ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.03.2008                                                              Справа № 8/51

За позовом Київського транспортного прокурора в інтересах держави в особі – центрального органу виконавчої влади Міністерства транспорту та зв’язку України, м. Київ та Державного територіально-галузевого об’єднання „Південно-Західна залізниця”, м. Київ

до відповідача Солотвинського сольового рудника, смт. Солотвино Тячівського району

про стягнення штрафу у розмірі 8820грн. за неправильне зазначення у накладній коду вантажоодержувача

Суддя – В.С. Русняк

Представники:

Від позивача – Недошитка Р.Ю. –юрисконсульт юридичного сектору актово-претензійного відділу галузевої служби комерційної роботи та маркетингу, довіреність №639-ню від 27.02.08;

Від відповідача –Цвейкуш С.М. –юрисконсульт, довіреність №8/258 від 19.12.07

В засіданні приймали участь: прокурор –Андрейчик А.М.

СУТЬ СПОРУ: Київським транспортним прокурором в інтересах держави в особі – центрального органу виконавчої влади Міністерства транспорту та зв’язку України, м. Київ та Державного територіально-галузевого об’єднання „Південно-Західна залізниця”, м. Київ заявлено позов до Солотвинського сольового рудника, смт. Солотвино Тячівського району про стягнення штрафу у розмірі 8820 грн. за неправильне зазначення у накладній коду вантажоодержувача

У судовому засіданні прокурором позовні вимоги підтримано.

Представником позивача позов підтримано, посилаючись на підтвердження підстав позовних вимог доданими до матеріалів справи документальними доказами, зокрема посилається на те, що відповідачем допущено порушення вимог чинного законодавства щодо оформлення перевізних документів. Просить позов задоволити.

Відповідач у відзиві на позов №8/51 від 05.03.08 посилається на те, що позовна заява про оплату штрафу на суму 8820 грн. не основана на законних підставах. Зокрема, повідомляє, що 05.08.07 було відправлено вагон №65225740 вантажоодержувачу –Шепетівській дорожньо-експлуатаційній дільниці, на підставі рознарядки, в якій зазначено код клієнта по залізниці 4585. Крім того, Солотвинський сольовий рудник немає списків кодів усіх клієнтів, яким солерудник відвантажував продукцію і тому проконтролювати правильність кодів згаданих у рознарядках клієнтів не взмозі. Посилається на те, що даний позов заявлено позов про стягнення з Солотвинського сольового рудника 8820грн. штрафу всупереч рішення Конституційного Суду України від 08.04.99, згідно якого прокурором та їх заступником не дано право заявляти подібного роду позови.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Підставою для звернення прокурора із заявою до суду є те, що порушуються інтереси держави. Оскільки власником і засновником Державного територіально-галузевого об’єднання „Південно-Західна залізниця” є держава в особі Міністерства транспорту та зв’язку України, яке є центральним органом виконавчої влади, то несплата відповідачем коштів штрафних санкцій порушує інтереси держави в галузі залізничного транспорту.

Київською транспортною прокуратурою проведено перевірку, якою встановлено, що Державне територіально-галузеве об’єднання „Південно-Західна залізниця” (далі –ДТГО „ПЗЗ”) надавало послуги з перевезення вантажів Солотвинському сольовому руднику.

Позивачем свої зобов’язання виконано належним чином та в установлений строк. Відповідачем допущено порушення вимог чинного законодавства щодо оформлення перевізних документів.

У серпні 2007 р. зі ст. Солотвино-2 Львівської залізниці на ст. Шепетівка-Подільська Південно-Західної залізниці відправлено вагон з вантажем –сіль (підтверджено копією довіреності №472998 від 09.08.07 та копією накладної №35952518, яка згідно зі ст. 6 Статуту залізниць України є основним перевізним документом та обов’язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу). У накладній №35952518 вантажовідправником –Солотвинським сольовим рудником, неправильно зазначено код одержувача вантажу філії ст. Шепетівка-Подільська Південно-Західної залізниці. 09 серпня 2007 р. на ст. Шепетівка-Подільська Південно-Західної залізниці складено акт загальної форми №358 від 09.08.07 про невірність вказаного коду, тобто замість коду вантажоодержувача філії „Шепетівської дорожньо-експлуатаційної дільниці” –4526 зазначено код 4585.

Згідно з п. 2.1 р. 2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 р. встановлено, що вантажовідправник при заповненні комплексу перевізних документів повинен вказати точне і повне найменування установи, підприємства, організації, особи –одержувача вантажу, його код. Крім того, відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Відповідно до п. 8 Правил видачі вантажів при розрахунках через технологічні центри з обробки перевізних документів (ТехПД) проставляється чотирьохзначний код платника, присвоєний йому ТехПД. При неправильному зазначенні у накладній коду вантажовідправником, залізниця не може ідентифікувати вантажоодержувача і на підставі ст. 129 Статуту залізниць України складається Акт загальної форми про даний факт порушення і для засвідчення обставини, що являється підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника.

Згідно із ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній маси, кількість місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до п. 3.15 Роз’яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.02 за №04-5/601 із змінами та доповненнями, внесеними рекомендацією президії Вищого господарського суду України від 18.11.03 за №04-5/1429, у застосуванні ст. 118 Статуту залізниць України слід мати на увазі, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, встановлених залізницею як на станції призначення або під час перевезення, так і на станції відправлення після пред’явлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв’язку з цим збитки.

Відповідно до накладної №35952518 провізна плата становить 1764 грн. Таким чином, як випливає з матеріалів справи, у Солотвинського сольового рудника виник борг перед Державним територіально-галузевим об’єднанням „Південно-Західною залізницею” в розмірі 8820грн. (підтверджено розрахунком провізної плати та штрафних санкцій за відправкою №35952518).

Крім того, позивачем направлялась відповідачу претензія №НЗ-1-27/1675 від 28.11.07 з вимогою оплатити штраф. Відповідно до відповіді на претензію №712 від 13.12.07 Солотвинський сольовий рудник відхиляє вимоги позивача.

Заперечення відповідача судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки воно спростовується матеріалами справи.

Таким чином, вимога позивача підлягає задоволенню повністю.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України в розмірі 220 грн., в т.ч. 102 грн. по оплаті держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити повністю.

2.          Стягнути з Солотвинського сольового рудника (Закарпатська область, Тячівський район, смт. Солотвино, вул. Шахтарська, 36, код 00383544):

а) на користь Державного територіально-галузевого об’єднання „Південно-Західна залізниця” (м. Київ, Шевченківський район, вул. Лисенка, 6, код 04713033) суму штрафу в розмірі 8820 (вісім тисяч вісімсот двадцять гривень) грн.

Видати наказ.

б) в доход Державного бюджету України суму 102 (сто дві гривні) грн. державного мита із зарахуванням по коду бюджетної класифікації 22090200, символ звітності банку 095.

Видати наказ.

в) в доход Державного бюджету України суму 118 (сто вісімнадцять гривень) грн. за оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу із зарахуванням по коду бюджетної класифікації 22050000, символ звітності банку 259.

Видати наказ.

Суддя В.С. Русняк