ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Луганськ, пл. Героїв ВВВ, 3а. Тел. 55-17-32 ____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19.09.08
Справа № 15/128

За позовом

фізичної особи -підприємця ОСОБА_1,
м. Сніжне Донецької області

до фізичної особи -підприємця
ОСОБА_2, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про
стягнення  6 125 грн. 05 коп.

Суддя
Пономаренко Є.Ю.

За участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_3.,
представник за довіреністюНОМЕР_1від 28.08.08;

від
відповідача - представник не прибув.

До початку слухання справи по суті
не заявлено вимогу про фіксування
судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, у
зв'язку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального
кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги:

- стягнути з відповідача на користь
позивача суму заборгованості 4 000 грн. 00 коп. за договором поставки № б/н від
18.01.07; пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка складає 855 грн.
36 коп.; три відсотки річних -141 грн. 69 коп. та індекс інфляції -1 128 грн.
00 коп.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.

Відповідач витребувані судом
документи не представив, участь свого представника у судовому засіданні не
забезпечив, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений
належним чином: ухвали суду направлялися за адресою, яка є офіційною адресою
підприємця та підтверджена довідкою державного реєстратора.

При цьому, слід відзначити, що
інформаційним листом вищого господарського суду України від 02.06.2006  N 01-8/1228,
визначено, зокрема що до повноважень
господарських судів не віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб  або  місця
проживання фізичних  осіб -
учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

Жодна з ухвал не повернута до суду
підприємством поштового зв'язку через її невручення адресатові.

Таким чином, всі ухвали  були направлені сторонам у справі в
установленому порядку, документів які би свідчили про їх неотримання сторонами
у справі до суду не надходило.

У зв'язку з наведеним, враховуючи
положення ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, Інструкції з
діловодства в господарських судах України та наявні матеріали справи судом
вжито всіх необхідних заходів з повідомлення сторін про дату, час та місце
судових засідань. Тому, суд приходить до висновку, що сторони належним чином
повідомлені про час та місце проведення судового засідання.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

На підставі викладеного справа
розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
додатково надані  документи та вислухавши
представника позивача суд встановив наступне.

Між сторонами у справі укладено
договір купівлі-продажу від 18.03.2007 р., за яким позивач зобов'язався
поставити кондитерські вироби, а відповідач, як покупець, за договором
зобов'язався прийняти товар та вчасно сплати його.

На виконання даного договору
позивач продав відповідачу товар на загальну суму 5637 грн. 00 коп., що
підтверджується видатковою накладною від 24.05.2007р.  №126 на суму 5637 грн.

Одержання даного товару на підставі
вказаного договору поставки підтверджується також поясненнями позивача та не
заперечується відповідачем.

Відповідно до п. 3.1 договору
відповідач зобов'язаний був здійснити повну оплату протягом 10 банківських днів
з моменту отримання товару.

Відповідач грошові зобов'язання зі
сплати за одержану продукцію станом на день подачі позовної заяви до суду у
повному обсязі не виконав, сплативши лише 1637 грн.

Розмір боргу на час прийняття
даного рішення складає 4000 грн. 00 коп.

Встановивши фактичні обставини
справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд дійшов висновку про
часткову обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за
змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно п.2 ст. 193 Господарського
кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів,  необхідних
для належного  виконання нею
зобов'язання,  враховуючи інтереси другої
сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань
є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом,
іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 43,
33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна
довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем доводи позивача не
спростовано, належних доказів виконання зобов'язань, на підставі яких заявлено
позовні вимоги не надано.

Таким чином позовна вимога про
стягнення боргу підлягає задоволенню повністю у сумі 4000 грн.

Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від
простроченої суми.

Відповідно до ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Обґрунтований розмір боргу з
урахуванням щомісячного індексу інфляції за період з червня 2007 р. по червень
2008 р. складає більше ніж заявлена до стягнення сума.

Тому, задовольняється вимога
позивача по стягненню з відповідача заявленої позивачем за позовною заявою суми
інфляційних втрат у розмірі  1128 грн.,
яка є меншим від належного розміру.

Вимоги по стягненню 3 % річних у
сумі 141 грн. 69 коп. підлягають задоволенню повністю, враховуючи що
обґрунтований розмір 3% річних є більшим ніж заявлена сума.

Належним чином оформлена заява про
збільшення розміру позовних вимог по стягненню трьох відсотків річних та
інфляційних нарахувань та про зменшення розміру вимоги по стягненню пені
позивачем до суду не подавалась. Також, доказів направлення відповідачу такої
заяви суду не подавалось. Клопотання про відкладення розгляду справи для
подання заяви про збільшення розміру вказаних позовних вимог та направлення
такої заяви відповідачеві представник позивача в судовому засіданні не заявив.
Навпаки представник позивача заявив усне клопотання про розгляд справи у даному
судовому засіданні виходячи з первісно заявлених позовних вимог.

Вимоги позивача про стягнення пені
у заявленій за позовною заявою сумі в розмірі 855 грн. 36 коп. підлягають
задоволенню частково виходячи з наступних підстав.

Відповідно до розділу 6 договору
позивачем нараховано пеню за період з 04.06.2007р. по 08.08.2008р., тобто за
431 день, у сумі 855 грн. 36 коп.

Термін, з якого починається
прострочення виконання відповідачем зобов'язання, визначається відповідно до
умов п. 3.. договору, згідно якого відповідач зобов'язаний був здійснити повну
оплату протягом 10 банківських днів з моменту отримання товару.

Позивачем неправильно нарахована
пеня за період у 431 днів 04.06.2007р. по 08.08.2008р., з огляду на
положення  п. 6 ст. 233 Господарського
кодексу України, відповідно до якої нарахування штрафних  санкцій
за  прострочення  виконання зобов'язання,  якщо
інше  не  встановлено
законом або договором, припиняється через шість місяців від
дня,  коли зобов'язання  мало бути виконано.

Дана норма підлягає застосуванню
оскільки умови розділу 6 договору передбачають порядок нарахування пені, а не
визначають іншого строку протягом якого нараховується пеня.

Таким чином, розмір пені за період
з 04.06.2007р. по 04.12.2007р., виходячи з суми боргу, на яку нараховано пеню
за позовною заявою, який підлягає стягненню становить 322 грн. 63 коп.

Таким чином, оцінивши доводи позивача
та надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково,
з відповідача підлягає стягненню борг у сумі 4000 грн. 00 коп., інфляційні
втрати у сумі 1128 грн. 00 коп., 3% річних у сумі 141 грн. 69 коп. та пеня у
сумі 322 грн. 63 коп. В частині решти позовних вимог слід відмовити за
необґрунтованістю.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК
України на відповідача покладаються судові витрати пропорційно розміру
задоволених вимог у складі: 93 грн. 13 коп.
державного мита, а також 107 грн. 73 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и
в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2,АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь  фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1, м. Сніжне Донецької області, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, борг у сумі 4000 грн. 00 коп., інфляційні втрати у сумі 1128
грн. 00 коп., 3% річних у сумі 141 грн. 69 коп., пеню у сумі 322
грн. 63 коп., витрати зі сплати державного мита у сумі 93 грн. 13 коп.
та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі  107 грн. 73 коп. Наказ видати
позивачу.

3. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня підписання повного тексту рішення
оформленого відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення підписано 22.09.2008р.

Суддя

Є.Ю. Пономаренко