ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.11.08 р.                     Справа № 15/170

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Богатиря К.В.

при секретарі судового засідання Щитовій Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Техноекспорт” м. Бровари ()

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю “Донкерамтранс” м. Краматорськ ()

про стягнення основного боргу в сумі 54948,00 грн., 3% річних у розмірі 1038,74 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Сухоярський Б.В. за довіреністю № 230 від 03.04.2007 р.

від відповідача: не з’явився

До господарського суду Донецької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю “Техноекспорт” м. Бровари до товариства з обмеженою відповідальністю “Донкерамтранс” м. Краматорськ про стягнення основного боргу в сумі 54948,00 грн., 3% річних у розмірі 1038,74 грн.

Ухвалою суду від 10.10.2008р. позовна заява була прийнята до розгляду та порушено провадження у справі № 15/170, сторони зобов’язані представити до суду документи та учинити певні дії.

Відповідач у порушення ухвал суду від 10.10.2008 р., 28.10.2008 р. відзив на позовну заяву та витребувані документи до суду не надав, у судові засідання 28.10.2008 р., 18.11.2008 р. не з’явився без повідомлення про причину неявки.

Судом були вжиті усі належні заходи для повідомлення відповідача про місце, дату та час проведення судового засідання. В матеріалах справи є повідомлення про вручення поштових відправлень з відміткою про вручення їх відповідачу (його представнику).

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позов та витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Зважаючи на достатність представлених позивачем документів, згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними у ній матеріалами.

Позивач в судовому засіданні надав клопотання про ведення судового засідання без здійснення технічної фіксації, у зв’язку з чим відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України судом не здійснювалося фіксування судового процесу. Судом відповідно до вимог статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (продавець) – ТОВ “Техноекспорт” м. Бровари та відповідачем (покупець) – ТОВ “Донкерамтранс” м. Краматорськ на підставі усної домовленості та рахунку-фактури № СФ-0000033 від 13.02.2008 р. здійснена купівля-продаж товару – холодильника масла 6 ВВ-25/9 в кількості одного за ціною 54948 грн.

Факт передачі товару підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № РН-0000011 від 13.02.2008 р., копія якої долучена до матеріалів справи.

На підставі викладеного у відповідача виник обов’язок оплатити вартість товару, що він до теперішнього часу не виконав.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

На думку позивача відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000033 від 13.02.2008 р. покупець повинен був здійснити оплату до 27.02.2008 р., тобто до строку дійсності вказаного рахунку, тому позивачем у зв’язку з простроченням оплати здійснений розрахунок 3% річних саме з 28.02.2008 р. Вказаний розрахунок 3% річних позивачем доданий до позовної заяви.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 530 цього ж кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Свої зобов’язання щодо повної та своєчасної оплати грошових коштів всупереч статей 509, 526, 530, 692 ч. 1 Цивільного кодексу України відповідач не виконав, що змусило позивача звернутися до суду за захистом порушеного права.

Враховуючи, що позов позивачем стосовно стягнення основного боргу у сумі 54948 грн. відповідає законодавству, фактичним обставинам справи та підтверджений відповідними доказами, вимоги позивача про стягнення заборгованості у вказаній сумі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивачем по справі було пред’явлено до стягнення 3% річних у розмірі 1038,74 грн., нараховані на суму основного боргу за невиконання відповідачем свого зобов’язання щодо оплати товару.

Але 18.11.2008р. відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України представником позивача до суду надана заява, в якій він підтверджує вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 54948,00 грн., а також державного мита в сумі 559,87 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу в сумі 118,00 грн., та відмовляється від стягнення з позивача 3% річних в розмірі 1038,74 грн.

Судом роз’яснені наслідки відмови позивача від позовних вимог, а також перевірені повноваження представника позивача на вчинення цих дій. Наявність у представника достатніх повноважень на відмову від частини позовних вимог підтверджується довіреністю № 230 від 03.04.2007 р. на Сухоярського Богдана Вікторовича, яка підписана директором ТОВ „Техноекспорт” та скріплена печаткою товариства. Відмова позивача від позову в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1038,74 грн. судом прийнята.

З огляду на вищевказане, згідно п. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, суд припиняє провадження у справі в частині стягнення 3% річних в розмірі 1038,74 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на сторони пропорційно: на відповідача – в частині задоволених позовних вимог, на позивача – в частині припинення провадження у справі у зв’язку з відмовою від позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 12; 32-34; 36; 43; 49; 75; 80 ч. 1 п. 4; 82-85; 115; 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Донкерамтранс” (юридична адреса: 84306, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, буд. 6-ж; ; розрахунковий рахунок в ЧОД „Райффайзен Банк Аваль”, МФО 354411) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Техноекспорт” (юридична адреса: 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, 290; ; розрахунковий рахунок 1334 в ВАТ ВТБ м. Київ, МФО 321767) заборгованість у сумі 54948 грн., крім того витрати по сплаті державного мита у розмірі 549,48 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 115,82 грн.

Припинити провадження у справі в частині стягнення 3% річних на суму 1038,74 грн. у зв’язку з відмовою позивача від позовних вимог в цій частині та прийняття відмови судом.

У судовому засіданні 18.11.2008 р. оголошено текст рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя