту приймання виконаних робіт на цю суму не може спростовувати факт їх виконання на цю суму.

На підставі клопотання представника позивача судовий процес по розгляду даної справи фіксувався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу “Діловодство суду”. Для архівного оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер BDG861C-6АА2711МА4.

У судовому засіданні оголошувалася перерва із 21.01.2008 року по 23.01.2008 року.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Полюс" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Будмонтажполімер" уклали договір генерального підряду від 26 жовтня 2006 року, за умовами якого позивач, як генеральний підрядник, зобов’язався збудувати і здати у встановлений строк об’єкт відповідно до проектно-кошторисної документації, а відповідач, як замовник, зобов’язався надати генпідрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти об’єкт та оплатити його в строки, встановлені цим договором.

Відповідно до пункту 4.1. договору генпідрядник виконує роботи, визначені у п. 1.1. цього договору, в слідуючі строки: з 26.10.2006р. –10.11.2006р.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача вартості виконаних позивачем робіт в сумі 632 214 грн., що він підтверджує актом приймання виконаних підрядних робіт за листопад 2006 року, підписаним представниками обох сторін та скріпленим печатками товариств.

Відповідач не заперечив факт підписання акта приймання виконаних робіт за листопад 2006 року. Однак, він надав суду додаткову угоду від 05 грудня 2006 року до договору генерального підряду від 26.10.2006 року, в якій сторони вказали, що на умовах укладеного договору генерального підряду ТОВ фірма “Полюс” виконало за замовленням ТОВ "Будмонтажполімер" ряд підрядних робіт загальною вартістю 37188 грн.

В пункті 2 додаткової угоди вказано, що у зв’язку з тим, що ТОВ фірма “Полюс” не виконало основного обсягу підрядних робіт, передбаченого п. 1.2. договору генерального підряду від 26.10.2006 року та локальним кошторисом 2-1-1 на суму 632 214 грн., а строк виконання зобов’язання, передбачений п. 4.1. договору генерального підряду від 26.10.2006 року закінчився, ТОВ фірма “Полюс” звільняє ТОВ "Будмонтажполімер" від обов’язку оплатити частково виконані підрядні роботи з ремонту логвистичного центру, розміщеного в м. Феодосія, вартість яких становить 37188 грн.

Сторони домовилися, що зобов’язання ТОВ "Будмонтажполімер" в сумі 37188 грн. вважається припиненим прощенням боргу з 05 грудня 2006 року.

Відповідно до пункту 3 додаткової угоди сторони домовилися вважати недійсним акт прийняття виконаних підрядних робіт за листопад 2006 року на суму 632214 грн. з моменту його підписання.

В пунктах 9.1., 9.2. договору генерального підряду вказано, що зміни в цей договір можуть бути внесені за взаємною згодою сторін, що оформляється додатковою угодою до договору, яка є невід’ємною частиною договору і має силу у разі, якщо вона викладена у письмовій формі та підписана уповноваженими на те представниками сторін.

Згідно частини 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, та скріплюється печаткою.

До загальних засад цивільного законодавства віднесено свободу договору, суть якої полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Тобто, сторони за договором визначають доцільність, необхідність та можливість укладення тієї чи іншої угоди чи внесення змін до неї.

Згідно статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Додаткова угода від 05 грудня 2006 року відповідає вимогам, вказаним у договорі генерального підряду від 26 жовтня 2006 року та у статтях 207, 654 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Позивач не довів і належними доказами не підтвердив нікчемність додаткової угоди від 05.12.2006 року, її нікчемність не встановлена законом.

Доводи позивача про те, що позивач не міг укласти таку додаткову угоду, не можуть спростовувати факт її підписання та скріплення підпису директора печаткою товариства.

Відповідно до пунктів 19, 22 статті 9 Статуту ТОВ фірми “Полюс” управління поточною діяльністю товариства здійснюється виконавчим органом –директором. Директор діє від імені товариства. Директор має право без доручення виконувати дії від імені товариства. Тобто, за статутом директор забезпечує належну організацію роботи товариства, діловодства, ведення документації, підписання угод тощо.

Згідно частини 3 статті 5 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства. А згідно частини 2 статті 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов’язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Тобто, у разі дійсного існування чистих аркушів паперу із підписами директора та печаткою товариства, навіть у осіб, яким директор довіряє, це не сприяє дотриманню приписів вказаних статей Господарського та Цивільного кодексів України.

Думка представника позивача про те, що додаткова угода могла бути виконана на чистому аркуші із підписом директора та печаткою товариства є лише його припущенням, яке, до того ж, ніяким чином не виправдовує дії директора, якщо такі дійсно були. Жодне із усних припущень чи пояснень представників не може бути належним доказом недійсності додаткової угоди. Відсутність на додатковій угоді запису про місце її укладення, відсутність акта приймання робіт на суму 37188 грн. не може впливати на дійсність додаткової угоди.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для застосування статті 83 ГПК України та визнання додаткової угоди від 05 грудня 2006 року недійсною. Позивачем такий позов не пред’являвся.

Суд вважає, що доводи позивача про те, що вказані у додатковій угоді роботи не відповідають роботам, які зазначені у кошторисі, не впливають на оцінку доказів у справі та зроблені судом висновки, оскільки, як вказано, сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента, визначенні умов угоди, і суду невідомо причини підписання такої угоди та невідомо, із якими іншими правовідносинами між сторонами та яким чином можуть пов’язуватися обставини її підписання. З огляду на викладене, суд відхиляє заявлене у судовому засіданні клопотання представника позивача про виклик у засідання спеціаліста -будівельника.

Відповідно до статті 32 ГПК України суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, на підставі будь-яких фактичних даних, які визначаються законом як докази.

Згідно статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тобто, рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах.

Суд приходить до висновку, що позивач не спростував доводи відповідача, його заперечення проти доказів відповідача основані на припущеннях та усних поясненнях, позивач не довів законність та правомірність його вимоги про стягнення із відповідача коштів, тому позов задоволенню не підлягає.

Клопотання позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає в зв’язку з відмовою в позові та його необгрунтованістю.

На підставі ст. 49 ГПК України понесені позивачем витрати повністю покладаються на позивача і йому не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          У позові відмовити повністю.

2. Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Полюс»про забезпечення позову та про виклик у засідання спеціаліста-будівельника залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду.

Суддя А.Д.Пащенко