ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

15 січня 2008 р.                                                                                 Справа № 9/224

За позовом Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Ужгород

До відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Огородник", м. Хуст

про стягнення 2386 грн.

Суддя Г.Й. Бобрик

Представники:

Від позивача:

Від відповідача: Бучок А.О. - представник по дов. від 28.11.2007 р. № 4

СУТЬ СПОРУ:Закарпатським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів, м. Ужгород заявлено позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Огородник", м. Хуст про стягнення 2386 грн., з них 2236 грн. адміністративно - господарських санкцій за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та 150 грн. пені

В засіданні суду по розгляду справи 14.01.2008 р., за згодою сторін оголошувалась перерва до 15.01.2008 р. до 15 год., відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України. Про дату, час та місце розгляду справи представників сторін повідомлено в судовому засіданні під розписку.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідачем подано звіт форми № 10-ПІ річна "Звіт про зайнятість та працевлаштування інваліда на 2006 р.", із змісту якого слідує, що останній не виконав вимоги ст. 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” від 21.03.1991 р. № 875-ХІІ, а саме, не працевлаштувано одного інваліда.

За таких обставин, позивач повинен був самостійно, в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення, розрахувати та сплатити адміністративно - господарські санкції в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві.

Відповідач у поданому суду письмовому запереченні на позов від 28.11.2007 р. з доповненнями до нього та уповноважений представник відповідача, присутній в засіданні суду по розгляду справи, адмінпозов не визнав та подав суду письмове клопотання від 15.01.2008 р. про приєднання до матеріалів справи додаткових документів на підтвердження заперечень.

У поданому суду письмовому запереченні на позов відповідач покликається на те, що ним вживалися залежні від нього заходи для працевлаштування інвалідів у кількості, що відповідає встановленому законом нормативу, тобто створено 1 робоче місце для працевлаштування інваліда.

Про наявність на підприємстві відповідача одного вакантного робочого місця останнім на протязі звітного періоду було поінформовано у встановленому порядку Закарпатське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів та Хустський районний центр зайнятості (звіти форми № 3-ПН додано до матеріалів справи). На звернення відповідача Хустський районний центр зайнятості, як орган уповноважений здійснювати функції з працевлаштування, листом від 15.01.2008 р. № 25-3, підтвердив, що протягом 2006 року відповідачем подавались до центру зайнятості звіти форми 3 – ПН про наявність одного вільного робочого місця для працевлаштування інваліда.                     У зв"язку з наведеним, вважає, вини відповідача у непрацевлаштуванні на підприємстві одного інваліда немає, відповідно застосування позивачем відповідальності, передбаченої ст. 20 Закону № 875, вважає неправомірним. Просить суд відмовити позивачеві у задоволенні позову повністю.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно вимог статті 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” від 21.03.1991 р. № 875-ХІІ (далі по тексту Закон), для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

За змістом ст. 20 Закону № 875-ХІІ, підприємства, установи, організації, на яких працює від 8 до 15 осіб, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Відповідач поданими матеріалами справи підтвердив, що ним вживались залежні від нього заходи для працевлаштування інвалідів у кількості, що відповідає встановленому нормативу:

про наявність на підприємстві відповідача вакантного робочого місця відповідач інформував у встановленому порядку Хустський районний центр зайнятості, шляхом подання щомісячних звітів форми № 3-ПН про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) та потребу в працівниках (інвалідів) (а.с. 13-16);

відповідач звертався з листом до Хустського районного центру зайнятості щодо направлення до товаритсва інваліда для працевлаштування на вакантну посаду, з відповіді якого, вбачається, що в 2006 році, враховуючи отримані від ТзОВ "Огородник" звіти про наявність вакансій, проводився пошук інваліда для працевлаштування на вакантну посаду. Вакансія була знята з реєстрації 23.10.2007 року (а.с. 42).

Окрім наведеного, відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону № 875-ХІІ від 21.03.1991 р. сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів).

Між тим, позивач не надав суду доказів того, що відповідач має у 2006 році прибуток, з якого мали бути здійснені відрахування коштів на створення робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, і на здійснення заходів щодо їх соціально - трудової та професійної реабілітації.

За змістом ст.ст. 216, 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Оскільки, відповідач наявними матеріалами довів, що ним вживались всі залежні від нього заходи для недопущення господарського правопорушення, то відсутні підстави для стягнення з останнього адміністративно - господарських санкцій та пені.

Керуючись ст. 218 Господарського кодексу України, ст. ст. 17, 18, 19, 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, ст. ст. 11, 49, 51, 70, 71, 86, 94, 136, 150, 158 –163; п. 7 розділу УІІ Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          У задоволенні адмінпозову відмовити повністю.

2. Постанова набирає законної сили в порядку ст. 254 КАС України.

Суддя                                                                                 Г.Й.Бобрик

Вступна та резолютивна частини постанови оголошено 15.01.2008 року.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 16.01.2008 року.