КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2008                                                                                           № 26/281

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Корсака В.А.

суддів:

За участю представників:

від позивача -Котоман Г.М. ( за довіреністю)

від відповідача -Соболь О.М. ( за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ЗАТ "Страхова компанія "ВЕСКО"

на рішення Господарського суду м.Києва від 17.07.2008

у справі № 26/281

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "АльТранс"

до                                                   ЗАТ "Страхова компанія "ВЕСКО"

про                                                  стягнення 88954,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

В червні ТОВ „АльТранс” звернулось з позовом про стягнення з ЗАТ „Страхова компанія „ВЕСКО” 88954,98 грн. основного боргу за договором страхування відповідальності авто перевізника/експедитора № 02-опз/07Л від 01.02.2007р., що складається з несплачених страхових виплат у сумі 80 244,00 грн та неустойки у сумі 8710,98 грн., та судові витрати у сумі 1007,55 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 17.07.2008р. по справі № 26/281 позов задоволено частково. Стягнуту з ЗАТ „Страхова компанія ВЕСКО” на користь ТОВ „Аль Транс” 54 443 грн. страхового відшкодування, 8 710, 98 грн. пені, 631, 54 грн. державного мита та 83, 77 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову відмовити.

Відповідач не погодившись з рішенням звернувся з апеляційною скаргою та просить його скасувати, в частині задоволення позовних вимог у розмірі 54 443,65 грн. та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом неповно з’ясовані обставини, що мають значення для справи , неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу , в якому від просить апеляційну скаргу залишити без задоволення , а оскаржуване рішення від 17.07.2008р. – без змін.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія встановила наступне.

02.01.2006 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю « Аль Транс » ( позивач ) та Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою « Ремік ЛТД » був укладений договір на транспортне обслуговування (а.с.20), відповідно до п.1.1 якого виконавець ( ТОВ « Аль Транс » ) бере на себе зобов'язання за плату і за рахунок клієнта ( ТОВ « Ремік ЛТД » ) виконати послуги, пов'язані з перевезенням вантажу клієнта, визначеного в заяві, яка являється невід'ємною частиною цього договору, а саме: оформлення накладних на вантаж, що відправляється; оформлення одержання вантажу, що прибуває, його приймання за кількістю та якістю; додаткові послуги: перевірка кількості і стану вантажу під час його перевезення, навантаження та розвантаження вантажу, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення.

Відповідно до п. 4.2 вказаного договору за псування та недолік товару, виконавець несе повну матеріальну відповідальність за прийнятий к перевезенню вантаж, як за свій власний.

Крім цього 01.02.2007 р. (а.с.15) між позивачем та відповідачем був укладений договір страхування відповідальності автоперевезніка/експедитора № 02 - опз/07Л, відповідно до п. 1.2 якого предметом договору є майнові інтереси страхувальника, які не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням збитків, завданих страхувальником третім особам під час здійснення перевезень або експедирування вантажів, прийнятих до перевезення.

30.03.2007 р. (а.с. 23) Товариства з обмеженою відповідальністю « Аль Транс » отримало від Товариства з обмеженою відповідальністю фірми « Ремік ЛТД » заявку щодо надання автотранспорту за маршрутом Надвірна - Луганськ для перевезення вантажу по вказаному маршруту. Згідно з вказаною заявкою вантажовідправником є Закрите акціонерне товариство « ЛК Інтерплит Надвірна », що розташоване за адресою: Івано - Франківська обл., м. Надвірна, вул. Соборна, 163, вантажоодержувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю фірма « Ремік ЛТД ».

Вартість вантажу, згідно рахунку – фактури № 1774 від 30.03.2007р. (а.с.24), наданої ТОВ фірмі « Ремік ЛТД » складає 54443, 65 грн.

30.03.2007 р. з метою виконання вказаної заявки Товариством з обмеженою відповідальністю « Аль Транс » був укладений договір – заявка (а.с.25) з ПП Добра М.М щодо перевезення вантажів автомобільним транспортом, відповідно до якого останній зобов'язався отримати у м. Надвірна, вул. Соборна, 163, груз - ДСП вагою 22, 5 тонн (10 пачек ) та перевезти на автомобілі ДАФ № 07112 МА причеп 10392, у м. Луганськ, пер. 2-й Ракетний, 1-А, до 02.04.2007 р., але до пункту призначення - м. Луганськ, пер. 2-й Ракетний, 1 -А, автомобіль ПП Добра М.М у встановлений договором строк ( 02.04.2007 р. ) не прибув.

14.08.2007 р. на підставі заяви Товариство з обмеженою відповідальністю « Аль Транс » слідчим відділом ЛМУ УМВС України в Луганській області була порушена кримінальна справа по факту заволодіння майном, ТОВ « Аль Транс » (шахрайство, вчинене у великих розмірах ) (а.с.26).

03.04.2007 р. позивач повідомив відповідача про зникнення вантажу отриманого ПП Добра М.М, який був застрахований у відповідача на підставі договору страхування відповідальності автоперевізника/ експедитора № 02- опз/07Л від 01.02.2007 р. та звернулося з заявою для отримання страхового відшкодування його вартості.

10.09.2007 р. Закрите акціонерне товариство Страхова компанія « Веско » у своєму листі № 1965 - 07/01 (а.с.27) направленому позивачу відмовило Товариству з обмеженою відповідальністю « Аль Транс » у виплаті страхового відшкодування посилаючись на п. 10.10 договору страхування, а саме: п.10.10.6 - виплата страхового відшкодування не здійснюється, якщо відповідно до умов договору або законів чи правових актів України, що регулюють діяльність автоперевезників, визначається, що в результаті події, заявленої страхувальником, як страховий випадок, відповідальність останнього не настала.

п.10.10.8 - вчинення страхувальником або вигодонабувачем ( особами, що знаходяться з ними у трудових або цивільних відносинах ), злочину, що призвів до страхового випадку.

Крім цього відповідач у вказаному листі зазначає, що завантаження товару у пункті вантажовідправника було здійснено на автомобілі, номери якого не співпадають з номерами автомобіля перевізника, оскільки у транспортній накладній вказаний номер причепу ( 10391 ), а в заявці - договору з ГШ Добра М.М ( 10392 ), таким чином вказані дії були вчиненні особами, які не є представниками перевізника і відповідальність страхувальника за втрату вантажу не виникла, оскільки товар не був прийнятий до перевезення представником позивача.

Згідно п. 2.1 договору страхування відповідальності автоперевізника/ експедитора № 02-опз/07Л від 01.02.2007 р. страховими випадками є настання відповідальності страхувальника за загибель, пошкодження та/або втрату вантажу, прийнятого до перевезення або експедирування.

Відповідно до п. 4.3 вказаного договору відповідальність страховика починається з моменту, коли вантаж буде прийнятий страхувальником з місця його останнього складування у пункті відправлення для перевезення чи екпедирування і продовжується до моменту здачі вантажу уповноваженому отримувачу, в місці призначення.

Факт прийняття ПП Добра М.М вантажу до перевезення підтвержується наступними документами:

1.          товарно - транспортною накладною ( серія 02 АБЕ № 436610 ) від

30.03.2007 р. ( а.с.28), згідно з якою вантажовідправником є - Закрите акціонерне

товариство « ЛК Інтерплит Надвірна », вантажоодержувачем - Товариство з

обмеженою відповідальністю фірма « Ремік ЛТД », водій Добра, автомобіль

07112 МА, вантаж на суму 54 443, 65 грн.

2. витягом з Книги реалізації готової продукції ( а.с. 29-31) « ЛК Інтерплит Надвірна », згідно з яким вказаний вантаж - ДСП ламінована 1 сорт - 228 шт., 2 сорт - 72 шт., було завантажено у 12.30 годин 31.03.2007 р. відповідно до траснпортної накладної № 436610 для споживача « Ремік ЛТД », номер автомобіля 071 -12 МА.

3. записом у журналі реєстрації автотранспорту ( а.с.32-34), що виїхав з території Закритого акціонерного товариства « ЛК Інтерплит Надвірна », який свідчить про те, що у 01.30 годин автомобіль за № 071-12 МА під керуванням водія Добра, згідно накладної № 436610 вивіз ламіновану плиту у кількості 360 шт. до Луганська.

4. листом директора Закритого акціонерного товариства

« ЛК Інтерплит Надвірна » (а.с 35), згідно з яким відвантаження вантажу та

оформлення документів здійснювалость у відповідності до діючого

законодавства.

Відповідно до п. 9.1 договору страхування відповідальності автоперевізника/експедитора № 02-опз/07Л від 01.02.2007 р., розмір страхового відшкодування визначається страховиком, виходячи із суми збитку, відповідальним за який є страхувальник, на підставі наданих документів, за вирахуванням франшизи і грошових сум, отриманих страхувальником і третіми особами, що пред'явили претензії до страхувальника, як відшкодування збитків від осіб, відповідальних за настання страхового випадку, в тому числі оплачені страхувальником без попереднього узгодження зі страховиком у зв'язку з загибелю, ушкодженням чи втратою вантажу.

10.04.2007 р. Товариство з обмеженою відповідальністю фірма « Ремік ЛТД» направило Товариству з обмеженою відповідальністю « Аль Транс » ( позивачу ) претензію №1 ( а.с 36) з вимогою погасити матеріальні збитки в сумі 54 443, 65 грн. та збитки у вигляді не отриманого прибутку в сумі 25 800, 35 грн., а всього 80 244грн.

Згідно п. 4.2 договору на траспорне обслуговування від 02.01.2006 р., який був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аль Транс » та Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою « Ремік ЛТД » за псування та недолік товару, виконавець ( ТОВ «Аль Транс» ) несе повну матеріальну відповідальність за прийнятий к перевезенню вантаж, як за свій власний.

Таким чином на підставі зазначеної претензії та виконання умов вказаного договору ТОВ « Аль Транс » виплатило ТОВ « Ремік ЛТД » 80 244 грн.

Крім суми, яка була виплачена позивачем Товариству з обмеженою відповідальністю « Ремік ЛТД », позивач просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчастне здійснення виплати страхового відшкодування в сумі 8710, 98 грн.

Відповідно до п. З ст. 20 Закону України «Про страхування » страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування ) шляхом сплати страхувальнику неустойки ( штрафу, пені ), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно п. 12.1 договору № 02-опз/07Л від 01.02.2007р (а.с.15) страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування, шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі 0,1% від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожний календарний день прострочення виплати, але не більше, ніж подвійна облікова ставка НБУ, що діяла протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов’язання , або одностороння зміна його умов не допускається , якщо інше не встановлено договором або законом. ( ст.. 525 ЦК України)

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 54 443,65 грн. Основного боргу, та пені в розмірі 8 710,98 грн., а в частині стягнення з відповідача 25 800,35 грн. неотриманого прибутку ТОВ „Ремік ЛТД” колегія судді відмовляє, оскільки позивач не довів причинний зв’язок між несплатою відповідачем страхового відшкодування та неотриманого ТОВ „Ремік ЛТД” прибутку в сумі 25 800,35.

З огляду на викладене, колегія приходить до висновку, що оспорюване рішення відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав до його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99,101, 103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Страхова компанія”ВЕСКО”

залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду м. Києва від 17.07.2008 р. по справі №26/281 залишити без змін.

3. Матеріали справи №26/281 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді