ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2008 Справа№ 4/134

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Верхогляд Т.А.(доповідача),

суддів: Кузнецової І.Л., Сизько І.А.

при секретарі: Стуковенковій Н.В.

представники сторін:

від позивача: Мицько Р.М. головний юрисконсульт, довіреність № 115/10 від 15.07.08;

від відповідача: Петров А.О. юрисконсульт, довіреність № 1207 від 14.10.08;

від відповідача: Михайлик В.А. начальник юридичного відділу, довіреність № 01/04-08 від 01.05.08;

розглянувши матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю спільного підприємства "Світловодськпобут", м. Світловодськ Кіровоградської області, на рішення господарського суду Кіровоградської області від 02.07.2008 року по справі № 4/134

за позовом: дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю спільного підприємства "Світловодськпобут", м. Світловодськ Кіровоградської області,

про стягнення 2 871 122 грн. 33 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 02.07.2008 року у даній справі (суддя –Хилько Ю.І.) позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю спільного підприємства "Світловодськпобут" на користь дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" заборгованість по оплаті за отриманий природний газ в розмірі 2 051 272, 92 грн., пеню за несвоєчасне проведення платежів на суму 92 813, 95 грн., проценти річних на суму 96 201, 90 грн., витрати від інфляції на суму 535 777, 09 грн. на загальну суму 2 776065, 86 грн., суму сплаченого державного мита в розмірі в розмірі 25 500 грн. та витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу в розмірі 114, 09 грн. В решті позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що відповідачем неналежним чином виконано умови договору №06/05-2227- ТЕ-18 від 30.12.2005 року щодо оплати за спожитий ним у 2006 році природний газ, чим порушено вимоги ст.ст.525,526 ЦК України та ст.193 ГК України. Станом на 10.04.2008 року заборгованість складала 2 051 272 грн.92 коп.

Відповідно до положень п.7.2, п.7.5 договору сторін, ч.1 ст. 231, ч.2 ст.343 ГК України, ст.1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” господарський суд стягнув пеню, розмір якої не перевищує подвійну облікову ставку НБУ України відповідно до розрахунку позивача, в якому враховано вимоги відповідних нормативних актів.

Господарський суд зменшив розмір пені на підставі ст.83 ГПК України, враховуючи те, що відповідач надає послуги переважно населенню, стягувати з якого пеню він позбавлений права відповідно до вимог Закону України “Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електричну енергію”

Також суд, враховуючи вимоги ст.625 ЦК України, стягнув на користь позивача втрати від інфляції, та 3% річних за період з 11.02.2006 року по 04.04.2008 року.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати частково, постановити нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити частково. Посилається на те, що судом неправильно визначено розмір втрат від інфляції. При розрахунку до основної суми боргу додаються інфляційні збитки, потім на отриману суму знову нараховують інфляційні збитки наступного періоду. Вважає, що в результаті невірного розрахунку позивача, розмір інфляційних збитків значно збільшено.

Також скаржник не погоджується з висновками суду щодо стягнення пені. Вважає, що розмір пені, що підлягає стягненню, не може перевищувати 23 % від заявленої суми, а саме 42694, 41 грн.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що наведений у позовній заяві розрахунок інфляційних витрат є вірним та не може нараховуватись іншим чином. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Кіровоградської області - без змін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу. При цьому він не зв’язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій № 06/05- 2227-ТЕ -18 від 30.12.2005 року, відповідно до умов якого позивач зобов’язався передати у власність відповідача в 2006 році природний газ, а відповідач зобов’язався прийняти газ та оплатити його на умовах даного договору.

Відповідно до п. 5.1 договору сторони погодили ціну за 1000 куб.м. газу з врахуванням вартості транспортування газу територією України для платників податку на додану вартість становить 206 грн. 40 коп. та ПДВ в розмірі 20%, а також вартість транспортування газу - 47 грн. 50 коп. та ПДВ що визначається згідно з діючим законодавством, тобто 20% або 9 грн. 50 коп.

Відповідно до додаткової угоди до вищезгаданого договору № 1 від 15.03.2006 року, його доповнено п. 5.1.2, яким зазначено, що в разі поставки газу згідно п. 4.1 договору, отриманого не на виконання міжнародних договорів України, ціна за поставку і транспортування газу за 1000 куб.м. встановлена 309 грн. 45 коп. враховуючи ПДВ.

Згідно підписаних представниками сторін актів приймання-передачі природного газу, в період дії договору відповідачу поставлено природний газ на суму 7 758 049 грн. 70 коп., який ним оплачено частково.

Відповідач наявність заборгованості у розмірі 2 051 272 грн. 92 коп. не заперечує.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вказаних обставин господарський суд дійшов правильного висновку про порушення відповідачем зобов’язання та необхідність стягнення суми боргу та 3% річних.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконне нарахування господарським судом розміру інфляційних збитків, слід зазначити наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, розраховується Державним комітетом статистики та щомісячно публікується, зокрема, в газеті “Урядовий кур’єр”.

Щодо розрахунку індексу інфляційних збитків, що здійснено позивачем та який прийнятий господарським судом, слід зазначити, що даний розрахунок проведено у відповідності з рекомендаціями листа Верховного суду України від 03.04.1997 року №62-97 “Про рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ”. Господарським судом дана оцінка розрахунку відповідача. Підстав вважати його правильним колегія суддів не вбачає.

Не підлягають задоволенню і вимоги скаржника стосовно зменшення розміру стягнутої на користь позивача пені.

Отриманий відповідачем природний газ використовується не лише населенням, а й юридичними особами. Господарський суд, враховуючи положення ст.83 ГПК України та враховуючи долю населення у споживанні природного газу, що отримав відповідач, зменшив розмір пені.

Вимоги відповідача щодо зниження цієї суми до розміру 23 % від суми заборгованості, безпідставні.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Скаржником такі підстави не доведені.

Оскаржуване ним рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд , -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю спільного підприємства "Світловодськпобут" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 02.07.2008 року по справі № 4/134 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 02.07.2008 року по справі № 4/134 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого господарського Суду України.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: І.Л. Кузнецова

Суддя: І.А. Сизько

Підписано в повному обсязі 24.11.2008 року.