СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

29.09.2008

Справа №2-25/6041-2007

За позовом ВП ВКГ Південного берегу
Криму, м. Ялта, вул.. Кривошти, 27

До відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

Про стягнення  15503,27 грн.

За зустрічним позовом Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

До відповідача ВП ВКГ Південного
берегу Криму, м. Ялта, вул.. Кривошти, 27

Про визнання дій неправомірними та
відшкодування збитків  у вигляді
втраченої вигоди

Суддя   Копилова О.Ю.

Представники:

Від позивача (за первинним позовом)
-   Присяжнюк М.М., представник, дов. від
18.07.2008 року

Від відповідача (за зустрічним
позовом) -  ОСОБА_2, представник, дов.
від 07.09.2006 року

Обставини справи:

Позивач -   ВП ВКГ Південного берегу Криму звернувся до
Господарського суду АР Крим з позовною заявою до відповідача - Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, просить суд стягнути з відповідача  заборгованість за надані послуги з договору
про надання послуг водопостачання та водовідведення  у розмірі 15503,27 грн., у тому числі:
основний борг - 10578,59 грн.,  пеня -
875,14 грн.,  перевитрата ліміту -
2851,36 грн., 3% річних - 235,69 грн.. інфляційні витрати - 962,49 грн.

Позовні вимоги мотивовані
неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором №
1857 від 01.03.2005 року про надання послуг з водопостачання та водовідведення.

Відповідач заперечує проти позовних
вимог з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, просить суд в
задоволенні позову відмовити.

22.05.2007 року до Господарського
суду АР Крим надійшов зустрічний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, до
відповідача - ВП ВКГ Південного берегу Криму, відповідно до якого Фізична особа
- підприємець ОСОБА_1 просить суд
визнати дії ВП ВКГ Південного берегу Крим неправомірними.

05.06.2007 року до Господарського
суду АР Крим  надійшла заява позивача за
зустрічним позовом, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з ВП ВКГ
Південного берегу Крим суму упущеної вигоди
за період з 23.02.2007 року по 12.04.2007 року у розмірі 12634,50 грн.

Вказана заява прийнята судом до
розгляду.

05.06.2007 року сторони заявили
клопотання про продовження строку вирішення даного спору, в порядку ст.. 69
Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду АР Крим
від 05.06.2007 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з
первинним, продовжено строк вирішення даного спору, за клопотанням сторін,
відповідно до ст.. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 27.08.2007 року у справі № 2-25/6041-2007
апеляційну скаргу ВП ВКГ Південного берегу Криму залишено без задоволення,
ухвалу Господарського суду АР Крим від 05.06.2007 року  у справі № 2-25/6041-20078 залишено без змін,
справу передано до Господарського суду АР Крим
для вирішення по суті.

Постановою Вищого господарського
суду України від 03.03.2008 року у справі № 2-25/6041-2007 касаційну скаргу КРП
«ВП ВКГ Південного берегу Криму»
задоволено частково, постанову Севастопольського апеляційного
господарського суду від 27.08.2007 року у справі Господарського суду АР Крим №
2-25/6041-2007 скасовано, апеляційне провадження про розгляд апеляційної скарги
на ухвалу Господарського суду АР Крим від 05.06.2007 року у справі  № 2-25/6041-2007 припинено, касаційне
провадження про розгляд касаційної скарги на ухвалу Господарського суду АР Крим
від 05.06.2007 року у справі № 2-25/6041-2007 припинити, справу направлено до
Господарського суду АР Крим.

Відповідач за зустрічним позов  заперечує проти позовних вимог з мотивів,
викладених у відзиві на зустрічний позов, просить суд в задоволенні зустрічного
позову відмовити.

Розгляд справи відкладався в
порядку ст.. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2005 року між  ВП ВКГ Південного берегу Криму  (постачальник) та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1  (споживач) укладений
договір № 1857 на надання послуг
водопостачання та водовідведення, у відповідності до п. 1.1. якого
постачальник зобов'язується надати споживачу послуги з водопостачання та
водовідведення, а  споживач зобов'язується
своєчасно здійснювати оплату за споживання та користування послугами та інші
платежі на умовах даного договору.

У відповідності до п. 1.2.
договору, предметом даного договору є такі послуги: централізоване холодне
водопостачання та централізоване водовідведення.

Відповідно до п. 2.3. договору,
ліміти водоспоживання  та
водовідведення  встановлюються  та затверджуються місцевими органами
державної виконавчої влади поквартально. Розмір встановленого ліміту
постачальник повідомляє споживачу додатковим сповіщенням, яке є невід'ємною
частиною даного договору.

Згідно до п. 3.1. договору,
розрахунки за надані послуги здійснюються на підставі виставлених рахунків за
встановленими тарифами: вода - 4,86 грн. (у
тому числі ПДВ - 0,81 грн.) за 1 м.куб.; стоки - 3,66 грн. (у тому числі
ПДВ - 0,61 грн.) за 1 м.куб.

Пунктом 4.9. договору встановлено,
що  при самовільному приєднанні  до міського водопроводу та вводам
споживачів,  а також за без облікове  водокористування, коли споживач не отримав
дозвіл постачальника, витрата води визначається
у відповідності до п. 9.6. Правил за весь період користування  водопроводом.

У відповідності до п. 6.2.7.
договору,  постачальник має право,
попередньо  попередивши споживача,
припинити йому подачу води у випадку, зокрема, самовільного приєднання  до міського водопроводу або каналізації.

Крім того, слід звернути увагу на
те, що пунктом 7.1.7. договору передбачено, що
споживач має право вимагати відшкодування збитків, нанесених споживачу в
наслідок порушення  постачальником умов
даного  договору та чинного
законодавства.

Пунктом 11 договору встановлено, що
даний договір вступає в силу після досягнення
згоди за всіма істотними умовами та підписання сторонами  та діє до 31.12.2005 року, а в частині
грошових зобов'язань - до їх повного виконання.

Як вказує позивач за первинним
позовом,  оплата за отримані послуги
водокористування, водовідведення, передбачені договором, відповідачем по
виставленим рахункам за період з 01.04.2006 року по 01.03.2007 року, не проводилась
належним чином, у зв'язку з чим виникла заборгованість, станом на 01.03.2007
року становить: 10578,59 грн. за період з 01.04.2006 року по 01.03.2007 року, а
також, за невиконання умов договору відповідачу була нарахована пеня в сумі
875,14 грн.

У відповідності до акту № 1857 від
05.04.2006 року, а.с. 28, встановлено, що при дослідженні внутрішньої
водопровідної мережі, арматури та водомірного господарства, яке належить
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1, було виявлено, що  на території туалету наявне врізання  до водоміру.

Крім того, в акті № 1857 від
05.04.2006 року передбачено усунути викладені в акті порушення до 10.04.2006
року та, зауважено, що  у випадку не
усунення водопровід буде відключений з 10.04.2006 року.

Однак, суд вважає за необхідне
зауважити те, що  у графі  «представник абоненту»  відсутній підпис самого абоненту, на акті
міститься пояснення стосовно того, що «акт відправлений поштою за юридичною
адресою: АДРЕСА_1».

Як зазначив позивач у позові,  порушення, вказані в акті, усунені у строк не
були,  тому, у рахунку за квітень були
проведені нарахування, згідно до п. 9.6. Правил, крім того, у
відповідності  до п. 4.9. договору, при
самовільному  приєднанні до міського
водопроводу, а також за без облікове водокористування,   розрахунок води був зроблений згідно до п.
9.6. Правил - за перетином труби.

Тому, у рахунку за квітень, а.с.
20,  була виставлена до сплати сума
9448,10 грн.

Крім того, як на підставу позовних
вимог, позивач посилається на те, що
відповідачем не були виконані умови договору та не були надані
розрахунки нормативного водокористування та водовідведення на 2006 рік, у
зв'язку з чим рішенням Виконавчого комітету Ялтинської міської ради від
12.01.2006 року за № 1  відповідачу були
виставлені нульові ліміти.

Дійсно, рішенням Виконавчого
комітету Ялтинської міської ради від 12.01.2006 року за № 1  відповідачу були виставлені нульові ліміти, у
зв'язку з чим, 02.03.2006 року позивач за первинним позовом направив на адресу
відповідача повідомлення про встановлення нульових лімітів.

Однак, дане твердження позивача не
може бути прийняте судоми до уваги, оскільки у відповідності до матеріалів
справи, а.с. 41, суду наданий розрахунок нормативного водоспоживання,
водовідведення на 2006 рік на орендований громадський туалет. Розташований на
набережній ім.. Леніна, м. Ялта. Слід звернути увагу на те, що даний розрахунок
зареєстрований у ВП ВКГ  05.01.2006 року
за № 1010/2, тобто, до винесення Виконавчим комітетом Ялтинської міської ради
рішення за № 1 про встановлення нульового ліміту відповідачу.

Більш того, позивач за первинним
позовом просить суд стягнути з відповідача пеню - 875,14 грн.,  3% річних - 235,69 грн., інфляційні витрати -
962,49 грн.

Але, суд вважає за необхідне
зауважити наступне.

Як випливає з позиції відповідача,
викладеній у відзиві на позовну заяву, місце врізання до міського водопроводу
знаходиться поза зоною громадського туалету, та дана труба  не є такою, по якій до громадського туалету
надходила вода. В підтвердження своєї позиції, відповідачем надана суду фото
таблиця із зображеннями місця врізання до міського водопроводу та визначенням
місця розташування громадського туалету, який орендується відповідачем -
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, а.с. 37-39; 70-74.

Статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі  яких господарський   суд
у  визначеному  законом
порядку  встановлює наявність  чи
відсутність  обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна  довести
ті  обставини,  на
які  вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, у розумінні ст.. 32, 33
Господарського процесуального кодексу України, під час розгляду даної справи,
позивачем за первинним позовом не було надано належних доказів того, що
самовільне підключення до міського водоканалу було здійснено саме відповідачем  - Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, та,
відповідно, позивачем відповідачу були нараховані пеня, 3% річних, інфляційні
витрати та перевитрат ліміту.

Згідно до ст.. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти господарювання
та  інші  учасники
господарських відносин  повинні
виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до
закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних
вимог  щодо  виконання
зобов'язання  - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.. 525, 526
Цивільного кодексу України одностороння
відмова  від  зобов'язання
або одностороння зміна  його  умов
не  допускається,  якщо
інше  не   встановлено договором або законом,
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору
та  вимог  Цивільного
Кодексу,  інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до
звичаїв  ділового  обороту
або  інших  вимог,
що  звичайно ставляться.

Так,   у відповідності до ст.. 614 Цивільного
кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за
наявності  її  вини
(умислу  або  необережності),  якщо
інше  не встановлено договором або
законом.

Особа є невинуватою, якщо вона
доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання
зобов'язання.

Отже, враховуючи те, що суд дійшов
висновку про те, що врізання до міського водопроводу було здійснено не з вини
відповідача, то, суд вважає необґрунтованим нарахування суми боргу,  у розмірі 15503,27 грн.

Таким чином, суд вважає вимоги
первинного позову необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо вимог зустрічного позову, суд
вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, з
огляду на наступне.

Як на обґрунтування вимог
зустрічного позову, Фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 посилається на те, що 23.02.2007 року
співробітниками ВП ВКГ Південного берегу Криму було здійснено зрізання труб
міського водопроводу  у приміщенні
громадського туалету, який орендується Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1,
що призвело до припинення подачі води до приміщення, відповідно.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач
за зустрічним позовом повинен був припинити
свою діяльність, оскільки відсутність води у орендованому приміщені
порушувала правила та норми гігієни та санітарії, у зв'язку з чим  постановою Ялтинською санітарно -
епідеміологічною станцією  була винесена
постанова № 52 про накладення на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 було
оштрафовано на 102,00 грн.

На підставі того, що позивач за
зустрічним позовом вимушений був на певний час припинити свою діяльність, ним
був складений розрахунок упущеної вигоди, відповідно до якого позивач просить
суд стягнути з  ВП ВКГ Південного берегу
Криму 12634,50 грн.

Однак, суд вважає за необхідне
зауважити наступне.

У відповідності до ст.. 22
Цивільного кодексу України особа,  якій
завдано збитків  у  результаті
порушення  її цивільного права,
має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати,  яких
особа  зазнала  у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі,  а також витрати,  які особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи,  які
особа  могла б реально одержати за
звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки  відшкодовуються  у повному обсязі,  якщо договором або законом не передбачено
відшкодування у  меншому  або
більшому розмірі.

Згідно до ст.. 1166 Цивільного
кодексу України майнова шкода,  завдана
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю  особистим
немайновим правам фізичної або юридичної особи,  а також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст.. 1172
Цивільного кодексу України юридична
або  фізична  особа
відшкодовує шкоду,  завдану їхнім
працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Таким чином, вимога позивача про
відшкодування упущеної вигоди суд вважає обґрунтованою, але, не може погодитись
із розрахунком суми, здійсненої позивачем.

Так, економічно, здійснений
позивачем рахунок, у розумінні ст.. 32, 33 Господарського процесуального
кодексу України, не обґрунтований, тому, суд вважає суми упущеної вигоди
обґрунтованою у розмірі 6317,25 грн.

Згідно ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України оплата держмита та інформаційно-технічного
забезпечення судового процесу підлягає покладанню на  відповідача за зустрічним позовом.

У судовому засіданні були оголошені
вступна та резолютивна частини рішення згідно статті 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та
підписаний у відповідності до вимог статті 84 Господарського процесуального
кодексу України 06.10.2008 року.

З огляду на викладене, керуючись,
ст. 44-49, 82-84, 85 Господарського процесуального Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.           В задоволенні первинного позову
відмовити.

2.          Зустрічний позов задовольнити
частково.

3.          Стягнути з ВП ВКГ Південного берегу
Криму (м. Ялта, вул.. Кривошти, 27, рахунок № 1001 в ЯФ АБ
«Південний», МФО 384522, ЗКПО 03348005) на користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,  банківські реквізити
невідомі, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 6317,25 грн.  упущеної вигоди.

4.          В задоволенні решти частини вимог
зустрічного позову відмовити.

5.          Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Копилова
О.Ю.