Харківський апеляційний господарський суд
УХВАЛА

"26" лютого 2008 р. Справа № 8/153-05 АС

Колегія суддів у складі:

головуючого судді Демченко В.О., судді Такмаков Ю.В. , Барбашова С.В.

при секретарі Соколовій Ю.І.

за участю представників сторін:

позивача – Мирошник Т.Ю. (дов. №1/2 від 12.02.08р.), Журавель Д.М. (дов. № 1/4 від 18.02.08р.)

відповідача - Тихоненкової С.О. (дов. № 145/10/10-030 від 09.01.08р.), Аргунової О.О. (дов. № 101/10/10-030 від 08.01.08р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Прана" (вх. № 4469 C/3) про перегляд постанови Харківського апеляційного господарського суду області від 26.07.05 р. за нововиявленими обставинами у справі № 8/153-05 АС

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прана", Сумська область, Шосткінський район, с. Пирогівка

до Шосткінської міжрайонної державної податкової інспекції. м. Шостка

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, -

встановила:

Рішенням господарського суду Сумської області від 05.05.2005 р. по справі № 8/153-05 (суддя Кіяшко В.І.) позов задоволений. Визнано недійсними повідомлення-рішення Шосткінської МДПІ за №№ 303/15-1/0 від 30.07.2002, 56/15-02//0, 55/15-02//0, 52/15-02//0, 51/15-02//0, 53/15-02/0, 50/15-02//0,54/15-02/ від 04.09.2002 р., 471/15-1//0 від 09.09.2002 р., 660/15-02-, 661/15-02/ від 08.11.2002 р.

Постановою Харківського апеляційного господарського від 26 липня 2005 року (головуючого судді Філатова Ю.М., суддів Бондаренко В.П., Сіверіна В.І.) рішення господарського суду Сумської області скасовано та прийнято нове рішення, яким в позові про визнання недійсними повідомлень-рішень Шосткінської МДПІ за №№ 303/15-1/0 від 30.07.2002, 56/15-02//0, 55/15-02//0, 52/15-02//0, 51/15-02//0, 53/15-02/0, 50/15-02//0,54/15-02/ від 04.09.2002 р., 471/15-1//0 від 09.09.2002 р., 660/15-02-, 661/15-02/ від 08.11.2002 р. відмовлено.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Прана" звернулось із заявою про перегляд постанови Харківського апеляційного господарського суду від 26.07.2005р. за нововиявленими обставинами, зазначаючи те, що нововиявлені обставини, а саме, ухвали та рішення, постановлені Київським районним судом м. Харкова 15.04.2005 р. по справі 2-5314/2, є істотними для даної справи і не були відомі заявнику на момент розгляду справи. З цих обставин позивач просить суд апеляційної інстанції переглянути постанову та винести нову постанову про залишення рішення господарського суду Сумської області від 05.05.2005 р. без змін.

Відповідач заперечує проти вимог, викладених у зазначеній заяві, вказуючи, що обставини, на які посилається позивач, не є нововиявленими.

У судовому засіданні 11.05.06 позивач звернувся до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі, мотивуючи тим, що Верховним Судом України прийнято до провадження касаційну скаргу на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26.01.05 та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 29.09.05 у кримінальній справі, порушеній у відношенні посадових осіб ТОВ "Прана" Лепішка І.О. та Тур О.М. за ознаками ухилення від сплати податків, зборів та інших обов'язкових платежів.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 11.05.2006р. задоволено дане клопотання позивача та зупинено провадження у справі до закінчення розгляду Верховним Судом України касаційної скарги засуджених Лепишка І.О. та Тур О.М. на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26.01.05 та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 29.09.05 у кримінальній справі щодо вказаних осіб, а також зобов'язано сторони повідомити суд про наявність підстав для поновлення провадження у справі відповідно до частини 5 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України.

28.01.2008р. до Харківського апеляційного господарського суду надійшов лист за № 916/10/10-030 від 21.01.2008р. від Шосткінської міжрайонної державної податкової інспекції у Сумській області, яким повідомлено, що ухвалою Верховного Суду України від 25.09.2007р. касаційну скаргу засуджених Лепишка І.О. і Тур О.М. залишено без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26.01.2005р. та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області від 29.09.2005р. щодо Лепишка І.О. і Тур О.М. - без змін. На підтвердження викладеного відповідачем надано копію ухвали Верховного Суду України від 25.09.2007р.

30.01.08р. провадження у справі було поновлено у відповідності до ч. 5 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України та призначено справу до розгляду Харківським апеляційним господарським судом на 12.02.08р.

У судовому засіданні 12.02.08р. було оголошено перерву до 26.02.08р.

Заслухавши уповноважених представників позивача та відповідача, які підтримали свої позиції у справі, перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи заяви позивача про перегляд постанови Харківського апеляційного господарського суду від 26.07.05р. в межах вимог, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, колегія суддів встановила наступне.

Статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначені підстави для провадження за нововиявленими обставинами. Відповідно до п.п. 1, 2 постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Таким чином, судове рішення може бути переглянуто за нововиявленими обставинами за двох умов: істотність нововиявлених обставин для вирішення спору і виявлення їх після прийняття судового рішення зі справи, однак позивачем не доведено, що наведені ним в обґрунтування заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами докази є істотними та спростовують висновки Харківського апеляційного господарського суду по суті спору. Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами глави 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, як свідчать матеріали справи, постановою Харківського апеляційного господарського від 26 липня 2005 року скасовано рішення господарського суду Сумської області та прийнято нове, яким в позові про визнання недійсними повідомлень-рішень Шосткінської МДПІ за №№ 303/15-1/0 від 30.07.2002, 56/15-02//0, 55/15-02//0, 52/15-02//0, 51/15-02//0, 53/15-02/0, 50/15-02//0,54/15-02/ від 04.09.2002 р., 471/15-1//0 від 09.09.2002 р., 660/15-02-, 661/15-02/ від 08.11.2002 р. відмовлено. Вказана постанова мотивована тим, що відповідач не звільнений від сплати податку на додану вартість та податку на прибуток, які є загальнодержавними податками, оскільки Закон України "Про систему оподаткування" № 77/97-ВР від 18.02.97р. є спеціальним Законом з питань оподаткування і має приоритетне застосування перед Законом України "Про правовий режим території, яка зазначала радіоактивного забруднення в результаті Чорнобильської катастрофи" № 791-а-ХІІ від 27.02.91р., положення якого застосовані позивачем при зверненні до господарського суду з даними позовними вимогами та покладені в їх обґрунтування. З цих підстав, приймаючи дану постанову, суд апеляційної інстанції визначився, що здійснення відповідачем донарахування позивачу податків та застосування фінансових санкцій, є правомірним, а тому відмовив в задоволенні позову про визнання спірних податкових повідомлень недійсними.

В обґрунтування заяви про перегляд постанови Харківського апеляційного господарського суду від 26.07.2005р. за нововиявленими обставинами, позивач послався на те, що факт прийняття ухвали Київським районним судом м. Харкова від 15.04.2005 р. у справі 2-5314/2-1999 про встановлення порядку виконання рішення від 29.12.1999р. був невідомий заявникові на момент розгляду справи та є істотною обставиною для даної справи, в зв'язку з чим позивач просить суд апеляційної інстанції переглянути постанову та винести нову постанову про залишення рішення господарського суду Сумської області від 05.05.2005 р. без змін. При цьому, заявник вказує на те, що ухвали Київського районного суду м. Харкова від 15.04.2005р. у справі 2-5314/2-1999 про встановлення порядку виконання рішення від 29.12.1999р. постановлені за участю СУЧП "Контур" ТОВ без залучення ТОВ "Прана" та надійшли на адресу позивача лише 18.10.05р., а тому ТОВ "Прана" не знало про вказану обставину і не могло послатися на неї в обґрунтування своїх вимог.

Проте, вказані обставини не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки були відомі позивачу на момент прийняття Харківським апеляційним господарським судом постанови від 26.07.05р. та не є нововиявленими у розумінні ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вони не виявлені позивачем після прийняття постанови, а навпаки ці обставини були ним представлені для судового розгляду та надання колегією суддів відповідної юридичної оцінки.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.05.05р. визнано обов'язковою явку представників сторін з належним чином оформленими повноваженнями.

27.07.05р. представник ТОВ "Прана" –Чередниченко К.В. за довіреністю №1/5 від 27.04.05р. звернувся до Харківського апеляційного господарського суду із клопотанням про відкладення розгляду справи, до якого приєднав копію ухвали Київського районного суду м. Харкова від 15.04.2005 р. у справі 2-5314/2-1999 про встановлення порядку виконання рішення від 29.12.1999р. (т. 1 а.с.116-121). Проте, дане клопотання було відхилено судом, оскільки наявність повноважень особи, що його подала, не підтверджена належним чином (надано не завірену копію довіреності). За таких обставин, колегія суддів вважає, що на момент прийняття постанови від 26.07.05р. позивач був обізнаний зі змістом цих ухвал та не був позбавлений права послатися на їх висновки в обґрунтування своїх вимог, оскільки обов'язок доказування законодавчо покладений на сторони.

При цьому, слід зауважити, що в силу вимог ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для справи, є лише рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили. Однак, вказана ухвала Київського районного суду м. Харкова правомірно не прийнята Харківським апеляційним господарським судом до уваги, оскільки не має статусу такого документу, котрий має обов'язкове значення в даному судовому процесі при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні події та ким вони вчинені.

Більш того, викладені в обґрунтування заяви про перегляд постанови Харківського апеляційного господарського суду від 26.07.2005р. за нововиявленими обставинами твердження не мають істотного значення для справи, не спростовують законних та обґрунтованих висновків Харківського апеляційного господарського суду по суті та не стосуються предмету доказування у справі, а тому до уваги колегією суддів не приймаються, з огляду на наступне.

В підтвердження вимог даної заяви позивач вказує на те, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15.04.2005 р. у справі 2-5314/2-1999 про встановлення порядку виконання рішення від 29.12.1999р. вирішено питання щодо визначення спірних податкових повідомлень недійсними та визнано їх такими, що не підлягають виконанню з моменту їх винесення, оскільки до СУЧП "Контур" ТОВ та створених за його участю дочірніх підприємств, зокрема ТОВ "Прана", застосовано державні гарантії. З цих обставин, починаючи з 07.05.93р. до співвласника ТОВ "Прана" - СУЧП "Контур" ТОВ повинно застосовуватись спеціальне законодавство України стосовно сплати податку на додану вартість, податку на прибуток та інших податків. Крім того, на підставі вказаних судових актів позивач вважає податкові повідомлення, що є предметом спору у даній справі, такими, що відносяться до періоду дії державних гарантій захисту іноземних інвестицій.

Колегія суддів вважає, що висновки згаданої ухвали Київського районного суду м. Харкова, якою встановлений порядок виконання рішення від 29.12.1999р., не стосуються предмету спору у даній справі, оскільки не впливають на визначення правових підстав для визнання спірних податкових повідомлень недійсними.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 січня 2005 року Ніжинський міський районний суд Чернігівської області визнав посадових осіб ТОВ "Прана" винними у вчиненні злочину, передбаченого ст. 212 ч. З Кримінального кодексу України, тобто в ухиленні ТОВ "Прана" від сплати податку на прибуток та податку на додану вартість за перше півріччя 2002 року на загальну суму 37 530 244,00 грн., де цивільним позивачем була визнана Шосткінська МДПІ. Вказана сума складається, зокрема з прийнятих Шосткінською МДПІ податкових повідомлень, що є предметом спору у даній справі.

Вироком Ніжинського міськрайонного суду від 26.01.05р. задоволено цивільний позов Шосткінської МДПІ щодо фактичного ненадходження до державного бюджету від ТОВ "Прана" у першому півріччі 2002 р. податку на прибуток та податку на додану вартість в сумі 37 530 244,00 грн.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 29.09.05 р. вирок Ніжинського міськрайонного суду від 26.01.05 р. в частині цивільного позову Шосткінської МДПІ на загальну суму 37 530 244,00 грн. залишено без змін.

25.09.2007р. Верховним Судом України прийнято ухвалу, якою касаційну скаргу засуджених Лепишка І.О. і Тур О.М. залишено без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26.01.2005р. та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області від 29.09.2005р. щодо Лепишка І.О. і Тур О.М. залишено без змін.

Верховним судом було з'ясовано, що посадові особи ТОВ "Прана" усвідомлюючи, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про систему оподаткування" від 25.06.91р. встановлення та скасування податків є виключно компетенцією Верховної Ради України, сільських, селищних та міських рад, а також достовірно знаючи, що надані права підприємствам з іноземними інвестиціями та їх дочірнім підприємствам сплачувати податки втрачено на підставі ст. ст. 2, 5, 7 Закону України "Про усунення дискримінації в оподаткуванні суб'єктів підприємницької діяльності, створених з використанням майна та коштів вітчизняного походження" від 17.02.2000 року умисно, з метою несплати встановлених чинним законодавством податків, не зважили на викладені обставини та безпідставно використовували в діяльності ТОВ "Прана" рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.12.1999 року та послідуючі ухвали, які роз'яснювали дане рішення.

Крім того, судом встановлено, що звільнення ТОВ "Прана" від сплати податків на підставі Закону України "Про правовий режим території, яка зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 27.02.1991р. суперечить змісту вимог інших норм чинного податкового законодавства, які мають пріоритет у застосуванні. Згідно зі ст. 7 цього Закону для підприємств, об'єднань і організацій, розташованих в зонах гарантованого добровільного відселення та посиленого радіологічного контролю встановлені пільгові умови фінансування, гарантоване матеріально-технічне забезпечення. Більш того, вони звільняються від оподаткування, окрім платежів і відрахувань до місцевих бюджетів.

Однак, разом з цим, Верховний суд зазначив, що Закон України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" не є спеціальним законом з питань оподаткування, а лише регулює питання поділу території на відповідні зони, режиму їх використання та охорони, умови проживання та праці населення, господарської, науково-дослідницької та іншої діяльності в цих зонах. Цей Закон закріплює і гарантує забезпечення режиму використання та охорони вказаних територій з метою зменшення дії радіоактивного опромінення на здоров'я-людини та на екологічні системи.

В даному випадку, спеціальним законом з питань оподаткування податком на додану вартість на момент ухилення посадових осіб ТОВ "Прана" від сплати податків був Закон України "Про податок на додану вартість", який набрав чинності з 1 липня 1997 року. Положеннями п. 11.2. ст. 11 Прикінцевих положень цього Закону встановлено, що до приведення інших законодавчих актів у відповідність з нормами цього Закону, вони діють у частині, що суперечить цьому Закону.

Оскільки Законом України "Про податок на додану вартість" не були встановлені для ТОВ "Прана" пільги зі сплати цього податку, то Закон України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивної забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 29 лютого 1991 р. є чинним у частині, що не суперечить спеціальному закону.

Отже, сума податку на прибуток і податку на додану вартість, які ТОВ "Прана" повинно було сплатити до бюджету в першому півріччі 2002 року, складає 37530244,00 грн., та відображена у відповідних актах податкової служби та спірних повідомленнях податкового органу, про що також не заперечували представники позивача у судовому засіданні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що факти, викладені в постанові Харківського апеляційного господарського суду щодо правомірності податкових повідомлень вимогам чинного законодавства, в повному обсязі підтверджені ухвалою Верховного суду України від 25.09.07р.

Згідно ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення, а відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що усі доводи заяви позивача не мають факторів нововиявлених обставин, а лише фіксують обставини, які були відомі йому на час прийняття постанови апеляційним господарським судом. Крім того, позивач в порушення правил глави 4 Кодексу адміністративного судочинства України надаючи обґрунтування щодо обставин, які з’ясовувались судом апеляційної інстанції при вирішенні справи, вважає їх нововиявленими обставинами, при цьому ці доводи не спростовують висновків суду по суті спору.

Таким чином, висновки постанови Харківського апеляційного господарського суду від 26.07.05р. ґрунтуються на повному та всебічному з’ясуванні всіх обставин справи в її сукупності, а вказані заявником обставини не є нововиявленими, тому колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що заява ТОВ "Прана" про перегляд вищевказаної постанови не підлягає задоволенню.

Виходячи з викладеного та керуючись ст. ст. 245, 252, 253 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ухвалила:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Прана", Сумська область, Шосткінський район, с. Пирогівка про перегляд постанови Харківського апеляційного господарського суду області від 26.07.05 р. за нововиявленими обставинами у справі № 8/153-05 АС залишити без задоволення.

Головуючий суддя Демченко В.О.

Судді Такмаков Ю.В.

Барбашова С.В.