Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2008 р. Справа № 08/344-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А.,

суддя –доповідач Пуль О.А. ,суддя Білоусова Я.О.

при секретарі Власенко С.М.

за участю представників сторін:

прокурора- Гавриленко О. В.,

позивача – предст. Гроссу Г.В. за дов. № 38-46 від 09.01.2008 р.,

відповідача- предст. Крячко О.В. за дов. № 16 від 30.11.2007 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду у м. Харкові апеляційне подання (вх. № 2231Х/2-6) прокурора м. Харкова та апеляційну скаргу (вх.2232Х/2-6) позивача - Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на рішення господарського суду Харківської області від 11.08.2008 р. по справі № 08/344-07,

за позовом –прокурора м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради та Комунального підприємства «Харківські теплові мережі»,

до відповідача - Благодійного фонду «Прометей», м. Харків,

про стягнення 1947,14 грн.,-

встановила:

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 03 листопада 2008 року оголошено перерву до 05 листопада 2008 року об 11-00 год.

Прокурор м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради та Комунального підприємства «Харківські теплові мережі»звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просив стягнути з Благодійного фонду «Прометей»на користь КП «Харківські теплові мережі»вартість безпідставно спожитої теплової енергії у сумі 1947,14 грн.

Заявою від 25.01.2008 р. за № 69/юр позивач зменшив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 561,76 грн. за період з жовтня 2003 року по грудень 2004 року.

11.08.2008 р. у судовому засіданні представник позивача –КП «Харківські теплові мережі»подав клопотання, в якому просив суд закрити провадження по даній справі на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України на суму заявлених позовних вимог, яка сплачена відповідачем після звернення до суду в розмірі 1385,38 грн. та просив суд задовольнити позовні вимоги, враховуючи дане клопотання.

Рішенням господарського суду Харківської області від 11.08.2008 р. (суддя Ковальчук Л.В.) у позові відмовлено.

Прокурор, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційне подання, в якому просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 11.08.2008 р. по даній справі та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з Благодійного фонду «Прометей»на користь КП «Харківські теплові мережі»561,76 грн. В частині стягнення 1385,38 грн. провадження по справі припинити. Судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги прокурор обґрунтовує наступним. В період часу з жовтня 2003 року по квітень 2007 року відповідач безпідставно отримував теплову енергію, не уклавши з позивачем договір про постачання теплової енергії і не проводячи відключення свого приміщення від централізованої системи опалення. На думку прокурора, господарським судом не взято до уваги той факт, що між позивачем та відповідачем 01.04.2007р. було укладено договір про постачання теплової енергії № 13275, згідно з умовами якого споживач теплової енергії –БФ «Прометей»зобов’язався сплатити енергопостачальній організації - КП «Харківські теплові мережі»вартість фактично спожитої теплової енергії до укладання договору з моменту виникнення права користування приміщенням, тобто з дати укладання договору оренди № 1544 від 21.05.2003 р. Крім того, прокурор не погоджується і з тим, що суд першої інстанції відхилив його клопотання про часткове припинення провадження по справі на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України у частині позовних вимог про стягнення 1385,38 грн., оскільки ця сума була сплачена відповідачем після звернення до суду з позовом у добровільному порядку.

Позивач –КП «Харківські теплові мережі»також подав апеляційну скаргу та уточнення до неї на рішення господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 11.08.2008 р. по даній справі та прийняти нове, яким стягнути з відповідача вартість безпідставно отриманої теплової енергії у сумі 561,76 грн. за період з жовтня 2003 року по грудень 2004 року, в іншій частині провадження у справі припинити. Свої вимоги комунальне підприємство обґрунтовує тим, що відповідач фактично визнав наявність заборгованості перед тепловими мережами за період з жовтня 2003 року по березень 2007 року у сумі 1991,74 грн., оскільки листом від 17.07.2007 р. просив реструктуризувати його заборгованість. Апелянт зазначає, що сума вартості безпідставно спожитої теплової енергії визначена згідно з «Тимчасовими правилами обліку відпуску та споживання теплової енергії, затвердженими та введеними в дію наказом Держкомітету України з житлово- комунального господарства та Міністерства енергетики і електрифікації України № 57/112 від 01.07.1996 року. Розрахунок почасового навантаження на опалення виконаний комунальним підприємством на підставі листа відповідача № 1778 від 18.04.2007 року з проханням укладення договору на постачання теплової енергії з почасовим навантаженням у 0,0020 Гкал/год на опалювальну площу 23,9 кв.м та у відповідності до методики викладеної у КТМ 204 України 244-94, тобто його вимоги щодо обсягу та вартості наданої теплової енергії правомірні та обґрунтовані документально. Крім того, позивач не погоджується з тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення не було враховано заяви про зменшення позовних вимог, чим було порушено п.2 ст.84 ГПК України.

Відповідач - Благодійний фонд «Прометей»надав відзив на апеляційне подання прокурора та на апеляційну скаргу позивача, в якому просить рішення господарського суду Харківської області від 11.08.2008 р. по даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. При цьому, відповідач не погоджується з обсягом та вартістю фактично спожитої енергії, які нарахував позивач, вважаючи їх необґрунтованими. Так, позивач при розрахунку обсягу та вартості фактично спожитої теплової енергії використав величину максимального теплового навантаження, встановленого додатком № 1 від 01.04.2007 р. до договору № 13275, але, на думку відповідача, це саме максимальне значення, а відомо, що величина тепла у системі змінюється впродовж дня та періоду. Графіки подачі теплової енергії до будинку для підтвердження саме фактичного обсягу не надані. Крім того, самим додатком № 1 встановлено, що договірні навантаження вступають в дію з моменту їх підписання сторонами, перерахунки за попередні періоди не виконуються, тобто використання встановленого договором розміру навантаження у розрахунках за попередні період безпідставне.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила таке.

З матеріалів справи вбачається, що між управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради та Благодійним фондом «Прометей»укладено договір оренди № 1544 від 21.05.2003 р. на оренду не житлового приміщення за адресою м. Харків, пр-т Гагаріна,50 ( а.с. 9 -11 т.1).

Пунктом 4.7 вказаного договору передбачено, що орендар –Благодійний фонд «Прометей»зобов’язався в місячний термін з моменту укладання цього договору укласти і надати Орендодавцю - Управлінню комунального майна та приватизації Харківської міської ради договори на оплату експлуатаційних витрат, які пов’язані з поточним утриманням будівлі орендованого приміщення в тому числі з ОВО «Харківтеплокомуненерго».

Таким чином, договором було встановлено обов’язок відповідача укласти договір не з будь якою, а з чітко визначеною організацією ОВО «Харківтеплокомуненерго».

Судом встановлено, і позивач не спростовує, що КП «Харківські теплові мережі»не є правонаступником ОВО «Харкітеплокомуненерго», тобто він не має ніякого відношення до організації, з якою відповідно до п.4.7 договору оренди, благодійний фонд повинен був укласти договір на постачання тепла.

Разом з тим, такі послуги надавалися позивачем - КП «Харківські теплові мережі», але відповідач про це не був повідомлений належним чином.

На час укладання договору оренди діяли Правила надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 30.12.1997 р. № 1497, які були обов’язкові для виконання усіма споживачами і виконавцями послуг незалежно від форм власності і підпорядкованості. Відповідно до п.8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення , який розробляється виконавцем згідно з типовим договором і укладається за його ініціативою. Також п.36 Правил встановлено, що саме виконавець зобов’язаний своєчасно укладати договори про надання послуг.Таке свідчить про те, що обов’язок укласти договір, тобто звернутись з цим питанням до відповідача, було покладено на позивача.

Як встановлено судом першої інстанції, і підтверджено під час апеляційного провадження, такий договір не було укладено. Позови до суду про спонукання орендаря до укладання такого договору з бору орендодавця або ОВО «Харківтеплокомуненерго»не подавалися.

Лише 01.04.2007 р. між КП «Харківські теплові мережі»та Благодійним фондом «Прометей» було укладено тимчасовий договір № 13275 про постачання теплової енергії ( а.с.13-16 т.1).

Відповідно до п.1.1 вказаного договору комунальне підприємство взяло на себе зобов’язання постачати благодійному фонду теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а фонд зобов’язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами ( цінами), передбаченими цим договором.

Відповідно до п.п. 3.2.19 договору Благодійний фонд «Прометей»зобов’язався сплатити Комунальному підприємству «Харківські теплові мережі»вартість фактично спожитої теплової енергії до укладення договору з моменту виникнення права користування приміщенням. Сума, яка підлягає сплаті надається комунальним підприємством.

Тобто, відповідач зобов’язався сплатити позивачу вартість фактично спожитої електроенергії з 21.05.2003 р.

Як свідчать матеріали справи, приміщення відповідача розташоване на першому поверсі багатоповерхового житлового будинку за адресою пр-т Гагаріна, 50, про що свідчить акт обстеження системи теплопостачання об’єкту № ОНПТЕ/1981 від 26.03.2007 р.( а.с.20 т.1).

На підставі розпоряджень про початок опалювального сезону позивач здійснював постачання теплової енергії у даний житловий будинок у опалювальні сезони 2003-2004 р.р, 2004-2005 р.р, 2005-2006р.р, 2006-2007 р.р.

Факт подачі опалення у житловий будинок та також в приміщення відповідача у опалювальний сезон 2003-2004 р.р. підтверджується актом №451-4/10 від 18.10.2003р. на підключення опалення та актом №705-3/04 від 10.04.2004 на відключення опалення, у опалювальному сезоні 2004-2005 - актом на включення опалення №273-4/10 від 12.10.2004 року та актом на відключення опалення №182-04/05 від 07.04.2005 року, у опалювальному сезоні 2005-2006 р.р - актом на включення опалення №178/359 від 16.10.2005 року та актом на відключення опалення №178/170 від 11.04.2006 року, у опалювальному сезоні 2006-2007 р.р.- актом на включення опалення №178/2904 від 18.10.2006 року та актом на відключення опалення №178/3977 від 17.04.2007 року. Дані акти підписані та скріплені печатками представників КП „Харківські теплові мережі" та представниками Житлово-експлуатаційної дільниці №64 Червонозаводського району ( а.с. 21-26 т.1).

Сума вартості безпідставно спожитої теплової енергії визначена згідно з "Тимчасовими правилами обліку відпуску та споживання теплової енергії", затвердженими і введеними в дію наказом Держкомітету України з житлово-комунального господарства та Міністерства енергетики і електрифікації України № 57/112 від 01.07.96 р. та «Нормами і вказівками по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько –побутові потреби в Україні»КТМ 204 України 244-94 .

Для визнання результатів розрахунку за вказаними методиками обов’язковими для відповідача ці методики повинні бути нормативно - правовими актами, що мають міжвідомчий характер і є обов’язковими для підприємств, установ, організацій, що не входять до сфери управління органу, який видав нормативно - правовий акт. Відповідно до п. б) п. 4 Положення про державну реєстрацію нормативно - правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, затвердженого постановою КМУ від 28 грудня 1992 р. № 731, такі нормативно - правові акти підлягають державній реєстрації.

Вищевказані «Тимчасові правила»та «Норми і вказівки» не зареєстровані у Міністерстві юстиції України, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ці нормативно-правові акти не можна вважати такими, що мають суто нормативний –технічний зміст і не несуть обов’язкового характеру для відповідача.

Щодо розрахунку суми позовних вимог, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про його необґрунтованість. А саме, позивачем не доведені числові дані розрахунку, це - середні температури повітря за відповідні місяці, час подання тепла в приміщення. Крім того, у розрахунку використано визначено додатком № 1 до договору № 13275 від 01.04.2007 р. максимальне теплове навантаження, що складає 0,002 Гкал/годину, а не фактичне. Але за п. 3 договору № 1 договірні навантаження вступають в дію з моменту їх підписання сторонами, перерахунки за попередні періоди не виконуються, тобто використання встановленого договором розміру навантаження у розрахунках за попередній період безпідставне. Графіки подачі тепла в будинок для підтвердження фактичного обсягу споживання теплової енергії позивачем не надані. Нарешті, розрахунок не містить жодного посилання на нормативний документ, на підставі якого він проводився.

Отже, наданий розрахунок не може слугувати юридичним доказом того, що позивач дійсно надав, а відповідач дійсно отримав від нього певні «фізичні»послуги належної якості, що підлягають обов’язковій оплаті.

Проте, як свідчать матеріали справи, 05.11.2007 р. відповідачу позивачем була направлена платіжна вимога-доручення на суму 1991,74 грн. за період з жовтня 2003 року по квітень 2007 року на підставі п.3.2.19 договору №13275 від 01.04.2007 року за спожиту ним теплову енергію (а.с.18-19 т.1).

Сума вартості безпідставно спожитої теплової енергії за період з жовтня 2003 року по березень 2007 року складала 1947,14 грн.

17.07.2007 р. відповідач своїм листом № 8 від 16.07.2007 р. звернувся до позивача з проханням реструктуризувати заборгованість у сумі 1991,74 грн. (з урахуванням боргу за квітень 2007 року в розмірі 44,60 грн., який не входить до вимог позивача, викладених в позовній заяві та в уточненнях до неї) строком на чотири місяці рівними частинами щомісячно по 497,94 грн. а.с. 121 т.1).

Отже, зазначені обставини справи, свідчать про те, що відповідач –БФ «Прометей»фактично визнав наявність заборгованості перед КП «Харківські теплові мережі»у сумі 1947,14 грн. за спірний період з жовтня 2003 року по березень 2007 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем під час розгляду справи частково сплачена сума боргу за спожиту теплову енергію впродовж спірного періоду, а саме платіжним дорученням № 2 від 14.01.2008 р. відповідачем сплачено 417,21 грн. за січень-квітень 2005 р., жовтень-грудень 2005 р.; платіжним дорученням № 77 від 20.12.2007 р. сплачено 580,38 коп. за січень - квітень 2006 року, жовтень-грудень 2006 року (а.с.87 т.1); платіжним дорученням № 71 від 28.11.2007 р. за січень –квітень 2007 р. сплачено 432,39 грн., з яких 44,60 грн. оплата за квітень 2007 року, який не є спірним за даною справою ( а.с.47 т.1). Тобто відповідачем сплачено за січень –березень 2007 року 387,79 грн. Всього відповідачем за позовними вимогами сплачено 1385,38 грн.

Залишок несплаченої суми боргу став 561,76 грн. за жовтень-грудень 2003 року, який і є предметом спору між сторонами.

Відповідно до п.1-1 ч.1 статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору, зокрема у випадку, якщо спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про припинення провадження у даній справі в частині позовних вимог на суму 1385,38 грн.

Щодо залишку несплаченої суми боргу у розмірі 561,76 грн. за період з жовтня 2003 року по грудень 2004 року, то колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов’язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов’язковим для неї.

Як вже було зазначено вище, договірних правовідносин у спірний період з жовтня 2003 року по грудень 2004 року між сторонами не існувало. Вимога позивача сплатити на його користь вартість фактично спожитої теплової енергії до укладення договору з моменту виникнення права користування приміщенням, передбаченої пунктом 3.2.19 Тимчасового договору №13275 від 01.04.2007 р., не може бути задоволена, оскільки умовами зазначеного пункту сума вартості фактично спожитої енергії, яку зобов’язаний сплатити споживач не узгоджена сторонами і не визначена, тобто сторони не погодили всі істотні умови при укладанні вказаного пункту договору. Розрахунок суми позовних вимог позивачем належним чином не обґрунтований.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тобто, за загальними правилами судового процесу тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини, в даному випадку на позивача.

Однак,ані прокурором, ані позивачем під час вирішення спору у суді першої інстанції та під час розгляду справи в апеляційній інстанції не надано жодного аргументованого правового доказу, який би підтвердив їх позицію.

За таких обставин, судом апеляційної інстанції не встановлено юридичного факту,в силу якого виникло зобов’зання відповідача перед позивачем сплатити за фактично спожиту теплову енергію з жовтня 2003 року по грудень 2004 року.

Стосовно заявленого відповідачем клопотання про застосування до нарахувань за жовтень 2003р.- квітень 2004 р. строки позовної давності, колегія суддів вважає, що в цій частині суд першої інстанції правомірно і обґрунтовано відмовив у його задоволенні, оскільки строк позовної давності згідно ст. 261 ЦК починає спливати з моменту, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов’заннями, строк виконання яких не визначений моментом перемоги, перебіг позовної давності починається з дня, коли у кредитора виникає право пред’вити вимогу про виконання зобов’зання.

В даному випадку доведено, що вже у жовтні 2003 р. позивач знав про існування відповідача та мав знати про несплату за тепло, якщо вона мала місце.

Твердження позивача про те, що законодавством не встановлено строк сплати теплової енергії власниками (орендарями) нежитлових приміщень, є неправомірним, оскільки такі строки за спірний період були встановлені правилами надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 30.12.1997 р. № 1497, за п. 23 яких розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати послуг є календарний місяць, плата за який вноситься не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяцем, якщо договором не встановлено іншій термін. Відповідно строк позовної давності починає спливати не з вересня 2007 р., а з листопада 2003 р. за жовтень 2003 р. і так далі помісячно.

Тому не може бути застосована норма ст. 530 Цивільного кодексу України, якою вказано, що якщо термін (строк) виконання зобов’зання не встановлено або не визначено моментом пред’влення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Приймаючи до уваги, що відповідач взяв на себе обов’зок сплатити енергопостачальній організації вартість фактичної спожитої теплової енергії до укладення договору з моменту виникнення права користування приміщенням, він не може посилатись на сплив строку позовної давності.

З урахуванням вищенаведеного, оскаржуване відповідачем рішення господарського суду Харківської області від 11.08.2008 р. підлягає частковому скасуванню, а апеляційне подання та апеляційна скарга частковому задоволенню, оскільки в частині погашеної відповідачем позивачу суми боргу у розмірі 1385,38 грн. провадження у даній справі слід припинити.

На підставі викладеного та керуючись п.1-1 ч.1 ст.80, ст. 99, ст.101, п.3 ч.1 ст.103,п.4 ч.1 ст.104, ст.105 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду; -

постановила:

Апеляційне подання прокурора м. Харкова задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі»задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 11.08.2008 р. по справі № 08/344-07 скасувати в частині відмови у позові щодо стягнення з відповідача на користь позивача 1385,38 грн. боргу за безпідставно спожиту теплову енергію та прийняти в цій частині нове рішення.

В частині позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 1385,38 грн. боргу провадження у справі № 08/344-07 припинити.

В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 11. 08.2008 року по справі № 08/344-07 залишити без змін.

Повний текст постанови підписаний 10 листопада 2008 року.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Судді Білоусова Я.О.

Пуль О.А.