ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2008 Справа № 22/1-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий –Лисенко О.М. (доповідача)

суддів: Виноградник О.М., Джихур О.В.

секретар судового засідання –Геворгян Е.М.,

за участю представників сторін:

від позивача – Кононов Микола Григорович, провідний юрисконсульт, довіреність №1142 від 21.05.07;

від відповідача –не з’явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (аркуш справи 66);

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони Російської Федерації, м. Москва

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2007 року у справі № 22/1-08

за позовом Міністерства оборони Російської Федерації, м.Москва

представник Міністерства оборони Російської Федерації Кононов Миколай Григорович, м. Севастополь, АР Крим

до державне підприємство “Придніпровська залізниця”, м.Дніпропетровськ

про стягнення 30893 грн. 96 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони Російської Федерації, м.Москва звернулось з позовом до Державного підприємства “Придніпровська залізниця”, м.Дніпропетровськ про стягнення 30 893,96грн. зайве нарахованих провізних платежів.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2007 року по справі №22/1-08 (суддя Пуппо Л.Д.) в задоволенні позовних вимог відмовлено у зв’язку з подачею претензії з пропуском, встановленого строку у 9-ть місяців.

Не погодившись із рішенням, позивач подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, а позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що позивач не був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, в судове засідання не з’явився.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевезення вантажів у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до Угоди про міжнародне залізничне сполучення (далі –Угода), до якої Україна приєдналась 05.06.1992 року. До цієї ж Угоди приєдналась і Російська Федерація.

Згідно до п.1 статті 30 Угоди право подання позову, яке основане на договорі перевезення, належить тій особи, яка має право заявляти претензію до залізниці. Позов може бути заявлено тільки після заявлення претензії відповідно до статті 29.

Статтею 29 Угоди встановлено, що право на пред’явлення претензій, основаних на договорі перевезення, належить відправнику чи отримувачу (п.1). Претензії про повернення сум, сплачених по договору перевезення, можуть бути пред’явлені тією особою, яка здійснила даний платіж, і тільки до тієї залізниці, яка стягнула ці суми (п.3).

Згідно з параграфом 6 статті 29 Угоди претензії пред’являються компетентним органам залізниць, перелік яких встановлено у Додатку №19 до Угоди. Під терміном “залізниця” Угода розуміє усі залізниці однієї держави. Додаток №19 до Угоди визначає таким компетентним органом в Україні Головне комерційне Управління “Укрзалізниці”. Тому пред’явлення претензії, що випливає з міжнародного перевезення вантажу, до інших органів транспорту України не можна вважати вжиттям заходів досудового врегулювання спору в установленому порядку.

Позивачем надано копії претензій від 08.05.2007 року, направлених на адресу державного підприємства “Придніпровська залізниця”.

Тобто, доказів звернення з претензією до Головного комерційного Управління “Укрзалізниці” позивач не надав. Отже, у колегії суддів не має підстав вважати дотриманим позивачем претензійного порядку.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.80 ГПК України суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Списання тарифів здійснено залізницею 05.04.2006 року (відправка №259090) та 06.04.2006 року (відправка №259089).

Згідно із п.1 ст.31 Угоди претензії та позови відправника чи отримувача залізницям по договору перевезення, а також вимоги та позови залізниць відправникам та отримувачам про сплату провізних платежів та відшкодуванню збитків можуть бути заявлені на протязі 9 місяців.

Підпунктом 3 пункту 2 Угоди встановлено, що для претензій про додаткову оплату чи для претензій про повернення провізної плати, додаткових зборів, штрафів чи для претензій, пов’язаних з виправленням розрахунків внаслідок неправильного застосування тарифів, а також помилок при розрахунках платежів, - з дня оплати, чи, у разі коли оплати не було, з дня видачі вантажу. Отже, строк для пред’явлення претензії по даному спору закінчився 07.01.2007 року (по відправці 259089) та 06.01.2007 року (по відправці 259090). Як вже зазначалось вище, претензії були подані 08.05.2007 року.

Відповідно до пункту 4 статті 31 Угоди претензії та вимоги, по яким вийшов строк давності, не можуть бути пред’явлені також і у вигляді позовів.

Оскільки позивач звернувся з пропуском строку на пред’явлення претензії, та не до належного органу залізниці, тобто, без додержання претензійного порядку, передбаченого Угодою, колегія суддів вважає, що спір не може бути розглянутий по суті. Отже, провадження повинно бути припинено по п.1 ст.1.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2007 року (ухвала відповідно до штемпелю відправлена судом 17.12.2007 року) справу №22/1-08 було призначено до розгляду в судовому засіданні на 27.12.2007 року о 11 год. 50 хв., в якому і було прийняте остаточне рішення по справі.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.104 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

Як вбачається з повідомлення (а.с.49), ухвалу про призначення справи до розгляду в судовому засіданні, позивач отримав 28.12.2007 року. Тобто, позивач не був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2007 року по справі № 22/1-08 підлягає скасуванню.

Оскільки позовні вимоги позивача не задоволені, державне мито за перегляд справи по апеляційній скарзі покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.49, п.1 ч.1 ст.80, 101-105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони Російської Федерації, м.Москва задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2007 року по справі № 22/1-08 скасувати.

Провадження по справі припинити.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий                                О.М.Лисенко

Судді                                О.М.Виноградник

О.В.Джихур