ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 35/495

03.11.08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління «Промліфт»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Столична будівельна

компанія»

про стягнення 41 969,46 грн.

Суддя М.Є. Літвінова

Представники:

від позивача: Мірошник В.О. – предст. за довір. № 277/07-08 від

22.07.2008р.;

від відповідача: не з’явились.

В судовому засіданні 03.11.2008р., на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, за згодою представника позивача, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління «Промліфт»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Столична будівельна компанія»про стягнення з відповідача на користь позивача 40 889,85 грн. основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період прострочення, 1 079,61 грн. –3% річних та стягнення судових витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2008р. було порушено провадження у справі № 35/495, розгляд справи було призначено на 20.10.2008р.

До початку судового засідання через Відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли: клопотання про забезпечення позову, шляхом накладення арешту в межах суми позову на майно та грошові суми, що належать відповідачеві; документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі № 35/495 від 26.09.2008р.

В судовому засіданні 20.10.2008р. представник позивача обґрунтував підстави подання вищевказаної заяви про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом було вирішено відмовити останньому в задоволенні клопотання про забезпечення позову, як безпідставного та необґрунтованого, виходячи з наступного.

Забезпечення позову застосовується судом, якщо невжиття цих заходів може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі, грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред’явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення (Роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 23.08.94р. №02-5/611 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову»).

Окрім того, особа яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Вибір способу забезпечення залежить від суті позовної вимоги. Так, у позові про стягнення грошей слід застосувати накладення арешту на кошти. Арешт на майно накладається тільки в межах розміру ціни позову, а також може мати місце в тих випадках, коли саме воно є безпосереднім об’єктом спору.

Відповідач в судове засідання 20.10.2008р. не з’явився, своїх представників не направив, про поважність причин нез‘явлення суд не повідомив, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі № 35/495 від 26.09.2008р. не виконав, витребуваних документів суду не надав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 35/495 від 20.10.2008р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 03.11.2008р.

До початку судового засідання через Відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду № 35/495 від 20.10.2008р.

Відповідач в судове засідання 03.11.2008р. не з’явився, своїх представників не направив, про поважність причин нез‘явлення суд не повідомив, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі № 35/495 від 26.09.2008р. не виконав, витребуваних документів суду не надав.

Про місце, дату та час судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, але в судове засідання 03.11.2008р. ані відповідач, ані його представники не з’явились.

Особи, які беруть участь у розгляді справи вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (див. Роз‘яснення Президії ВАСУ від 18.09.1997р. №02-5/289 “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Столична будівельна компанія»(надалі відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління «Промліфт»(надалі позивач) було укладено Контракт № 15/02 на поставку, монтаж і наладку ліфтового обладнання (далі Контракт).

Відповідно до умов Контракту (п. 1.1.) замовник доручає, а підрядник зобов’язується виконати комплекс робіт з поставки ліфтового обладнання: ліфт в/п 1000 кг на 8 зупинок та ліфт в/п 400 кг на 8 зупинок, включаючи комплекти кріплень, а також здійснювати контроль строків виготовлення обладнання та виконати монтаж і наладку поставленого обладнання за адресою: м. Вишгород, проспект Шевченка, 5 з подальшою реєстрацією і передачею на обслуговування.

Ціна Контракту, визначена на день укладання Контракту, за домовленістю сторін складає:

Вартість ліфтового обладнання ЗАТ «Отіс»- 277 600,00 грн.;

Вартість монтажно-налагоджувальних робіт – 97 297,20 грн.;

Всього по контракту до сплати: 374 897,20 грн. (п. 1.2. Контракту).

Згідно п. 2.1. Контракту, розрахунки за ліфтове обладнання здійснюється шляхом поетапної оплати:

1-й етап –70 % вартості обладнання протягом 3 днів після підписання Контракту, на підставі рахунку-фактури від підрядника;

2-й етап –30 % вартості обладнання за два тижні до відвантаження на підставі рахунку-фактури від підрядника.

Відповідно до п. 3.1. Контракту постачання ліфтового обладнання здійснюється у термін –14 тижнів, при умові оплати обладнання згідно п. 2.1. розділу 2 та після повного погодження замовно-технічної документації. При виконанні умов оплати п. 2.1. розділу 2 підрядник переносить термін постачання пропорційно до дати отримання оплати.

Остаточні розрахунки за монтажно-налагоджувальні роботи проводяться щомісячно на підставі довідки ф.КБ-3 і ф.КБ-2в протягом 10 (десяти) банківських днів після їх підписання (п. 2.3. Контракту).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що останній належним чином виконав взяті на себе згідно умов Контракту зобов’язання щодо постачання ліфтового обладнання та проведення монтажно-налагоджувальних робіт.

Факт виконання даного обсягу робіт підтверджується Актом приймання виконаних підрядних робіт згідно типової форми № КБ-2в за липень 2007 року на суму 32 168,40 грн. та Актом приймання виконаних підрядних робіт згідно типової форми № КБ-2в за серпень 2007 року на суму 9 706,80 грн. (копії наявні в матеріалах справи).

Проте, відповідач в установлений строк за проведені роботи не розрахувався, чим порушив умови Контракту.

У зв’язку з чим, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, розмір якої становить 41 875,20 грн.

У відповідності до п. 2.4. Контракту підрядник сплачує послуги генпідряду в розмірі 2% від договірної вартості робіт.

З огляду на зазначене, між сторонами було здійснено залік зустрічних однорідних вимог, про що було складено відповідні акти, а саме: Акт від 31.07.2007р. на суму 643,37 грн. та Акт від 31.08.2007р. на суму 194,14 грн.

Крім того, згідно п. 2.2. Контракту замовник оплачує підряднику аванс в розмірі 30% від вартості монтажних робіт на суму 16 081,56 грн. за 5 (п’ять) банківських днів до їх початку.

Відповідачем було частково сплачено позивачу суму авансу, а саме в розмірі 8 000,00 грн.

У зв’язку з чим, заборгованість відповідача перед позивачем згідно Контракту № 15/02 від 13.02.2007р. становить 33 037,69 грн.

Керуючись ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем було здійснено нарахування збитків від інфляції, розмір яких становить 7 852,16 грн. та 3% річних –1 079,61 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов’язків.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов‘язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб‘єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов‘язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов‘язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, на день пред’явлення позову та розгляду справи в судовому засіданні відповідач свої зобов’язання за Контрактом № 15/02 від 13.02.2007р. щодо сплати вартості виконаних робіт та повної сплати суми авансу не виконав, суму заборгованості в розмірі 33 037,69 грн. не сплатив.

Як вбачається з наданих суду доказів, відповідачем були порушені договірні зобов’язання щодо здійснення повної оплати суми авансу та вартості виконаних робіт, в порядку та на умовах встановлених Контрактом.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на зазначене, позивачем було нараховано відповідачу збитки від інфляції в розмірі 7 852,16 грн. та 3% річних –1 079,61 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не були надані суду докази на спростування викладеного в позові.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 40 889,85 грн. основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період прострочення, 1 079,61 грн. –3% річних є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по оплаті державного мита, інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 610, 626, 625, 629, 837 Цивільного кодексу України, ст. 193, Господарського кодексу України, ст. ст. 32, 33, 43, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Столична будівельна компанія» (01011, м. Київ, вул. Кутузова, 6, кв. 3, р/р 149 в ПФ ВАТ «КБ «Хрещатик», МФО 380139, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління «Промліфт»(02002, м. Київ, а/с 144; 04210, м. Київ, вул. Г. Сталінграду, 12Г, оф. 193, р/р 2988 в КРД «Райффайзен банк Аваль м. Києва», МФО 322904, 5), а у випадку відсутності коштів –з будь якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення 33 037,69 грн. (тридцять три тисячі тридцять сім гривень 69 коп.) –заборгованості згідно Контракту № 15/02 від 13.02.2007р., 7 852,16 грн. (сім тисяч вісімсот п’ятдесят дві гривні 16 грн.) –збитків від інфляції, 1 079,61 (одну тисячу сімдесят дев’ять гривень 61 коп.) –3% річних, 419,70 грн. (чотириста дев’ятнадцять гривень 70 коп.) –державного мита, 118,00 грн. (сто вісімнадцять гривень 00 коп.) –витрат на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Суддя М.Є. Літвінова

Дата підписання

повного тексту рішення:17.11.2008р.