ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

04.07.2008р.                                                                                          Справа № 5/398-14/160

за позовом Багатопрофільного приватного підприємства "Степ", вул. 23 Вересня, 2-б, м. Полтава, 36000

до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, вул.Зигіна, 1, м. Полтава, 36000

про визнання рішення недійсним

Суддя Іваницький О.Т.

Представники:

від позивача: Шаменков О.В. – виконавчий директор

від відповідача: Зорівчак Н.В. та Кубійович О.О. - доручення № 1/2018 від 26.05.2008р.

Справа прийнята на новий розгляд на підставі постанови Вищого господарського суду України № 5/398 від 11.03.2008 року і статей 15, 61, 64-65, 86 ГПК України порушено провадження по ній і присвоєно номер № 5/398 – 14/160.

26.05.2008 року ухвалою заступника голови господарського суду Полтавської області Пушко І.І. склад суду було змінено у зв’язку з перебуванням судді Іваницького О.Т. у відрядженні і передано на розгляд судді Георгієвському В.Д.

27.05.2008 року ухвалою заступника голови господарського суду області Пушко І.І. було продовжено строк вирішення спору на один місяць у відповідності до вимог ч.3 статті 69 ГПК України.

18.06.2008 року ухвалою заступника голови господарського суду Полтавської області склад суду було змінено та повернуто на розгляд судді Іваницькому О.Т.

Представники сторін в засідання подали клопотання про продовження строку розгляду господарського спору у більш тривалий строк передбачений ч. 1 статті 69 ГПК України. Суд клопотання прийняв і задовольнив.

27.06.2008 року відповідач через канцелярію суду ( вхд. № 09830 ) надав додаткові матеріали по справі на 30 аркушах, які суд прийняв до розгляду.

В судовому засіданні 20.06.2008р. було оголошено перерву в порядку статті 77 ГПК України для надання можливості сторонам подати додаткові матеріали по суті предмету спору.

В судовому засіданні 04.07.2008 року за згодою представників сторін було оголошено вступну та резолютивну частини рішення .

СУТЬ СПОРУ: Розглядається позовна заява про визнання недійсним рішення Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 02/10-рш від 28 квітня 2007 року по справі № 02-13-50/07-2007 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу у сумі 3400 грн.

Відповідач в судовому засіданні та у відзиві на позов позовні вимоги не визнає, вказує, що рішення адміністративної колегії відповідає законодавству України про захист економічної конкуренції.

Представник позивача підтримує позовні вимоги і просить суд їх задовольнити повністю.

Дослідивши та всебічно, повно і об’єктивно в судовому процесі матеріали справи , всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом, заслухавши представників сторін, суд встановив, що 28 квітня 2007 року Полтавським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України було винесено рішення № 02/10-рш від 28 квітня 2007 року по справі № 02-13-50/07-2007, яким визнано, що позивач вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п.13 статті 50 Закону України ”Про захист економічної конкуренції” шляхом неподання інформації на вимогу голови відділення від 23.01.2007 р. № 02/143 у встановлені строки.

Рішенням адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення від 28 квітня 2007 року № 02/10-рш справа № 02-13-50/07-2007 ” Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу” постановила:

1. Визнати, що багатопрофільне приватне мале підприємство ”Степ” вчинило порушення про захист економічної конкуренції, передбачене п. 13 ст. 50 Закону України ”Про захист економічної конкуренції” у вигляді неподання інформації на вимогу голови територіального відділення від 23.01.07р. № 02/143 у встановлені головою територіального відділення строки.

2. Відповідно до частини 5 статі 52 Закону України ”Про захист економічної конкуренції” за вчинене порушення, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону, накласти на багатопрофільне приватне мале підприємство ” Степ ” штраф у розмірі 3400 грн. ( три тисячі чотириста ) гривень.

3. Зобов’язати багатопрофільне приватне мале підприємство ”Степ” в подальшій своїй діяльності дотримуватись вимог законодавства про захист економічної конкуренції (світлокопія рішення у матеріалах справи).

Згідно статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" № 221-ІІІ від 11 січня 2001 року із змінами та доповненнями визначено терміни, що застосовуються у цьому ЗАКОНІ:

Економічна конкуренція ( конкуренція) - змагання між суб’єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб’єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб’єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб’єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку;

Інформація - відомості в будь-якій формі й вигляді та збережені на будь-яких носіях ( у тому числі листування, книги, помітки, ілюстрації / карти, діаграми, органіграми, малюнки, схеми тощо/, фотографії, голограми, кіно-, відео-, мікрофільми, звукові записи, бази даних комп’ютерних систем або повне чи часткове відтворення їх елементів), пояснення осіб та будь-які інші публічно оголошені чи документовані відомості;

Малий та середній підприємець - суб’єкт господарювання, доход ( виручка) від реалізації продукції ( товарів, робіт, послуг ) за останній фінансовий рік чи вартість активів якого не перевищує суми, еквівалентної 500 тисячам євро, визначеної за курсом Національного банку України, що діяв в останній день фінансового року, якщо на ринках, на яких діє цей підприємець, є конкуренти із значно більшою ринковою часткою;

Монополізація - досягнення суб’єктом господарювання монопольного ( домінуючого ) становища на ринку товару, підтримання або посилення цього становища.

Відповідно до пункту 2 Правил торгівлі на ринках, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 26 лютого 2002 р. № 57/188/84/105, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22 березня 2002 р. № 288/6576 РИНОК - це суб’єкт господарювання, створений на відведеній за рішенням місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування земельній ділянці і зареєстрований в установленому порядку, функціональними обов’язками якого є надання послуг та створення для продавців і покупців належних умов у процесі купівлі-продажу товарів за цінами, що складаються від попиту і пропозицій (далі – ринок). Контроль за дотриманням цих Правил здійснюється посадовими особами органів виконавчої влади та місцевого самоврядування у межах своєї компетенції (пункт 37 Правил).

Стаття 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначає поняття адміністративного правопорушення (проступка) - протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 13 статті 50 Закону України ”Про захист економічної конкуренції” визначено порушення законодавства про захист економічної конкуренції – неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Види відповідальності встановлені статтями 51-52 (ч.2) Закону України ”Про захист економічної конкуренції” за порушення, передбачені пунктами, 9,13-16 та статті 18 статті 50 цього Закону накладаються штрафи у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб’єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Доход ( виручка) суб’єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається як сумарна вартість доходу ( виручки ) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) усіх юридичних та фізичних осіб, що входять до групи, яка визнається суб'єктом господарювання відповідно до статті 1 цього Закону.

Відповідно до ПОЛОЖЕННЯ про умови експлуатації та порядок користування районним торгово-ринковим комплексом ” Алмазний ” затвердженого заступником міського голови, начальником головного управління з економічних та соціальних питань, підприємництва та захисту споживчого ринку Т.М. Плужник в 1999 році на багатопрофільне приватне мале підприємство "Степ" покладено експлуатацію та функціонуванням районного торгово-ринкового комплексу ” Алмазний” (надалі ” Ринок”) пункти 1.2-1.3 Положення.

Пунктом 3.8 Положення адміністрація ”Ринку” забезпечує розміщення стаціонарних прилавків, лотків, палаток, контейнерів тощо з урахуванням забезпечення вільного проходу для покупців, вимог санітарних і протипожежних правил з розрахунку – одне торгове місце під один об’єкт торгівлі (палатка, намет, лоток, контейнер, автомобіль, тощо).

Права та обов’язки адміністрації ” Ринку ” визначені пунктами 4.1- 4.2 Положення, а саме: укладати договори з покупцями про закріплення торгових місць на тривалий час за одним суб’єктом підприємницької діяльності для забезпечення йому найбільш сприятливих умов торгівлі на одному місці торгівлі; здавати в оренду пункти роздрібного продажу товарів, приміщення, торгове обладнання та інвентар на договірних умовах; здійснювати забудову території ринку будівлями господарського і культурно-побутового призначення, в тому числі і на дольових засадах; у відповідності до чинного законодавства на території ”Ринку” або прилеглих територіях обладнувати автостоянки або майданчики для парковки автомобілів; розривати договірні відносини з продавцями, які грубо (або систематично) порушують Правила торгівлі на ринках, правила протипожежної безпеки, ветеринарно-санітарні правила для ринків, правила використання ваговимірювальних приладів та громадський порядок на території ” Ринку”. Адміністрація ” Ринку зобов’язана: вживати заходів до збільшення привозу на ринок продукції, організовувати ярмарки, розвивати зустрічну торгівлю; проводити заходи по благоустрою ” Ринку”, створювати умови для поліпшення рівня культури торгівлі; забезпечити проведення спеціальних санітарних заходів за щомісячним графіком, або вимогою санітарного лікаря; створити умови для здійснення правоохоронними і контролюючими органами діяльності згідно їх повноважень (виділення приміщень, надання засобів зв’язку, тощо).

Відносини між БПМП "Степ" та особами, які торгують на території ринку ґрунтується на засадах оренди, оскільки в віданні позивача перебувають лише торгівельні приміщення та торгові місця. В той же час здійснювати моніторинг цін до компетенції позивача не входить, оскільки абзацами першим та другим статті 13 Закону України ”Про ціни і ціноутворення” зокрема встановлено:

”Державний контроль за цінами здійснюється при встановленні і застосуванні державних фіксованих та регульованих цін і тарифів. При цьому контролюється правомірність їх застосування та додержання вимог законодавства про захист економічної конкуренції. Контроль за додержанням державної дисципліни цін здійснюється органами, на які ці функції покладено Урядом України. Вказані органи здійснюють контроль у взаємодії з профспілками, спілками споживачів та іншими громадськими організаціями”.

23.01.07р. відповідач направив позивачу вимогу № 02/143 (світлокопія у матеріалах справи) про надання відповідачу інформації, якою на позивача було покладено обов’язок збирати та надавати відповідачу інформацію про господарську діяльність третіх осіб, а саме осіб, які здійснюють торгівельну діяльність на території ринку, розташованому за адресою: м. Полтава, вул.23 Вересня, 2-б.

Позивач не є державною установою, профспілкою, спілкою споживачів чи громадською організацією. Оскільки перелік осіб, які вповноважені здійснювати контроль за цінами є вичерпним, то у відповідності до чинного законодавства України позивач позбавлений можливості збирати інформацію стосовно цін на будь-які товари, встановлені третіми особами.

Крім того, пунктом 1 статті 63 Закону України ”Про захист економічної конкуренції” передбачено, що Суб’єкти господарювання, пов’язані відносинами контролю, відповідно до статті 1 цього Закону, зобов’язані забезпечувати обмін інформацією між собою, в тому числі стосовно випадків, передбачених частиною другою статті 22 цього Закону, та вживати інших заходів у такий спосіб та у такому обсязі, які б забезпечували запобігання вчиненню порушень законодавства про захист економічної конкуренції ”.

Як зазначалося вище, позивач та особи, які здійснюють свою торгівельну діяльність на території ринку пов’язані лише відносинами оренди, з чого витікає що вони не пов’язані відносинами контролю відповідно приписів статті 1 Закону України ”Про захист економічної конкуренції”, що зумовлює відсутність обов’язку обміном між ними будь-якою інформацією, в тому числі і інформацією про ціни на їх товари. Таким чином, у відповідності до чинного законодавства України позивач позбавлений можливості збирати достовірну інформацію про ціни, оскільки він не має відповідних владних повноважень, при цьому за подання недостовірної інформації органам Антимонопольного комітету передбачені штрафні санкції.

Надання інформації органам Антимонопольного комітету встановлено статтями 22, 22-1 Закону України ”Про Антимонопольний комітет України” і дійсно є обов’язок для суб’єктів господарювання виконувати вимоги Антимонопольного комітету та надавати йому інформацію, необхідну для виконання його обов’язків.

Однак, при цьому статтею 23 того ж Закону зокрема встановлено:

”Діяльність щодо виявлення, запобігання та припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, проводиться Антимонопольним комітетом України, його органами та посадовими особами з додержанням процесуальних засад, визначених законодавчими актами України про захист економічної конкуренції”.

Стаття 17 Закону України ”Про Антимонопольний комітет України” не містить приписів, у відповідність до яких голова територіального відділення має право зобов’язати суб’єкта господарювання вчиняти будь-які дії, в тому числі і збирання інформації відносно третіх осіб, з якими цей суб’єкт не пов’язаний.

Статтею 3 Закону України ”Про інформацію” встановлено, що дія цього Закону поширюється на інформаційні відносини, які виникають у всіх сферах життя і діяльності суспільства і держави при одержанні, використанні, поширенні та зберіганні інформації”.

Статтею 19-1 Закону України ”Про інформацію” визначено, що ”Адміністративна інформація (дані) - це офіційні документовані дані, що дають кількісну характеристику явищ та процесів, що відбуваються в економічній, соціальній, культурній, інших сферах життя і збираються, використовуються, поширюються та зберігаються органами державної влади (за винятком органів державної статистики), органами місцевого самоврядування, юридичними особами відповідно до законодавства з метою виконання адміністративних обов'язків та завдань, що належать до їх компетенції".

Таким чином, інформація, яку відповідач вимагав від позивача, є адміністративною (даними), однак збирання та поширення такої інформації не належить до компетенції позивача.

Спірне рішення ґрунтується на тому, що в зв’язку з неподанням позивачем вказаної вище інформації відносно третіх осіб, розпорядженням Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 02/07-рш від 19.03.07 було розпочато розгляд справи № 02-13-50/07-2007 (світлокопія у матеріалах справи).

Зазначене розпорядження було направлене на адресу позивача супровідним листом № 02/635 від 20.03.2007 р., в якому для винесення рішення позивачу було запропоновано надати відповідачу копію форми № 2, найменування і номери рахунків у банківських установах та пояснення, щодо ненадання інформації про третіх осіб. Оскільки позивачем не було надано відповідачу в цьому абзаці документи та інформацію про свої рахунки, відповідач знову, керуючись частиною 5 статті 52 Закону України ”Про захист економічної конкуренції” дійшов висновку, що позивач вчинив правопорушення.

25 квітня 2007 року за вих. № 41 виконавчий директор багатопрофільного приватного малого підприємства ”Степ” Шаменко О.В. направив на адресу відповідача лист згідно тексту якого вбачається, що виконати вимогу № 02/143 від 23.01.07р. позивач не міг у зв’язку з відрядженням керівника, а без його відповідної резолюції ніхто з підлеглих ніякої інформації подати не міг. Підприємство подавало моніторинг цін на кожне 10,20,30 числа кожного місяця в Управління сприяння підприємництва. У відповіді на лист № 02/635 від 20.03.07р. було також пояснено поважність причин з яких своєчасно не було виконано розпорядження № 02/07 від 19.03.07р.у зв’язку з втратою секретарем-референтом листа вимоги № 02/143 від 23.01.07р. Позивач прохав відповідача в цьому листі призупинити розпорядження № 02/07 від 19.03.07р. та розглянути питання про подання адміністративного штрафу на відповідну особу ( світлокопія листа у матеріалах справи ).

Згідно витягу з протоколу № 13 від 28 квітня 2007 року засідання адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України вбачається, що в ході виступу виконавчий директор Шаменков О.В. (а не Шамінков О.В.) пояснив причину і просив зменшити штраф. Але голова комісії Оніщенко В.М. та член комісії Дудник С.П. заперечили ” … що розшукувати керівника це не компетенція адміністративної колегії. Вказали на системний підхід до цієї справи та до цього часу жодний місяць не надавали інформацію. За це треба відповідати”.

Слід зазначити, що процесуальний порядок розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції визначено розділом УІІ Закону України ”Про захист економічної конкуренції” , статтею 41 якого зокрема встановлено:

1. Доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення.

Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів.

Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

2. Збір доказів здійснюється Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями незалежно від місцезнаходження доказів.

3. Особи, які беруть участь у справі, мають право надавати докази та доводити їх достовірність (об’єктивність)”.

Таким чином, в даному випадку обов’язок по збору доказів під час розгляду справи покладено на відповідача, а позивач має право, а не зобов’язаний надавати такі докази по справі.

Враховуючи викладене, матеріали справи та вимоги статті 35 ГПК України суд виходить з того що обставини, визнані господарським судом загальновідомими, не потребують доказування. Факти, встановлені рішенням господарського суду ( іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Факти, які відповідно до закону вважаються встановленими, не доводяться при розгляді справи. Таке припущення може бути спростовано в загальному порядку.

У відповідності до вимог статті 129 Конституції України та статей 32-33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Позивач надав належні докази які дають підстави суду задовольнити позовні вимоги.

Визнати недійсним рішення Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 02/10-рш від 18 квітня 2007 року по справі № 02-13-50/07-2007 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу на позивача у сумі 3400 грн. та скасувати його.

Враховуючи викладене, матеріали справи, керуючись статтями 32-36,43-44,49,77,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним рішення Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 02/10-рш від 18 квітня 2007 року по справі № 02-13-50/07-2007 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу на позивача у сумі 3400 грн. та скасувати його.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Багатопрофільного приватного малого підприємства "Степ" (вул.23 Вересня, 2-б, м. Полтава, ) - 85 грн. витрат по сплаті держмита.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ                                                            Іваницький О.Т.