ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.01.08 р.                     Справа № 2/398

Суддя господарського суду Донецької області Мартюхіна Н.О.

при секретарі судового засідання Москаленко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Шахтарськтранс” м. Сніжне

до відповідача: Державного підприємства “Сніжнеантрацит” м. Сніжне

про: стягнення заборгованості в розмірі 1026582,00 грн.

за участю

представників сторін:

від позивача: Козловська Д.В., Балтуцька О.М. - за довір.

від відповідача: Бикадоров Ю.В. - за довір.

СУТЬ СПОРУ:

У судовому засіданні 18.01.08р. оголошено

перерву до 22.01.08р.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Шахтарськтранс” м. Сніжне, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства “Сніжнеантрацит” м. Сніжне про стягнення заборгованості в розмірі 1026582,00 грн. з яких: борг в розмірі – 1009575,00 грн., 17007,00 грн. – 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на уступки права вимоги № 53/10-06 від 05.10.2006р., договір уступки права вимоги № 02/04-07 від 02.04.07р., договір № 1 від 16.04.2003р., № 2 від 16,04,2003р, № 2/09 від 29.12.2003р., № 3/09 від 29.12.2003р., № 69/09 від 01.06.2005р., № 68/09 від 01.06.2005р., № 70/09 від 01.06.2005р., № 1 від 16.04.2003р., № 2 від 16.04.2003р., № 2/09 від 29.12.2003р., № 3/09 від 29.12.2003р., № 69/09 від 01.06.2005р., № 68/09 від 01.06.2005р., № 70/09 від 01.06.2005р., акти здачі приймання робіт, рахунки, виписки банку.

Позивачем до прийняття рішення по справі були надані уточнення до позовної заяви, де позивач просить абзац перший на сторінки 7 позовної заяви читати: 484586,00грн. (сума заборгованості за договором № 53/10-06 від 05.10.2006р.) + 17007,00грн. (3% річних) + 524989,00грн. (сума заборгованості за договором № 02/04-07 від 02.04.2007р.) = 1026582,00грн.

Також, 21.01.2008р. позивачем надані уточнення до позовної заяви, в яких вказує, що за договором уступки права вимоги № 53/10-06 від 05.10.2006р. позивачу було відступлено право вимоги в сумі 484568 грн., а ні 484586 грн., як помилково вказано в позовній заяві. З урахуванням уточнень, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 1026564 грн., з яких сума основного боргу 1009557грн. та 17007грн. – 3% річних. У зв’язку з цим, судом розглядаються зазначені остаточні позовні вимоги позивача.

Відповідач проти задоволення позову заперечує в повному обсязі, надавши відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що заборгованість яку отримало ТОВ “Шахтарськтранс” згідно договору переуступки права вимоги № 02/04-07 від 02.04.2007р. від ДП “Вантажно-транспортне управління” право вимоги від ДП “Сніжнеантрацит” на суму 524989грн. не існує, оскільки на вказану суму було проведено взаємозалік зустрічних однорідних вимог. А заборгованість яку отримало ТОВ “Шахтраськтранс” згідно договору переуступки права вимоги № 53/01-06 від 05.10.2006р. від ТОВ “УкрДонінвест” у сумі 484568,00 грн. була стягнута на користь ТОВ “УкрДонінвест” за рішенням Господарського суду Донецької області від 10.07.2006р. по справі № 3/171 та на думку відповідача не може бути стягнута за рішенням суду повторно, в обґрунтування своїх заперечень посилається на ст. 35 ГПК України.

Позивачем було надано заперечення на відзив відповідача від 21.01.08р. б/н, де вказує, що за договором уступки права вимоги № 53/10-06 від 05.10.2006р. ТОВ “Шахтарськтранс” відступлено право вимоги сплати заборгованості, що виникла в результаті неналежного виконання зобов’язання за первинними договорами, а ні сама по собі заборгованість, яка стягнута на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “УкрДонінвест” за рішенням Господарського суду Донецької області від 10.07.2006р. по справі № 3/171. Крім того, позивачем пояснено, що в розрахунок, який подавався ТОВ “УкрДонінвест” до позовної заяви по справі № 3/171 в сумі оплат були враховані суми, по яким ДП “Вантажно-транспортне управління” мало наміри щодо припинення взаємних грошових зобов’язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, але внаслідок того що, активи ДП “Вантажно-транспортне управління” знаходилися в податковій заставі Державною податковою інспекцією м. Сніжне було накладено заборону на проведення зарахування зустрічних вимог. У зв’язку з чим, таке зарахування не відбулося фактично та заборгованість ДП “Сніжнеантрацит” перед ДП “Вантажно-транспортне управління” за отримані послуги по договорам: № 1 від 16.04.2003р., № 2 від 16.04.2003р., № 2/09 від 29.12.2003р., № 3/09 від 29.12.2003р., № 69/09 від 01.06.2005р., № 68/09 від 01.06.2005р., № 70/09 від 01.06.2005р. та станом на 21.09.2006р. не змінилась та залишилась несплаченою в сумі 524989,00 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та дослідивши договірні відносини, що виникали між сторонами, надані докази з боку обох сторін в обґрунтування наявності та відсутності боргу з заявлених позивачем підстав, суд ВСТАНОВИВ:

29.05.2006р. між Державним підприємством “Вантажно-транспортне управління” м. Сніжне (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю “УкрДонінвест” (Новий кредитор) укладено договір уступки права вимоги № 22/05-06.

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору Кредитор відступає, а Новий кредитор приймає на себе всі права та обов’язки Кредитора по заборгованості Державного підприємства “Сніжнеантрацит”, який є правонаступником Державного підприємства “Шахтоуправління “Сніжнеантрацит” (Наказ Міністерства палива та енергетики України № 430 від 13.08.2003р., Наказ Міністерства палива та енергетики № 492 від 18.08.2004р., Наказ Міністерства Палива та енергетики № 237 від 26.05.2005р.) в сумі 584568,00 грн. , що виникла в результаті неналежного виконання Договору № 1 на транспортно-експедиційне обслуговування від 16.04.2003р., Договору № 2 про користування залізничними під’їзними шляхами від 16.04.2003р., Договором № 2/09 від 29.12.2003р., Договором № 3/09 від 29.12.2003р., Договором № 69/09 від 01.06.2005р., Договором № 68/09 від 01.06.2005р., Договором № 70/09 від 01.06.2005р., Договором № 03-10-311 від 03.11.2003р., Договором № 32/05-05 від 16.05.2005р., укладеними між Державним підприємством “Вантажно-транспортне управління” м. Сніжне та Державним підприємством “Шахтоуправління “Сніжнеантрацит” (Державне підприємство “Сніжнеантрацит”).

05.10.2006р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “УкрДонінвест” (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Шахтарськтранс” (Новий кредитор) укладений договір уступки права вимоги № 53/10-06.

Розділом № 1 “Предмет договору” встановлено, що кредитор відступає, а Новий Кредитор приймає на себе всі права та обов’язки Кредитора по заборгованості Державного підприємства “Сніжнеантрацит”, що є правонаступником Державного підприємства “Шахтоуправління” “Сніжнеантрацит” (Наказ Міністерства палива та енергетики України № 430 від 13.08.2003р., Наказ міністерства палива та енергетики № 492 від 18.08.2004р., Наказ Міністерства палива та енергетики № 237 від 26.05.2005р.) в сумі 484568,00 грн., що виникла в результаті неналежного виконання Договору № 1 на транспортно-експедиційне обслуговування від 16.04.2003р., Договором № 2 від про користування залізничними під’їзними шляхами від 16.04.2003р., Договором № 2/09 від 29.12.2003р., Договором № 3/09 від 29.12.2003р., Договором № 69/09 від 01.06.2005р., Договором № 68/09 від 01.06.2005р., Договором № 70/09 від 01.06.2005р., укладеними між Державним підприємством “Вантажно-транспортне управління” м. Сніжне та Державним підприємством “Шахтоуправління “Сніжнеантрацит” (Державне підприємство “Сніжнеантрацит”), які Кредитор набув на підставі Договору уступки права вимоги № 22/05-06 від 29.05.2006р. (укладеного між Державним підприємством “Вантажно-транспортне управління” , м. сніжне та Товариством з обмеженою відповідальністю “УкрДонінвест” ) та підтверджено рішенням господарського суду Донецької області по справі № 3/171 від 10.07.2006р.

Крім того, 02.04.2007р. між Державним підприємством “Вантажно-транспортним управлінням” (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Шахтарськтранс” (Новий кредитор) укладений договір № 02/04-07, відповідно до умов якого Кредитор уступає, а Новий кредитор приймає на себе всі права та обов’язки Кредитора по заборгованості Державного підприємства “Сніжнеантрацит”, що є правонаступником Державного підприємства “Шахтоуправління “Сніжнеантрацит” (Наказ Міністерства палива та енергетики України № 430 від 13.08.2003р., Наказ Міністерства палива та енергетики № 492 від 18.08.2004р., Наказ Міністерства палива та енергетики № 237 від 26.05.2005р.) в сумі 524989,00 грн. , що виникли в результаті неналежного виконання Договору № 1 на транспортно-експедиційне обслуговування від 16.04.2003р., Договором № 2 від 16.04.2003р. про користування залізничними під’їзними шляхами, Договором № 2/09 від 29.12.2003р., Договором № 3/09 від 29.12.2003р., Договором № 69/09 від 01.06.2005р., Договором № 68/09 від 01.06.2005р., Договором № 70/09 від 01.06.2005р. укладеними між Кредитором та Державним підприємством “Шахтоуправління “Сніжнеантрацит” (Державне підприємство “Сніжнеантрацит”).

Дослідивши договори за якими виник борг та було відступлено право вимоги суд встановив, що 16.07.2003 року між Державним підприємством „Шахтоуправління „Сніжнеантрацит” (правонаступником якого за змістом Наказу Міністерства палива та енергетики № 430 від 13.08.2003 року є відповідач) та Державним підприємством „Вантажно-транспортне управління” були укладені договори № 1 на транспортно-експедиційне обслуговування та № 2 про користування залізничними під’їзними шляхами. Відповідно до умов вказаних договорів ДП “Вантажно-транспортне управління” прийняло на себе зобов’язання щодо утримання належних йому під’їзних колій у стані, що є необхідним для забезпечення подання та прибирання вагонів, що надходять на адресу ДП „Ш/у „Сніжнеантрацит” чи відправляються підприємством на загальну сіть залізниць через станцію Софьїно-Бродська та станцію Дроново Донецької залізниці, на пункти навантаження-вивантаження шахти Ударник та шахти Заря та зобов’язання щодо зважування вагонів на своїх вагонних терезах. В свою чергу, ДП „Ш/у „Сніжнеантрацит” зобов’язалося прийняти та сплатити зазначені послуги.

Пунктом 5 Договору № 2 від 16.04.2003 року та п. 11 Договору № 1 від 16.04.2003 року передбачено, що надання послуг, визначених умовами цих договорів здійснюється на умовах передплати.

Тобто умовами вказаних договорів № 1 та № 2 від 26.04.2003р. строк оплати наданих послуг відповідачем не визначений.

29.12.2003 року між Державним підприємством „Вантажно-транспортне управління” (правонаступником якого є позивач) та відповідачем були укладені договори № 2/09 та 3/09 про надання послуг, направлених на транспортно-експедиційне обслуговування відповідача, відповідно до їх переліку, що визначений у п. 1.1. договорів № 2/09 та № 3/09 від 29.12.2003 року.

Пунктом 3.2. вказаних договір передбачено, що оплата наданих позивачем послуг повинна була здійснюватись відповідачем на умовах передплати, тобто строк оплати за договорами № 2/09 та 3/09 від 29.12.2003 року не визначений.

18.08.2004 року Наказом Міністерства палива та енергетики України „Про створення Державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” було припинено діяльність Державного підприємства „Сніжнеантрацит” шляхом реорганізації: приєднання до складу ДП „Донецька вугільна енергетична компанія”. Частиною 2 пункту 24 зазначеного Наказу визначено, що Державне підприємство „Донецька вугільна енергетична компанія” є правонаступником всіх прав та обов’язків Державного підприємства „Сніжнеантрацит” у повному обсязі.

У зв’язку з проведеною реорганізацією між сторонами були підписані додаткові угоди № 6 від 29.12.2004 року до договору № 3/09 та № 5 від 29.12.2004 року до договору № 2/09.

Наказом Міністерства палива та енергетики № 237 від 26.05.2005 року „Про реорганізацію ДП „Донецька вугільна енергетична компанія” було призупинено процедуру реорганізації ДП „Донецька вугільна енергетична компанія”. Пунктом 1 зазначеного Наказу було призупинено процедуру припинення ДП „Сніжнеантрацит”. Пунктом 12 Наказу № 237 від 26.05.2005 року ДП „Сніжнеантрацит” було визначено правонаступником ДП „Донецька вугільна енергетична компанія”, всіх його прав та обов’язків, пов’язаних із діяльністю виділених з його складу відокремлених підрозділів та виробничих одиниць.

01.06.2005 року між відповідачем та Державним підприємством „Вантажно-транспортне управління” були укладені договори на транспортно-експедиційне обслуговування за № 69/09, № 68/09, № 70/09. На підставі зазначених договорів відповідачем були отримані послуги щодо транспортно-експедиційного обслуговування. Оплата наданих Державним підприємством „Вантажно-транспортне управління” послуг за умовами п. 3.2. зазначених договорів повинна була здійснюватись на умовах передплати.

03.11.2003р. між ДП “Сніжнеантрацит” (продавець) та Державним підприємством “Вантажно-транспортне управління” (покупець) було укладено договір № 03/10-311, відповідно до якого продавець зобов’язується поставити Покупцю вугільну продукцію, а покупець здійснює попередню оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, строк оплати сторонами у договорі не визначений.

Також 16.05.2005р. між Відокремленим підрозділом “Сніжнеантрацит” Державного підприємства “Донецька вугільна енергетична компанія” (Постачальник) та Державним підприємством “Вантажно-транспортне управління” (Покупець) укладений договір поставки вугільної продукції № 32/05-05.

За умовами договору № 32/05-05 Постачальник здійснює поставку вугільної продукції, а Покупець приймає та оплачує її на умовах попередньої оплати 100% вартості місячного об’єму поставки визначеної в заявці Покупця. Кінцевий строк оплати отриманої вугільної продукції сторонами не визначено.

02.06.2005р. між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 32/05-05 від 16.05.2005р. відповідно до якої сторони на підставі Наказу Мінтопенерго України від 26.05.2005р. № 237 замінили сторону Постачальника на його правонаступника ДП “Сніжнеантрацит”.

Отже, підставами даного позову є заборгованість відповідача, яка виникла внаслідок невиконання зобов’язань за вищевказаними договорами про надання послуг з транспортно-експедиційного обслуговування та про користування залізничними під’їзними шляхами. Суттю даного спору є отримане позивачем право вимоги за невиконаними зобов’язаннями відповідача на суму 484568 грн. та 524989,00 грн. за двома договорами відступлення права вимоги.

Судом встановлено, що Державним підприємством “Вантажно-транспортне управління” були надані послуги, факт виконання яких підтверджується наступними первинними документами, що надані до позовної заяви, а саме: актами здачі - приймання робіт № ОУ-44 від 30.01.04р., № ОУ-45 від 30.01.04р., № ОУ-60 від 27.02.04р., № ОУ-61 від 27.02.04р., № ОУ-98 від 31.03.04р., № ОУ-99 від 31.03.04р., № ОУ-97 від 0.04.04р., № ОУ-131 від 30.04.04р., № ОУ-164 від 31.05.04р., ОУ-165 від 31.05.04р., № ОУ-191 від 30.06.04р., № ОУ-192 від 30.06.04р., № ОУ-220 від 30.07.04р., № ОУ-221 від 30.07.04р., № ОУ-263 від 31.08.04р., № ОУ-264 від 31.08.04р., № ОУ-304 від 30.09.04р., № ОУ-335 від 30.09.04р., № ОУ-339 від 31.10.04р., № ОУ-345 від 31.10.04р., № ОУ-417 від 30.11.04р., № ОУ-386 від 30.11.04р., № ОУ-431 від 31.12.04р., № ОУ-435 від 31.12.04р., № ОУ-44 від 31.01.05р., № ОУ-46 від 31.01.05р., № ОУ-47 від 31.01.05р., № ОУ-145 від 30.04.05р., № ОУ-146 від 30.04.05р., № ОУ-159 від 30.04.05р., ОУ-161 від 29.04.05р., № ОУ-188 від 31.05.05р., № ОУ-203 від 31.05.05р., № ОУ-211 від 31.05.05р., № ОУ-212 від 31.05.05р., № ОУ-228 від 30.06.05р., № ОУ-236 від 30.06.05р., № ОУ-245 від 30.06.05р., № ОУ-247 від 30.06.05р., № ОУ-287 від 31.07.05р., № ОУ-294 від 31.07.05р.;

- рахунками № 286 від 10.11.03р., № 272 від 31.10.03р., № 254 від 30.09.03р., № 199 від 29.08.03р., № 174 від 31.07.03р., № 153 від 07.07.03р., № 140 від 30.06.03р., № 117 від 30.05.03р., № 107 від 21.05.03р., № 91 від 30.04.03р., № 81 від 18.04.03р., № 285 від 10.11.03р., № 271 від 31.10.03р., № 244 від 30.09.03р., № 200 від 29.08.03р., № 173 від 31.07.03р., № 152 від 07.07.03р., № 139 від 30.06.03р., № 106 від 21.05.03р., № 90 від 30.04.03р., № 80 від 18.04.03р., № 322 від 28.11.03р., № 323 від 28.11.03р., № 348 від 08.12.03р., № 347 від 08.12.03р., № 8 від 31.12.03р., № 9 від 31.12.03р., № СФ-512 від 31.07.05р., № СФ-513 від 31.07.05р., № СФ-514 від 31.07.05р., № СФ-444 від 30.06.05р., № СФ-484 від 30.06.05р., № СФ-261 від 31.03.05р., № СФ-150 від 28.02.05р., № СФ-159 від 28.02.05р., № СФ-160 від 28.02.05р., № СФ-164 від 28.02.05р., № СФ-240 від 31.03.05р., № СФ-251 від 31.03.05р., № СФ-252 від 31.03.05р., № 23 від 30.01.04р., № 83 від 27.02.04р., № СФ-84 від 27.02.04р., № СФ-142 від 31.03.04р., № СФ-143 від 31.03.04р., № СФ-199 від 30.04.04р., № СФ-200 від 30.04.04р., № СФ-1993 від 31.05.04р., № СФ-1994 від 31.05.04р., № СФ-2051 від 30.06.04р., № СФ-02049 від 30.06.04р., № СФ-02157 від 30.07.04р., № СФ-02158 від 30.07.04р., № СФ-02163 від 30.07.04р., № СФ-02270 від 31.08.04р., № СФ-02271 від 31.08.04р., № СФ-02164 від 30.07.04р., № СФ-02321 від 21.09.04р., № СФ-02322 від 21.09.04р., № СФ-02366 від 30.09.04р., № СФ-02410 від 20.10.04р., № СФ-02409 від 20.10.04р., № СФ-02507 від 17.11.04р., № СФ-02625 від 31.12.04р., № СФ-02540 від 29.11.04р., № СФ-02627 від 31.12.04р., № СФ-298 від 30.04.05р., № СФ-299 від 30.04.05р., № СФ-311 від 30.04.05р., № СФ-320 від 30.04.05р., № СФ-382 від 31.05.05р., № СФ-392 від 31.05.05р., № СФ-401 від 31.05.05р., № СФ-402 від 31.05.05р., № СФ-435 від 30.06.05р., № СФ-443 від 30.06.05р., № СФ-445 від 30.06.05р., № СФ-497 від 31.07.05р., № СФ-504 від 31.07.05р.;

- податковими накладними: № 36 від 30.01.04р., № 37 від 30.01.04р., № 52 від 27.02.04р., № 53 від 27.02.04р., № 92 від 31.03.04р., № 93 від 31.03.04р., № 143 від 30.04.04р., № 144 від 30.04.04р., № 212 від 31.05.04р., № 213 від 31.05.04р., № 276 від 30.06.04р., № 277 від 30.06.04р., № 314 від 30.07.04р., № 315 від 30.07.04р., № 1265 від 31.08.04р., № 1266 від 31.08.04р., № 1321 від 30.09.04р., № 1348 від 30.09.04р., № 1406 від 31.10.04р., № 1421 від 31.10.04р., № 1524 від 30.11.04р., № 1523 від 30.11.04р., № 1642 від 31.12.04р., № 1643 від 31.12.04р., № 85 від 31.01.05р., № 83 від 31.01.05р., № 86 від 31.01.05р., № 304 від 30.04.05р., № 305 від 30.04.05р., № 307 від 30.04.05р., № 302 від 29.04.05р., № 367 від 31.05.05р., № 368 від 31.05.05р., № 370 від 31.05.05р., № 371 від 31.05.05р., № 433 від 30.06.05р., № 434 від 30.06.05р., № 436 від 30.06.05р., № 438 від 30.05.05р., № 501 від 31.07.05р., № 502 від 31.07.05р., № 279 від 28.11.03р., № 261 від 31.10.03р., № 245 від 26.09.03р., № 199 від 29.08.03р., № 174 від 31.07.03р., № 153 від 07.07.03р., № 140 від 30.06.03р., № 117 від 30.05.03р., № 107 від 21.05.03р., № 91 від 30.04.03р., № 81 від 18.04.03р., № 278 від 28.11.03р., № 260 від 31.10.03р., № 244 від 26.09.03р., № 200 від 29.08.03р., № 173 від 31.07.03р., № 152 від 07.07.03р., № 139 від 30.06.03р., № 106 від 21.05.03р., № 90 від 30.04.03р., № 80 від 18.04.03р., № 12 від 31.12.03р., № 11 від 31.12.03р., № 503 від 31.07.05р., № 504 від 31.07.05р., № 505 від 31.07.05р., № 437 від 30.06.05р., № 440-1 від 30.06.05р., № 219 від 31.03.05р., № 144 від 28.02.05р., № 146 від 28.02.05р., № 147 від 28.02.05р., № 149 від 28.02.05р., № 215 від 31.03.05р., № 209 від 31.03.05р., № 212 від 31.03.05р.

Дослідивши надані позивачем документи в підтвердження об’ємів наданих послуг відповідачу за період з 18.04.2003р. по 31.07.2005р., а саме вищевказані рахунки, акти здачі - приймання, податкові накладні, суд дійшов висновку, що такі документи за своїм змістом та формою є первинними обліковими документами, які фіксують факти здійснення господарських операцій Державним підприємством “Вантажно-транспортне управління” на користь відповідача з надання послуг.

Вище вказані первинні документи складені та підписані з обох сторін належним чином, скріплені печатками, та є первинними документами в розумінні ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”.

Тобто, за весь спірний період з 18.04.2003р. по 31.07.2005р. Державним підприємством “Вантажно-транспортне управління” по договорам № 1 на транспортне-експедиційне обслуговування від 16.04.2003р., № 2 на користування залізничними шляхами від 16.04.2003р., № 2/09 від 29.12.2003р., № 3/09 від 29.12.2003р., № 69/09 від 01.06.2005р., № 68/09 від 0.06.2005р., № 70/09 від 01.06.2005р. надано послуг на загальну суму 3015981,92грн., що підтверджується первинними документами, які перелічені вище.

Відповідачем за отримані послуги було сплачено 1906406,92грн., що підтверджується банківськими виписками, платіжними дорученнями, службовою запискою від 01.06.2005р.

Таким чином, на підставі досліджених первинних документів несплаченими залишаються послуги на загальну суму 1009557грн.

Відповідач проти вказаної суми боргу заперечує. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що між сторонами було проведено залік зустрічних однорідних вимог на суму 559583,58грн. та на суму 149303,4грн., а також на часткову оплату зазначених зобов’язань та неврахування їх позивачем та первісними кредиторами. Відповідачем підтверджено розмір заборгованості на суму 484568 грн., яка обліковується у нього, проте, вказує на те, що це заборгованість існує перед ТОВ “УкрДонінвест” станом на 01.01.08р.

В процесі розгляду спору сторонами надані відповідні розрахунки існуючої заборгованості із посиланням на первинні документи обох сторін.

Із розрахунків позивача та відповідача, наданих суду, вбачається, що документи на підтвердження оплат з боку обох сторін співпадають частково. Розбіжності та неспівпадання у первинних документах зі сплати та сумах погашення боргу, виникли в частині платежів, що були перераховані за платіжними дорученнями № 171 від 22.06.2004р., № 697 від 26.08.2005р., № 1104 від 30.09.2005р., по частині заліків зустрічних вимог та різного врахування платежів, здійснених Державним підприємством “Донецька вугільна енергетична компанія”.

Оцінивши вказані розбіжності, що містяться в розрахунках заборгованості обох сторін, дослідивши докази надані сторонами на підтвердження правомірності своїх розрахунків спірної заборгованості за спірний період, судом встановлено наступне.

По-перше, відповідно до розрахунку заборгованості, що зроблений відповідачем ним в рахунок погашення заборгованості включено наступні платежі: платіжне доручення № 171 від 22.06.2004р. на суму 6447,06грн.; платіжне доручення № 697 від 26.08.2005р.; платіжне доручення № 1104 від 30.09.2005р. на суму 16666,67грн. За призначенням платежів, вказаних відповідачем у зазначених платіжних дорученнях, є вказані суми були сплачені на виконання та на підставі актів звірки на 01.05.2004р., на 25.06.2005р. Проте самі акти звірки, що стали підставою для погашення цих сум, відповідачем суду не надано.

Разом з цим, нормами статей 33, 34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Приписами ст. 36 ГПК України встановлено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документу, подається засвідчений витяг з нього.

Не приймаючи вищевикладені оплати в погашення саме спірних послуг, позивачем до матеріалів справи надані акти звірки взаємних розрахунків станом на 01.05.2005р. та станом на 27.08.2004р., які підписані та скріплені печатками з обох сторін. З цих актів вбачається, що між сторонами існували тривалі господарські відносини та станом на 01.11.2003р. за відповідачем рахувалася заборгованість в розмірі 670934,85грн., яка виникла у зв’язку з неприйняттям відповідачем рахунків за 2002р., на які є посилання в цих актах.

Крім того, відповідно до пояснювальної записки ліквідатора ДП “Вантажно-транспортне управління” Кірячок І.О. та бухгалтера Склярової І.В. зазначені спірні платежі, що були перераховані за платіжними дорученнями № 697 від 26.08.2003р., № 159 від 30.09.2005р., № 1104 від 30.09.2005р. з призначенням платежу згідно акту звірки були враховані ДП “Вантажно-транспортним управлінням” в часткове погашення заборгованості, що утворилася до 01.04.2003р. та не була сплачена.

З огляду на викладені обставини, враховуючи наявність доказів в обґрунтування існування боргу відповідача за попередніми зобов’язаннями, що були із Державним підприємством “Вантажно-транспортне управління”, а також, посилання у спірних платіжних дорученнях на акти звірки від 01.05.2004р., від 25.06.2005р., та не надання таких актів звірки до матеріалів справи, судом не приймаються в якості належних доказів виконання зобов’язань по оплаті спірних послуг, за якими виник борг, платіжне доручення № 171 від 22.06.2004р., платіжне доручення № 697 від 26.08.2005р., платіжне доручення № 1104 від 30.09.2005р., оскільки відповідачем не доведено, що цими платежами він погашав саме спірну заборгованість. Відповідачем не надано доказів в підтвердження облікування цих платежів у бухгалтерському обліку саме в погашення спірних зобов’язань.

По-друге, відповідач у своєму розрахунку посилається на взаємозаліки зустрічних однорідних вимог на суму 559583,58грн. та на суму 149303,4грн. До розрахунку заборгованості, що зроблений відповідачем додані первинні документи на які останній посилається, як на підстави проведення розрахунків. Проте, будь-яких заяв, листів, актів або іншого звернення ДП “Вантажно-транспортне управління” до відповідача чи навпаки з пропозицією проведення зарахування зустрічних однорідних вимог відповідачем до матеріалів справи та розрахунку боргу також не надано. Водночас, належною підставою для проведення по бухгалтерському та податковому обліку такої господарської операції як зустрічне зарахування вимог є відповідний первинний документ, що підтверджує за приписами ст. 601 ЦК України, здійснення таких заліків.

Крім того, дослідивши надані позивачем заперечення на відзив, та докази в обґрунтування фактичного проведення заліку, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що відповідні переговори щодо припинення взаємних грошових зобов’язань на підставі ст. 601 ЦК України шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог велися з серпня 2005р. по вересень 2006р., але в наслідок того що, активи ДП “Вантажно-транспортне управління” знаходилися на той час у податковій заставі, Державною податковою інспекцією м. Сніжне накладено заборону на проведення зарахування зустрічних однорідних вимог. В підтвердження вказаних обставин позивачем до матеріалів справи надано припис Державної податкової інспекції у м. Сніжному від 21.09.2006р. про заборону здійснення операції.

Тобто судом не встановлено та не доведено зі сторони відповідача первинними документами підстав для проведення останнім у своєму бухгалтерському обліку списання 559583,58грн. та 149303,4грн., з огляду на вказані обставини, посилання відповідача на проведення заліку зустрічних однорідних вимог судом не приймається.

По-третє, відповідно до розрахунку заборгованості, який розроблено відповідачем, ним зазначено, що на підставі повідомлень Державного підприємства “Донецька вугільна енергетична компанія” № 116 від 28.02.2005р., № 114 від 28.02.2005р. № 115 від 28.02.2005р., № 236 від 31.03.05р. останнім в погашення заборгованості було зараховано 69654,98грн.

Згідно розрахунку позивача останнім в погашення заборгованості, а саме платежів які надходили від Державного підприємства “Донецька вугільна енергетична компанія” було зараховано 319138,90грн., зазначене зарахування позивачем було здійснено на підставі службової записки від 01.06.2005р.

З урахуванням того, що умовами вказаних договорів не було визначено строку виконання зобов’язання, то позивачем правомірно встановлено, що вимогою по сплаті заборгованості за отримані послуги є претензія № 02-11 від 01.11.2005р. на яку ДП “Вантажно-транспортне управління” отримало відповідь № 2064/09 від 08.12.2005р., де відповідач частково визнав суму боргу. Але у зв’язку з тим, що доказів направлення зазначеної претензії у позивача відсутні їм обґрунтовано визначено дату пред’явлення претензії 08.12.2005р. тобто дата отримання відповіді на претензію № 02-11 від 01.11.2005р. та враховано семиденний термін для відповіді на претензію який спливає 16.12.2005р.

Щодо інших заперечень відповідача стосовно повного стягнення заборгованості в частині спірної суми 484586 грн., яка входила до складу суми 584586 грн., яка вже була стягнута за рішенням Господарського суду Донецької області від 10.07.2006р. по справі № 3/171 з останнього на користь ТОВ “УкрДонінвест” та утворилася внаслідок неналежного виконання зобов’язань по сплаті грошей за отримані послуги за тими ж самими договорами, а також заперечень щодо необхідності звернення позивача за заміною сторони, то суд виходить з наступних підстав.

Відповідно до договору № 53/10-06 від 05.10.2006р. ТОВ “УкрДонінвест” відступив на користь позивача право вимоги боргу на суму 484586 грн. (з урахуванням погашень відповідача в сумі 100000 грн. на користь ТОВ „УкрДонінвест”), яке виникло внаслідок невиконання відповідачем зобов’язань по сплаті грошових коштів.

Спірні правовідносини підпадають під правове врегулювання на підставах ст.ст. 512-516 ЦК України.

Позивач після укладання договорів відступлення права вимоги набув статусу кредитора в розумінні ст.509 ЦК України, а відповідач –боржника за зобов’язаннями сплатити кошти. Тобто, в силу ст. 512 Цивільного кодексу України у зобов’язанні сторін відбулась заміна кредитора на іншу особу – позивача. Тобто позивач на законних підставах набув право вимоги від ДП “Сніжнеантрацит” виконання зобов’язання щодо сплати грошей за отримані послуги в розмірі 484586грн.

З урахуванням дотримання форми, порядку такої заміни кредитора у зобов’язанні та відсутності застережень у законі та договорі, є належною підставою для припинення зобов’язань відповідача перед ТОВ „УкрДонінвест”.

За договором № 53/10-06 від 05.10.2006р. ТОВ “Шахтарськтарнс” відступлено право вимоги заборгованості, що виникла в результаті неналежного виконання договорів, а не сама по собі заборгованість та право на її отримання у зв’язку із рішенням господарського суду Донецької області від 10.07.2006р. по справі № 3/171, оскільки само зобов’язання відповідача вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію по сплаті грошей існує і залишається повністю невиконаним незалежно від наявності рішення суду.

Не приймається судом до уваги посилання відповідача на ст. 35 ГПК України, приписами якої визначено, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Склад сторін по даній справі та по справі № 3/171 є різний, тому положення зазначеної статті не можуть застосовуватися при розгляді даної справи.

Щодо заперечень відповідача стосовно застосування у справі № 3/171 заміни сторони внаслідок відступлення права вимоги, то такі посилання є підставними, оскільки за вимогами закону України „Про виконавче провадження” передбачена заміна сторони у виконавчому провадженні лише з підстав правонаступництва (процесуальна заміна). Разом з цим, з метою уникнення подвійного стягнення одних і тих же сум за рішеннями суду, відповідач не позбавлений права звернення до господарського суду згідно встановлених правил ГПК України із відповідними заявами про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, або стягненння на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за наказом.

На підставі вище встановлених обставин у справі суд вважає вимоги обґрунтовані, доведеними належним чином та підлягають задоволенню з наступних правових підстав.

Відповідно до приписів ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов’язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу, порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Пунктом 2 ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності.

Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Умови договору, згідно ст. 629 ЦК України є обов’язковими для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Приписами ст. 516 ЦК України встановлено, що зміна кредитора у зобов’язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про зміну кредитора у зобов’язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов’язку первісному кредитору є належним виконанням.

Відповідно до матеріалів справи 21.12.2007р. Товариство з обмеженою відповідальністю “УкрДонінвест” та Державне підприємство “Вантажно-транспортне управління” направляло на адресу Державного підприємства “Сніжнеантрацит” повідомлення про відступку права вимоги, відповідно до яких відповідач був повідомлений, про уступку на користь ТОВ “Шахтарськтранс” права вимоги виконання грошового зобов’язання за договорами.

Також позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 17007грн. за період з 05.10.2006р. по 07.12.2007р.

Відповідно до приписів ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд вважає його арифметично вірним, а вимоги, щодо стягнення такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно зі ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Оскільки відповідачем до теперішнього часу, не виконані зобов’язання, а ні за договорами про надання послуг, а ні за договорами про відступлення права вимоги, то суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та підлягаючими задоволенню повністю.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача відповідно ст. 49 ГПК України, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

22.01.2008р. у судому засіданні в відповідності до приписів ст. 85 ГПК України за згодою сторін було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

На підставі викладеного та керуючись Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України ст. ст. 22, 33, 34, 35, 36, 43, 49, 59, 82-85 Господарським процесуальним кодексом України суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Шахтарськтранс” м. Сніжне до Державного підприємства “Сніжнеантрацит” м. Сніжне про стягнення заборгованості в розмірі 1009557грн. та 3% річних в розмірі 17007грн. – задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства “Сніжнеантрацит” (86500, Донецька область, м. Сніжне, вул. Леніна, 32, п/р 0637 в АК ПІБ м Сніжне, МФО 334237, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Шахтарськтранс” (86500, Донецька область, м. Сніжне, вул.. Комарова, 6/52, п/р 1098 у філії відділення ПІБ м. Сніжне, МФО 334237, 1) заборгованість в розмірі – 1009557,04грн., 3% річних – 17007грн., 10266грн. витрати по сплаті державного мита, 118грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення суду може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дні прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дні набрання рішенням законної сили.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписаний 28.01.2008р.

Суддя Мартюхіна Н.О.