ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2008 р.

№ 25/102

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого, судді

Плюшко І.А.,

суддів

Разводової С.С. (доповідач по справі), Самусенко С.С.,

розглянувши касаційну скаргу ПП "Магнат Дизайн Центр"

на

постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.08.08р.

у справі

№ 25/102

за позовом

ПП "Магнат Дизайн Центр"

до

ТОВ "Компанія Керера"

про

стягнення заборгованості

За участю представників сторін

від позивача Трясун О.С. дов. від 18.08.08р.

від відповідача Рева Н.І. дов. від 12.05.08р.

В С Т А Н О В И В:

Приватне пiдприємство ,,Магнат Дизайн Центр” звернулося до господарського суду м. Києва з позовною заявою до товариства з обмеженою вiдповiдальнiстю ,,Компанiя Керера” про стягнення заборгованості.

Рiшенням господарського суду м. Києва від 13.05.2008 року у справi № 25/102 (суддя Морозов С.М.) позов приватного пiдприємства ,,Магнат Дизайн Центр” до товариства з обмеженою вiдповiдальнiстю ,,Компанiя Керера” про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.08.2008 року у справі № 25/102 (судді: Гарник Л.Л., Вербицька О.В., Розваляєва Т.С.) рішення місцевого господарського суду залишено без змін з тих же підстав.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, приватне пiдприємство ,,Магнат Дизайн Центр” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду м. Києва від 13.05.2008 року. та Київського апеляційного господарського суду від 06.08.2008 року у справі № 25/102 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги приватного пiдприємства ,,Магнат Дизайн Центр”, посилаючись на порушення та невірне застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановили суди попередніх інстанцій, 11.10.2007 року був укладений договір підряду 11/10/07-Л (далi по тексту —договiр пiдряду) предметом регулювання якого з урахуванням доповнень, внесених додатком № 1, специфікацією № 1, стали вiдносини з приводу виконання позивачем за дорученням вiдповiдача робiт з улаштування фальшполу за адресою: м. Киiв, вул. Мечникова, 2, п’ятий поверх, загальною вартiстю 1 019 552,78 грн. з урахуванням ПДВ, а також вартостi необхідних матерiалiв.

Відповідно до витягу iз банкiвського реєстру вiдповiдач на виконання умов даного договору 16.11.2007 р. перерахував позивачу у виглядi попередньої плати грошовi кошти в сумi 771 760,56 грн.

Крім того, суди встановили, що позивач скерував на адресу вiдповiдача претензiю № 1 вiд 27.12.2007р., у якiй звернувся з вимогою пiдписати наданi ранiше акти виконаних робiт за листопад місяць на загальну суму 1 019 552,78 грн.

Натомість, листом вiд 05.01.2008 р. № 157 вiдповiдач повiдомив позивача про те, що 07.12.2007 р. на об’єктi не було укладено 90 кв. м. фальшполу, про надмiрну поставку фальшполу порiвняно iз обсягом, передбаченим специфiкацiєю та у цьому зв’язку звернувся з клопотанням про представлення акту виконаних у повному обсязi робiт за грудень 2007 року та вивезення з об’єкту зайвих матерiалiв —200 кв. м фальшполу.

Відповідно до виданого товариством з обмеженою вiдтювiдальнiстю ,,Метродом” повiдомлення про вручения на iм’я Бурдакова П.А 09.01.2008 р. позивачем було направлено претензію №2 вiд 08.01.2008 р. разом з дублiкатами пiдписаних адресантом акту здачi-прийняття (надання послуг) вiд 30 листопада 2007 року № ОУ-0000095 на суму 1 019 552,78 грн. й акту здачi-прийняття (надання послуг) вiд 05 грудня 2007 року № ОУ-0000106 на суму 8561,40 грн.

Враховуючи, що матерiали справи не мiстять пiдписаного сторонами акту виконаних робiт й зважаючи на загальний термiн дiї договору, суд апеляційної інстанції погодився з висновком мiсцевого господарського суду дiйшов про необгрунтованiсть позовних вимог, посилаючись, оскільки строк виконання зобов’язання з оплати вартостi виконаних робiт не настав.

Частиною 1 ст. 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Згідно ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Господарські суди зазначили, що згiдно листа вiд 05.01.2008р. № 157 вiдповiдач звертався з вимогою до позивача про виконання пiдряднях робiт у повному обсязi.

Суд попередньої інстанції зазначив, що позивач, не заперечуючи факт наявностi незавершених робiт станом на 05.01.2008 р., належних доказiв їх виконання в повному обсязi станом на дату звернення до вiдповiдача iз претензiєю № 2 вiд 08.01.2008р. суду не надав.

Таким чином, суди вірно дійшли висновку, що позивач був позбавлений пiдстав вдруге звертатись 09.01.2008р. до вiдповiдача iз вимогою пiдписати складенi ним акти виконаних робіт від 30 листопада 2007 року й вiд 05 грудня 2007 року, дублiкати яких були доданi до претензії № 2 вiд 08.01.2008р.

Також, суди підставно зазначили, що пунктом З укладеного сторонами додатку № 1 до договору пiдряду вiдповiдач зобов’язався оплатити виконанi позивачем роботи наступним чином: 407 821,20 грн. протягом трьох днiв з дати пiдписання додатку (пiдпункт 3.2.1), 407 821,20 грн. - протягом трьох днiв з дати одержання письмового повідомлення позивача про готовнiсть комплектуючих на складi постачальника (пiдпунктом 3.2.2) та 203 910,38 грн. протягом п’яти днiв пiсля пiдписання сторонами акту виконаних пiдрядних робiт (пiдпупкт 3.2.3).

Суд апеляційної інстанції вказав, що позивач пiдтвердив, що письмове повiдомлення про готовнiсть комплектуючих на складi постачальника вiдповiдачу не направлялось, правовi пiдстави для здiйснення останнiм другого етапу платежу, передбаченого пiдпунктом 3.2.2 додатку № 1 до договору пiдряду, вiдсутнi.

Правовi пiдстави для здiйснення третього етапу платежу, передбаченого пiдпунктом 3.2.3 додатку № 1 до договору пiдряду, також вiдсутнi, оскільки матерiали справи не мiстять докази передачi позивачем для підписання вiдповiдачу актiв приймання-передачi пiдрядних робiт, виконаних в повному обсязi з урахуванням зауважень останнього, викладених у листi від 05.01.2008р. № 157.

На підставі викладеного, суд попередньої інстанції підставно погодився з висновком суду першої інстанції, що строк виконання зобов’язання з оплати вартостi виконаних робiт не настав, у зв’язку з чим позовнi вимоги у вiдповiднiй частинi задоволенню не пiдлягають.

Із вказаних підстав позовнi вимоги про спонукання вiдповiдача пiдписати акти виконаних робіт також не пiдлягають задоволенню.

Щодо складеного позивачем акту виконаних робiт вiд 05.12.2007р. № ОУ-0000106 про вартiсть додатково використаних матерiалів, то суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що позивач з урахуванням положень укладеного сторонами договору пiдряду позбавлений можливостi ставити питання про збiльшення вартостi виконаних пiдрядних робiт, оскiлькя згiдно частини З статтi 844 Цивiльного кодексу України у разi перевищення твердого кошторису усі пов’язанні з цим витрати несе пiдрядник.

Судова колегія вважає, що враховуючи, що відповідно до частини 2 статтi 625 Цивiльного кодексу України можливiсть нарахування коштiв внаслiдок iнфляцiї, а також трьох процентiв рiчних пов’язується iз фактом наявностi боргу, тому позовнi вимоги про стягнення З % рiчних та коштiв, нарахованих внаслiдок iнфляцiї за перiод прострочення виконання зобов’язання, починаючи з 11.12.2007 року, судами правомірно були не задоволені.

Щодо позовних вимог про стягнення пенi й штрафу внаслiдок прострочення виконання грошового зобов’язання за перiод, починаючи з 11.12.2007 р., то апеляційна інстанція правильно вказала, що зазначені вимоги задоволенню не пiдлягають, оскiльки згiдно частини 1 статтi 230 Господарського кодексу України пеня й штраф є господарськими штрафними санкцiями, якi учасник господарських вiдносин зобов’язаний сплатити у разi порушення ним правил здiйснення господарсько дiяльностi, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Позовні вимоги про визнання незаконною бездiяльностi товариства з обмеженою вiдповiдальнiстю ,,Компанія Керера” обґрунтовано залишено без задоволення, оскiльки вони за своїм характером є позовними вимогами про встановлення юридичного факту, що чинним Господарським процесуальним кодексом України не передбачено.

Беручи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції та повноваження останнього, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права та підстав для її зміни або скасування не має.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.1115, 1117 , 1119 - 11111, Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

1.           Касаційну скаргу ПП "Магнат Дизайн Центр" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.08.08р. по справі № 25/102 залишити без змін.

Головуючий, суддя І.А. Плюшко

Судді                                                                        С.С. Разводова

С.С. Самусенко