ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"12" серпня
2008 р.
м. Черкаси                                   Справа
№  17/3294а

Господарський
суд Черкаської області в складі головуючого судді Боровика С.С., з секретарем
Петько Л.В., за участю представників сторін:

позивача
-Дойчева Л.І. - за довіреністю,

відповідача
-не з'явився,

у
відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, розглянувши справу № 17/3294а
за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Ватутіне Черкаської області
до суб'єкта підприємницької  діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення 236 грн. 82 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивачем
заявлено позов про стягнення з відповідача заборгованості по внесках на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 236 грн. 82 коп. як
різниці між ставкою внеску та частини фіксованого (єдиного) податку, сплаченого
відповідачем, на підставі Закону України № 1058 від 09.07.2003 року “Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування” (далі Закон № 1058 ), Закону України "Про
державний бюджет на 2005 рік" за період з 1 січня по 30 березня 2005 року.

У
судовому засіданні представник позивача позов з підстав, викладених в позовній
заяві, підтримав і просив суд задовольнити.

Відповідач
двічі в судове засідання не з'явився, проти позову не заперечував, відзив на
позов та витребувані документи до дня судового засідання суду не надав, його
представник без поважних причин в судове засідання не з'явився, що не
перешкоджає розгляду справи по суті відповідно до частини 2 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України, у його відсутності.

Дослідивши
адміністративний позов, наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у
сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

Відповідно
до Указу Президента України "Про спрощену систему  оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва від 03.07.1998 року (далі - Указ), суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа, яка сплачує єдиний, фіксований
податок, звільняється від обов'язку нарахування, відрахування та перерахування
до державних цільових фондів зборів, пов'язаних з виплатою заробітної плати
працівникам, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його
сім'ї.

Відділення
Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів
перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету - 43
відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 відсотки;

Згідно
з пунктом 6 Указу, суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний,
фіксований податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов'язкових
платежів): збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

З 01
січня 2004 року набув чинності Закон України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року Закону № 1058. Закон №
1058 визначає порядок сплати страхових внесків до Пенсійного Фонду
України.

У
відповідності до статті 11 Закону загальнообов'язковому державному пенсійному
страхуванню підлягають члени колективних та орендних підприємств,
сільськогосподарських кооперативів та фермерських господарств, у тому числі
тих, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний
податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний
торговий патент) та  фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених
фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Страхувальниками
в силу статті 14 Закону є роботодавці-фізичні особи - суб'єкти підприємницької
діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб
на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених
законодавством.

Згідно
зі статтями 15, 17 Закону платниками страхових внесків до солідарної системи є
страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, які зобов'язані подавати
звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за
формою, встановленими Пенсійним фондом, а також нараховувати, обчислювати і
сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески;

Відповідно
до пункту 3, 4 статті 18 Закону страхові внески є цільовим загальнообов'язковим
платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому
цим Законом. Страхові внески не включаються до складу податків, інших
обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не
поширюється податкове законодавство.

Таким
чином, з вищевикладених положень Закону вбачається, що суб'єкти підприємницької
діяльності-фізичні особи, які обрали спрощену систему оподаткування, повинні
нараховувати та сплачувати страхові внески до Пенсійного Фонду України в
установленому цим Законом порядку.

Згідно
з пунктом 8 статті 45 Закону України "Про державний бюджет України на 2005
рік" № 2285, в редакції до внесення змін Законом України від  25 березня 2005 року № 2505-IV (яким даний
закон викладено у новій редакції), було встановлено, що на 2005 рік фіксований
розмір страхових внесків на загальнообов'язкове державне страхування для
фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та членів сімей зазначених
фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності,
у розмірі мінімального страхового внеску, визначеного Законом України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058
(Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 49 - 51, ст. 376), на місяць на
кожну особу.

Відповідно
до статті 1 Закону України № 1058, мінімальний страховий внесок - сума коштів,
що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати
на розмір страхового внеску, встановлених законом на день отримання заробітної
плати (доходу).

На
період січня - березня 2005 року мінімальний розмір заробітної плати
встановлено у розмірі 262,00 грн. згідно Закону України № 2285 від 23.12.2004
року.

Згідно
з пп. 1 п. 8 Прикінцевих положень Закону № 1058, до набрання чинності законом
про спрямування частини страхових внесків до Накопичувального фонду страхові
внески, що перераховуються до солідарної системи, сплачуються страхувальниками
та застрахованими особами на умовах і в порядку, визначених цим Законом, та в
розмірах, передбачених Законом України "Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування" для відповідних платників збору.

Статтею
4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" для відповідача встановлено ставку збору в розмірі 32%. Таким
чином, мінімальний страховий внесок становить для відповідача 83,84 грн.
(262,00 грн. (мін. зарплата) х 32%).

З
14.04.2006 року набув чинності Закон України "Про вирішення питання щодо
заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі
умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з не перерозподілом
Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України,
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду
соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - I кварталу
2005 року" № 3583 від 16.03.2006 року.

Нормами
статті 1 даного закону визначено, що суми внесків до Пенсійного фонду України,
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду
соціального страхування на випадок безробіття суб'єктів господарської
діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності,
які були сплачені ними в складі податків згідно з чинним законодавством України
протягом 2004 року - I кварталу 2005 року, але не були зараховані на їх особові
рахунки в цих фондах у зв'язку із застосуванням Державним казначейством України
норм діючого на той час Закону України "Про Державний бюджет України на
2005 рік" від 23 грудня 2004 року № 2285-IV, не вважати заборгованістю.

У
відповідності до листів і роз'яснень Пенсійного Фонду України, до приведення
законодавства у відповідність до вимог Закону № 1058 та з метою уникнення
подвійного оподаткування, при сплаті страхових внесків особами, які сплачують
єдиний (фіксований) податок, сума коштів, що спрямовується до Пенсійного фонду
як частина ставки від цього податку за таких працівників, зараховується в
рахунок сплати страхових внесків за відповідні звітні періоди.

Крім
того, Указ Президента України № 727/98 регулює питання оподаткування суб'єктів
малого підприємництва. Згідно з вимогами статті 16 Прикінцевих положень Закону
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №
1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом
закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Отже,
положення статті 6 зазначеного Указу про звільнення суб'єктів малого
підприємництва, які сплачують єдиний, фіксований податок, від збору на
обов'язкове державне пенсійне страхування, Закону суперечать і застосуванню не
підлягають.

Таким
чином, за розрахунками позивача, викладеними у акті № 44 від 29.05.2008 року,
за період з 1 січня по 30 березня 2005 року відповідач повинен сплатити 248,82
грн. фіксованого розміру  страхового
внеску. Враховуючи те, що відповідачу зараховано 12 грн. єдиного податку,
залишок боргу по сплаті внесків становить 236 грн. 82 коп. (248,82 - 12,00 =
236,82).

Розрахунок
позовних вимог зроблено вірно. За доводами позивача висновків по акту перевірки
відповідач не оскаржував.

В
порядку статті 106 Закону України № 1058, відповідачу 30.05.2008 року було
направлено вимогу № ф-52 від 29.05.2008 року про сплату боргу по внесках в
розмірі 236 грн. 82 коп., яка вручена відповідачу 31.05.2008 року.

Доказів
оскарження вимоги відповідач не надав. Вимога є узгодженою і підлягає до
виконання. Згідно з пунктом 3 статті 106 Закону України № 1058 від 09.07.2003
року “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” у випадку, якщо
страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки та санкцій
протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний
орган Пенсійного фонду має право звернутися до господарського суду з позовом
про стягнення недоїмки.

Доказів
проведення розрахунків з позивачем відповідач суду не надав.

За
цих обставин позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід
стягнути 236 грн. 82 коп. заборгованості по внесках.

На
підставі статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідача
в дохід державного бюджету підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 грн. 37
коп.

Керуючись
ст. ст. 94, 160, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України,
господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задовольнити повністю.

Стягнути
з суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1):

- на
користь управління Пенсійного фонду України в м. Ватутіне Черкаської області
(Черкаська область, м. Ватутіне, вул. Леніна, буд. 14 на р/р 4 в
Черкаському обласному управлінні ВАТ “Державний ощадний банк України”, МФО
354507, код 21366573) -236 грн. 82 коп. заборгованості;

- в
дохід бюджету на рахунок № 0002, банк -ГУДКУ в Черкаській області,
МФО -854018, код бюджетної класифікації -22090200, символ звітності банку -095,
отримувач -УДК м. Черкаси, код 22809222 через ДПІ у м. Ватутіне - 2 грн. 37
коп. судового збору.

Видати
виконавчі листи.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана протягом десяти днів
з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом
двадцяти днів після подання заяви в Київський апеляційний адміністративний суд
через господарський суд Черкаської області. Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
С.С.Боровик