ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"22" жовтня 2008 р.
Справа №  02/4193

Господарський суд Черкаської області
в складі головуючого судді Пащенко А.Д.,
із секретарем судового засідання Давиденко В.Г.,

за
участю представників:  позивача:
Собецький М.І. -за довіреністю,

відповідача:
ОСОБА_1 -підприємець особисто, ОСОБА_2 - за довіреністю,  розглянувши у відкритому судовому засіданні у
м. Черкаси справу

за
позовом    відкритого акціонерного товариства
"Сведбанк"

до
суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1

про
стягнення 200 000 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено
позов про стягнення з відповідача 200 000 грн., що складає частину
заборгованості по кредитному договору № 2301/0906/13-587 від 05.09.2006 року,
укладеному позивачем та відповідачем між собою, з мотивів невиконання
відповідачем своїх зобов'язань за договором та несплати кредиту і процентів в
установлені кредитним договором строки.

Представник
позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що
уступки боргу не було, договір із третьою особою не укладався, ніхто не взяв на
себе зобов'язання відповідача, тому відповідач повинна виконати свої
зобов'язання за кредитним договором і сплатити борг; предметом іпотеки є
об'єкти нерухомості, що знаходяться в с. Вільхи, Золотоніського району та
належать ОСОБА_3, яка є дочкою відповідачки та є майновим поручителем по
зобов'язаннях відповідача, але на даний час місце її знаходження невідоме, тому
неможливо реалізувати предмет застави для погашення заборгованості по
кредитному договору.

Відповідач
у відзиві на позов та представник відповідача у судовому засіданні заперечили
проти  вимоги позивача з тих підстав, що
відповідач є неналежним відповідачем, оскільки 12.07.2007 року банк та
відповідач домовилися про повне переведення прав та зобов'язань позичальника по
кредитному договору і в листі № 800 від 12.07.2007 року директор банку вказав,
що він гарантує відсутність  фінансових і
майнових претензій до позичальника та майнового поручителя по кредитному
договору.

У судовому засіданні оголошувалася перерва
із 20.10.2008 року по 21.10.2008 року та по 22.10.2008 року.

Оцінивши
докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи представників
сторін і відповідача, суд встановив наступне.

Акціонерний комерційний банк
„ТАС-Комерцбанк” (правонаступником якого є позивач у справі)  та суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_4 (позичальник за договором, відповідач у справі)
уклали  кредитний договір №  2301/0906/13-587 від 05 вересня 2006 року, за
умовами якого позивач зобов'язався надати відповідачу грошові кошти у вигляді
кредитної лінії, що поновлюється, в сумі 750 000 грн., строком користування з
05 вересня 2006 року по 4 вересня 2008 року включно з урахуванням графіку, із
сплатою  за користування кредитною лінією
23 % річних,  для поповнення обігових
коштів. Відповідач зобов'язалася
повернути кошти, одержані в рахунок
кредитної лінії,  сплатити
проценти за користування кредитною лінією
та виконати свої зобов'язання у повному обсязі  у строки, передбачені цим договором.

В додатку № 1 до вищезазначеного
договору сторони підписали графік погашення
кредиту, відповідно до якого до 5 числа кожного місяця відповідач
повинна сплачувати по 41 667 грн., та 04 вересня 2008 року сплатити 41 661 грн.
кредиту.

Дослідивши
матеріали справи, суд приходить до висновку, що кредитний договір відповідає
вимогам чинного законодавства, підписаний повноважним представником позивача та
особисто відповідачем, містить в собі всі істотні умови, встановлені для
відповідних договорів.

Заявлена
позивачем вимога про стягнення із відповідача частини заборгованості по
кредитному договору в сумі 200 000 грн. відповідає його праву, встановленому
статтею 55 ГПК України, відповідно до якої суму позову визначає позивач. З
огляду на викладене, суд розглядає позов у заявленій позивачем частині суми  заборгованості по кредитному договору.

Відповідач
у судовому засіданні  підтвердила факт
надання позивачем кредиту у вказаній в договорі сумі 750 000 грн. та пояснила,
що у 2006 році свої зобов'язання перед банком виконувала, кошти за неї платила
дочка,  у 2007 році відповідач особисто
сплатила два платежі, однак, в подальшому вона за сімейними обставинами не мала
можливості розраховуватися із банком, в зв'язку з чим створилася
заборгованість. Доводи відповідача про переведення боргу на іншу особу  не підтверджені належними доказами. Лист №
800 від 12 липня 2007 року за підписом директора Черкаської філії АКБ
“ТАС-Комерцбанк” Химича М.О., на який посилається відповідач, не може бути
таким доказом, оскільки у ньому вказано, що “даним листом банк  гарантує відсутність фінансових і майнових
претензій до позичальника та майнового поручителя по кредиту у разі
переведення своїх прав і зобов'язань по кредитному договору  № 2301/0906/13-587 від 05 вересня 2006 року
третій особі  згідно п. 10.3 даної
угоди”.  Оскільки суду не доведено фактичне
укладення угоди про переведення боргу третій особі, а  позивач наявність такої угоди заперечує, тому
суд вважає, що відповідачем не доведено факт настання умови, яка могла б
зняти  претензії банку до відповідача, як
позичальника по кредитному договору.

Згідно
зі статтями  193, 202 Господарського
кодексу України та статтями 525, 526, 530
Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння
відмова від зобов'язання  не
допускається,  якщо інше не передбачено
договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України,
статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно
до статті 1054 Цивільного кодексу України
за кредитним договором  банк
(кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується
повернути  кредит та сплатити
проценти.

Відповідно
до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо  у зобов'язанні встановлений строк
(термін)  його виконання, то воно   підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Отже,
з огляду на викладене, відповідач повинен був виконати своє зобов'язання  і сплатити позивачу  кредит не пізніше 04 вересня 2008 року та
щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом.

Однак,
як встановлено судом, відповідач не виконав своє зобов'язання, кошти   в установлений кредитним договором строк не
сплатив.

Відповідач
(як позичальник за кредитним договором) не спростував встановлені факти, не
заперечив доводи позивача, не подав суду доказів проведення розрахунку із
позивачем в заявленій сумі. Суд вважає, що вимога позивача про стягнення із
відповідача частини заборгованості по кредитному договору в сумі 200 000 грн. є
законною і обгрунтованою, підтвердженою належними доказами, не спростованою
відповідачем, тобто такою, що підлягає до задоволення.

На
підставі ст. 49 ГПК України з відповідача підлягають відшкодуванню
позивачу  понесені останнім витрати на
сплату державного мита в  сумі 2000 грн.
та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення  судового процесу.

Виходячи
з викладеного, керуючись  ст.ст. 49,
82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов
задовольнити  повністю.

Стягнути
із суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,  ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь
відкритого акціонерного товариства „Сведбанк” (01032, м. Київ, вул. Комінтерну,
30, ідентифікаційний код 19356840) борг в сумі 200 000 грн., 2000 грн. витрат
на сплату державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Рішення
може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського
суду.

Суддя
А.Д.Пащенко

Рішення підписане суддею 27.10.2008
року