ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

р.

Справа №

За позовом

до

про

При секретарі судового засідання Фуркаленко І.Л.

Представники:

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор в інтересах держави звернувся у серпні 2008 року із позовом до ЖБК "Схід-40", в якому просить господарський суд стягнути з Відповідача на користь ДП "Криворізька теплоцентраль" грошові кошти у сумі 126340,98 грн. заборгованості за поставлену теплову енергію, у тому числі: 104545,78 грн. основного боргу за період з 01.03.07р. по 01.07.08р., 13392,41 грн. компенсації за інфляцію, 1579,44 грн. –3 % річних, 3053,47 грн. пені, 3769,88 грн. –7 % штрафу. Обґрунтовує свої вимоги наявністю невиконаних відповідачем зобов’язань за договором №547 від 22.08.01р.

Відповідач вказує на часткове погашення заборгованості, розмір якої на 25.09.08р. становить 73545,78 грн. Також посилається на те, що заборгованість виникла у зв'язку із тим, що мешканці кооперативу не в повному обсязі сплачують за отримані комунальні послуги. Вказує, що кооперативом було укладено 19 договорів про реструктуризацію заборгованості на суму 52348,49 грн., умови яких передбачають погашення заборгованості на протязі 60 місяців. Просить відмовити у позові та зобов'язати позивача укласти договір про реструктуризацію заборгованості на суму 73545,78 грн.

23.10.08р. Позивач подав уточнений розрахунок ціни позову, згідно якого борг Відповідача за спожиту теплову енергію становить 65545,78 грн., сума компенсації за інфляцію - 2441,19 грн., 3 % річних - 397,31 грн., 170,44 грн. пені, 554,54 грн. - 7 % штрафу, а загальна заборгованість Відповідача станом на 22.10.08р. складає 69110,26 грн.

В судовому засіданні 23.10.08р. за згодою прокурора і представників позивача оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, дослідивши надані докази, суд -

встановив:

Між Державним підприємством “Криворізька теплоцентраль” (далі –Позивач) та Житлово-будівельним кооперативом "Схід - 40" (далі –Відповідач) було укладено договір №547 від 22.08.01р. про постачання теплової енергії в гарячій воді, за умовами якого Позивач зобов’язався постачати Відповідачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, визначених додатком № 1 до цього договору, а Відповідач зі своєї сторони зобов’язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим Договором (п.п. 1.1, 2.1, 3.2.2 Договору).

Пунктом 5.1 вказаного договору сторони обумовили, що облік споживання теплової енергії проводиться розрахунковим способом.

Відповідно до пунктів 6.1-6.3 вказаного договору, Відповідач зобов’язався за 3 дні до початку розрахункового періоду (яким є календарний місяць) сплачувати Позивачу вартість за місяць кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Згідно з п. 6.5 вказаного договору, сторони обумовили, що споживачі, що не мають приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії визначають згідно з договірними навантаженнями з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел Енергопостачальної організації та кількості годин (діб) роботи теплоспоживаючого обладнання споживача у розрахунковому періоді; різниця між заявленою та фактично спожитою тепловою енергією сплачується не пізніше 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Протягом опалювального сезону в період з 01.03.07р. по 01.07.08р. Позивач здійснював постачання теплової енергії Відповідачу, за яку останній розрахунки своєчасно та у повному обсязі не проводив, у зв’язку з чим на дату пред’явлення позову (31.07.08р.) утворилась заборгованість в сумі 102545,78 грн. основного боргу, що підтверджується уточненими розрахунками Позивача та актами здачі-прийняття послуг, які є в матеріалах справи.

Після пред’явлення позову до суду (31.07.08р.) Відповідачем здійснив часткове погашення заборгованості шляхом передачі Позивачеві низки простих векселів, внаслідок чого основний борг станом на 22.10.08р. становив 65545,78 грн., що підтверджується двостороннім актом звіряння взаєморозрахунків, який є в матеріалах справи.

Окрім того, Відповідач надав докази часткового погашення основного боргу, на загальну суму 16000,00 грн. (платіжне доручення №56 від 22.10.08р. на суму 10000,00 грн. та платіжне доручення № 55 від 22.10.08р. на суму 6000,00 грн.).

Щодо доводів Позивача про не отримання ним фактично від Відповідача на час розгляду справи грошових коштів у сумі 16000,00 грн., переказ яких було ініційовано Відповідачем зі свого рахунку у філії Центрально-Міського відділення Промінвестбанк України в м. Кривий Ріг, то вони відхиляються судом з тих підстав, що у розумінні ст. 32 Закону України “Про платіжні системи та переказ грошей в Україні”, ст. 1073 Цивільного кодексу України та ст. ст. 341-343 Господарського кодексу України відповідальність, пов’язану з проведенням переказу, несуть: банк, що обслуговує платника –перед платником, а банк, що обслуговує отримувача –перед отримувачем грошових коштів, відповідно до законодавства та умов укладених між ними договорів.

Отже, з моменту прийняття банком до виконання зазначених платіжних доручень Відповідача на суму 16000,00 грн. слід вважати виконаними останнім ці грошові зобов’язання перед Позивачем.

Таким чином, основний борг Відповідача станом на 23.10.08р. складає суму 49545,78 грн.

Пунктом 7.2.3 вказаного договору сторони встановили, що за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію, Відповідач сплачує пеню у розмірі 1 % від суми заборгованості за кожен день прострочення, згідно п. 6.5 цього договору.

Згідно уточненого розрахунку Позивача, розмір нарахованої пені становить суму 170,44 грн. за період прострочення з 16.05.08р. по 01.07.08р.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, у відповідності до яких боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, Позивач нарахував Відповідачу додатково до основного боргу суму 2441,19 грн.- збитків від інфляції з березня 2008 року по червень 2008 року включно, а також суму 397,31 грн. –трьох процентів річних за період з 16.02.08р. по 01.07.08р.

Відповідно до ч.2 ст. 231 Господарського кодексу України, за прострочення понад тридцять днів Позивач додатково нарахував Відповідачу штраф 555,54 грн. - у розмірі семи відсотків від розміру основного боргу 7936,28 грн., що утворився за період травень-червень 2008 року.

Доказів погашення залишку заборгованості Відповідач на час розгляду справи суду не надав.

З урахуванням встановлених обставин суд позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві, який зобов’язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 530 ч.1 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 4, 173 та 193 Господарського кодексу України, який підлягає застосуванню до правовідносин сторін, що виникли за вказаним договором в силу ст. 9 ч.2, ч. 2 пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, ч.2 ст. 4, ч. 2 пункту 4 розділу ІХ Прикінцеві положення Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. ст. 16, 549-551, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст. ст. 20, 216-220, 224-226 та 230 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку передбачених Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законами і договором, а держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб’єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов’язку в натурі, відшкодування збитків та застосування штрафних санкцій.

Відповідач неналежним чином виконав свої, встановлені договором, майново-господарські зобов’язання перед Позивачем з оплати отриманої теплової енергії, тому позовні вимоги прокурора в інтересах держави про примусове стягнення з Відповідача на користь Позивача суми 49545,78 грн. основного боргу, 2441,19 грн. збитків від інфляції, 397,31 грн. трьох процентів річних та 170,44 грн. пені –є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Оскільки сторонами були надані докази про часткову оплату Відповідачем основного боргу в сумі 37000,00 грн., ці його грошові зобов’язання, в силу положень ст. 202 Господарського кодексу України, на час розгляду справи судом є припиненими, а тому між сторонами відсутній предмет спору щодо стягнення цих грошових коштів і провадження у справі в цій частині підлягає припиненню, згідно приписів ст. 80 ч.1 п.1-1 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо позовних вимог Позивача про стягнення 7% штрафу, то у їх задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Встановлені ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції, зокрема штраф у розмірі семи відсотків вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання, застосовуються у разі якщо порушено господарське зобов’язання, в якому хоча б одна сторона є суб’єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, якщо інше не передбачено законом чи договором. За змістом цієї норми вона покликана захищати інтереси держави у тому випадку, коли суб’єкти господарювання, що належать до державного сектора економіки, не передбачили в умовах договору будь-якої відповідальності за порушення своїх господарських зобов’язань і законом також не встановлено певної відповідальності в окремих галузях господарювання.

Умовами укладеного між сторонами договору (пункту 7.2.3) були встановлені певні види відповідальності, зокрема, у вигляді стягнення пені у зв’язку із прострочкою платежів, тому положення ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, не можуть бути застосовані до вищевказаних правовідносин сторін, а позовні вимоги Позивача про стягнення як первісно заявленої суми 3769,88 грн. так і уточненої суми 555,54 грн. –7% штрафу є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Решта позовних вимог на суму 18000,00 грн. основного боргу, 10951,22 грн. (13392,41 грн. –2441,19 грн. = 10951,22 грн.) збитків від інфляції, 1182,13 грн. (1579,44 грн. –397,31 грн. = 1182,13 грн.) трьох процентів річних та 2883,03 грн. (3053,47 грн. –170,44 грн. = 2883,03 грн.) пені –задоволенню не підлягають через їх необґрунтованість.

Вимоги Відповідача щодо зобов'язання Позивача укласти договір про реструктуризацію заборгованості на суму 73545,78 грн. не можуть бути прийняті судом до розгляду у цьому позовному провадженні.

Судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 4, 32-33, 43-45, 49, 80 ч. 1 п. 1-1, 82-85, 115-118 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу "Схід - 40":

- на користь Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" суму 49545 грн. 78 коп. основного боргу, 2441 грн. 19 коп. збитків від інфляції, 397 грн. 31 коп. три проценти річних, 170 грн. 44 коп. пені;

- в доход Державного бюджету України суму 895 грн. 54 коп. витрат на держмито, 83 грн. 63 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В частині позовних вимог на суму 37000 грн. провадження у справі припинити.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

-07.11.08р.