ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

28 листопада 2008 р.

№ 20/62-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Мачульського Г.М. –головуючого,

Рогач Л.І., Шаргала В.І.

перевіривши касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фісон"

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду

від

27.08.2008р.

у справі

№20/62-08

Господарського суду

Дніпропетровської області

за позовом

Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Зоряне"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фісон"

про

стягнення 51 045 грн. та розірвання договору, -

В С Т А Н О В И В:

До Вищого господарського суду України надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Фісон" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.08.2008р., однак вона не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з таких підстав.

Так, до касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фісон" доданий примірник квитанції №7806/063/6400631 від 26.09.2008р. про сплату 173 грн. державного мита з касаційної скарги, однак держмито сплачено не у встановленому розмірі виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи №20/62-08, позов пред'явлений про стягнення 51 045 грн. та розірвання договору, тобто містить одночасно вимоги як майнового, так і немайнового характеру.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2008р. позов задоволено частково. Постановлено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фісон" на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Зоряне" 6 920 грн. штрафу, 69, 17 грн. держмита, 15, 99 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.08.2008р. рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2008р. в частині залишення без розгляду вимог позивача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Зоряне" про розірвання договору та відмови у позові про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фісон" 34 600 грн. скасовано. Постановлено розірвати договір №29/05-1 від 29.05.2007р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фісон" та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Зоряне". Також постановлено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фісон" на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Зоряне" 34 600 грн., 346 грн. держмита і 80 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; зобов'язати Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Зоряне" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Фісон" пневмотранспортер ПТЗ-200С, рукав (20 метрів). В іншій частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2008р. постановлено залишити без змін.

В своїй касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.08.2008р., а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2008р. залишити без змін.

З врахуванням викладеного при подачі касаційної скарги мито повинно було бути сплачене у встановленому законом розмірі як з вимог майнового, так і немайнового характеру, виходячи з наступного.

Згідно ст.46 Господарського процесуального кодексу України державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Із змісту п.36 Інструкції "Про порядок обчислення та справляння державного мита", затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22 квітня 1993 р. N 15, вбачається, що позовні заяви, які носять одночасно майновий і немайновий характер, оплачуються державним митом як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовів немайнового характеру.

Відповідно до ст.3 п.2 пп. “а” Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.1993 року №7-93 із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів державне мито сплачується у розмірі одного відсотку ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.55 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошей ціна позову визначається стягуваною сумою.

Відповідно до ст. 3 п.2 пп. пп. “б”, “в” Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.1993 року №7-93 із позовних заяв немайнового характеру державне мито сплачується у розмірі 5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.3 п.2 пп. “г” Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.1993 року №7-93 із касаційних скарг на рішення та постанови державне мито сплачується у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру –у розмірі 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Отже державне мито з касаційної скарги належить обчислювати та сплачувати до державного бюджету з врахуванням вимог вказаних норм Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.1993 року №7-93.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

За вказаних обставин касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Фісон" підлягає поверненню відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтею 86, пунктами 3, 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фісон" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.08.2008р. у справі №20/62-08 Господарського суду Дніпропетровської області повернути особі, що її подала, а справу –до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя                                                   Г.М. Мачульський

Суддя                                                                       Л.І. Рогач

Суддя                                                                       В.І. Шаргало