СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04"
лютого 2008 р.

14:40

Справа
№  1/915/07

м. Миколаїв

За
позовом: Приватного підприємця ОСОБА_1.
/54000,  м. Миколаїв, АДРЕСА_1/ До
відповідача: Державна податкова інспекція у                              Корабельному
районі  м. Миколаєва                             /54052,  м. Миколаїв, вул. Артема, 1-а/  про: визнання противоправним
та скасування рішення відповідача від 19.02.2007 року № /0 про
застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 5 697 грн.

Суддя Васильєва Л.І.

Секретар судового засідання Сорогіна А.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2,
довіреність від 05.12.2007р.

Від відповідача: Кравчук
О.І., довіреність від 07.12.2007р.

Федорович О.О.,
довіреність від 28.01.2008р.

Позивач звернувся з адміністративним позовом про
визнання противоправним та скасування рішення відповідача від 19.02.2007р. №
/0 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 5 697 грн.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що ним не порушувались вимоги пункту 1, 2
статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, оскільки при
отриманні задатку до надання послуги РРО не повинно було бути застосовано.

Відповідач
заперечує проти позову з підстав зазначених у письмових запереченнях
(а.с.16-18) і просить в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши надані сторонами докази,
заслухавши представників сторін у
судовому засідання, - суд

встановив :

07.02.2007 року відповідач здійснив
перевірку відповідача щодо дотримання ним
встановленого порядку здійснення розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового розрахунків у підприємницькій діяльності, про що
склав акт № 14000146/23-50 (а.с.7-8).

На підставі акту перевірки відповідач
направив позивачу рішення від 19.02.2007р. № /0 про застосування
штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 435 грн. за порушення п.1, 2 ст.3 Закону
України “Про реєстратори розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг”, яке позивач просить визнати
противоправним та скасувати.

Позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного:

07.02.2007
року о 13:39 працівниками ДПА у Миколаївській області було проведено планову
перевірку господарської одиниці позивача (ресторан та бар), що розташована за
адресою: м. Миколаїв, АДРЕСА_2, щодо додержання позивачем порядку здійснення
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу. Перевіркою
встановлено факт надання послуг громадського харчування в асортименті на суму 1
139, 40 грн. (друга сторінка акту -а.с.7) та складено акт № 14000146/23-50 про
порушення позивачем п.1, 2 ст.3 Закону України “Про реєстратори
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”,
а саме непроведення розрахункових операцій через РРО на суму 1 139, 40 грн. з
нероздрукуванням та невидачею розрахункових документів встановленої форми.

Даний висновок акту перевірки не
відповідає фактичним обставинам.

В ході перевірки 07.02.2007р.
перевіряючими в барі було здійснено попереднє замовлення на організацію
обслуговування на наступний день -08.02.2007р. по результатах чого було
оформлення “Замовлення-рахунок”. Даним документом було визначено найменування
та кількість страв і напоїв, найменування замовника, суму отриманого задатку до
суму замовлення.

Пунктом 1, 2 статті  Закону України “Про реєстратори
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”
визначено зобов'язання суб'єкта підприємницької діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (надані послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг проводити
розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через
зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний
режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій,
або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у
встановленому порядку розрахункових книжок та видавати особі, яка отримує або
повертає товар, отримує послуги або відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

У відповідності із статтею 2 Закону
України “Про реєстратори розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” терміни вживаються у такому значені:

-          реєстратор розрахункових операцій
є пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні
функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу
товарів (надані послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або
реалізації кількості проданих товарів (наданих послуг);

-          розрахункова операція -приймання
від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних  чеків, жетонів тощо за місцем реалізації
товарів (послуг);

-          розрахунковий документ -документ
встановленої форми та (змісту) (касовий чек, товарний чек, розрахункова
квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення)
товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів.

Аналіз
норм Закону України “Про реєстратори розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” свідчить, що Закон не містить
норми згідно якої отримання задатку є розрахунковою операцією, не передбачає
застосування РРО при отримані задатку та не визначає необхідність оформлення
касового чеку при отриманні задатку.

Отже,
на момент перевірки в наявності факту продажу товарів чи надання послуг не було
та застосування штрафної санкції на авансову форму оплати, як за розрахункову
операцію з наданням послуг без застосування РРО є таким, суперечить положенням
п.1 ст.17 Закону України “Про реєстратори розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” .

З огляду на вищезазначене,  суд вважає, що при прийнятті оспорюваного
рішення відповідач не врахував усіх обставин, що мають значення, діяв
нерозсудливо, оскільки висновки акту перевірки не відповідають фактичний
обставинам, встановлених судом.

Частина 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних
справах про протиправність рішень,  дій
чи  бездіяльності  суб'єкта
владних  повноважень  обов'язок
щодо доказування правомірності
свого  рішення,  дії
чи  бездіяльності
покладається    на   відповідача,   якщо
він   заперечує   проти адміністративного позову.

Відповідачем не доказано
правомірність оспорюваного рішення в частині застосування  штрафних (фінансових) санкцій у сумі  5 697 грн., судом встановлена невідповідність
його  чинному законодавству.

За таких
обставин позовні вимоги про визнання
противоправним та скасування рішення від 19.02.2007р. № /0 є
обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись  ст.ст. 87, 94, 160, 162-163, 167, 254, 258 Кодексу
адміністративного судочинства України, - суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов
задовольнити.

Визнати
противоправним та скасувати рішення від 19.02.2007 року № /0
про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі              5 697 грн.

Стягнути
з Державного бюджету України через Головне управління
державного казначейства України у Миколаївській області /54055, м.
Миколаїв, пр-т. Леніна, 141 В, / на користь Приватного
підприємця ОСОБА_1  /54000,  м. Миколаїв, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1 судовий збір в сумі 3,40 грн. (три гривні 40 коп.).

Постанова
у відповідності зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо таку заяву не було подано.

Сторони,
які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку
постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Суддя