ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

15 лютого 2008 р.

№ 8/260-07-8158

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги

Одеської залізниці

на рішення

господарського суду Одеської області від 10.12.2007 р.

у справі

№ 8/260-07-8158

за позовом

Дочірнього підприємства "Одеський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

до

Одеської залізниці

про

стягнення 7 578,89 грн.

В С Т А Н О В И В:

Подана Одеською залізницею касаційна скарга на рішення господарського суду Одеської області від 10.12.2007 р. не може бути прийнята Вищим господарським судом України до касаційного провадження з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 частини першої статті 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, Дочірнім підприємством "Одеський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" пред’явлено позов про стягнення грошових коштів у загальній сумі 7 644,89 грн. (з урахуванням уточнень позовних вимог).

При поданні позовної заяви до господарського суду першої інстанції Дочірнє підприємство "Одеський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" сплатило державне мито у розмірі 102,00 грн. (платіжні доручення № 3064 від 07.08.2007 р. та № 2902 від 13.07.2007 р., а. с. 29 –30), як того вимагає ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, якою передбачено, що ставка державного мита із заяви майнового характеру, що подається до господарського суду, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” також встановлено, що ставки державного мита із заяв, що подаються до господарських судів, зокрема, із апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови, встановлюються у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру –50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів Вищого господарського суду Україна зазначає, що при поданні касаційної скарги на рішення господарського суду Одеської області від 10.12.2007 р. Одеська залізниця мала сплатити державне мито у розмірі 51,00 грн.

Проте, в порушення зазначеного, Одеська залізниця сплатила державне мито у розмірі 47,00 грн., що підтверджується доданим до касаційної скарги платіжним дорученням № 165 від 15.01.2008 р.

Враховуючи наведене, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга, подана Одеською залізницею, підлягає поверненню скаржнику без розгляду відповідно до п. 4 частини першої ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, оскільки до неї не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

Разом з тим, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне зазначити, що після усунення вказаного недоліку касаційної скарги Одеська залізниця має право повторно подати касаційну скаргу в загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 86, 111, п. 4 частини першої ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Одеської залізниці на рішення господарського суду Одеської області від 10.12.2007 р. у справі № 8/260-07-8158 повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий суддя                                                   Г.А. Кравчук

Суддя                                                                       Г.М. Мачульський

Суддя                                                                       В.І. Шаргало