ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2008 р.
Справа № 11/495-06

вх.
№ 15521/4-11

Суддя
господарського суду

при секретарі
судового засідання

за участю
представників сторін:

позивача
-  позивача - ОСОБА_2., дов. НОМЕР_1 від
20.02.2008 року  відповідача - не
з*явився

розглянувши
справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с. Покотилівка

до  Житлового кооперативу "Лосєво-35",
м. Харків

про визнання
договору оренди дійсним та стягнення 2000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Розглядається
вимога про визнання дійсним укладений між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
та Житловим кооперативом "Лосєво-35" 21 червня 2004 року договір
оренди нежитлових приміщень, а саме нежитлових приміщень загальною площею 35
кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та про стягнення з відповідача 2000,00
грн. моральної шкоди.

Представник
позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх
задовольнити у повному обсязі.

Представник
відповідача у судове засідання не з*явився, у відзиві на позовну заяву проти
заявлених позовних вимог заперечує, просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши
матеріали справи, вслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено
наступне.

21 червня 2004
року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (в договорі - Орендар) і
Житлово-будівельним кооперативом „Лосєво-35" (в договорі - ЖБК) було
укладений у простій письмовій формі договір оренди нежитлових приміщень  зі строком оренди з 01 липня 2004 року по 01
червня 2009 року.

Згідно пункту 1
договору, Житлово-будівельний кооператив „Лосєво-35" передав, а позивач
прийняв в оренду нежитлові приміщення, а саме: приміщення площею 35 кв.м. за
адресоюАДРЕСА_1, для використання під торгову точку.

30 червня 2004
року Управлінням державної реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Харківської міської ради було здійснено державну реєстрацію
юридичної особи - Житлового кооперативу „Лосєво-35".

Згідно  пункту 1.1 Статуту Житлового кооперативу
„Лосєво-35", останній створений на базі Житлово-будівельного кооперативу
„Лосєво-35" та є правонаступником усіх його прав та обов'язків. Таким
чином, до Житлового кооперативу „Лосєво-35" перейшли і усі права та
обов'язки орендодавця за договором.

На виконання
умов договору, позивач почав фактично володіти та користуватися нежитловими
приміщеннями, зазначеними в пункті 1 договору, і сплачувати відповідачу орендну
плату, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями  за жовтень 2004 - лютий 2005 року, якими
підтверджується сплата орендної плати.

Однак після
підписання договору у простій письмовій формі позивачу стало відомо, відповідно
до частини 2 статті 793 Цивільного кодексу України, договір найму будівлі або
іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на один рік і більше
підлягає нотаріальному посвідченню.

Керуючись
частиною 2 статті 793 Цивільного кодексу України, позивач надіслав відповідачу
листа від 28 червня 2004 року, в якому просив привести форму договору у
відповідність з чинним законодавством та здійснити його нотаріальне
посвідчення, для чого з'явитися до нотаріуса.

Відповідь на
лист позивача від 28 червня 2004 року відповідач надав 02 липня 2004 року,
виклавши її на самому примірнику отриманого від позивача листа. Відповідач
вказав, що позивач повинен отримати необхідну документацію для нотаріального
посвідчення договору, після чого „відвідання нотаріуса буде погоджено".
При цьому відповідач не зазначив, які саме документи повинен отримати
позивач  для  нотаріального посвідчення договору, і з незрозумілих
причин послався на пункт 4 Постанови КМ України від 26 травня 2004 року № 671
"Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації право
чинів", яким не передбачено ані обов'язок орендаря отримувати будь-які
документи для нотаріального посвідчення договору оренди, ані перелік таких
документів.

01 листопада
2006 року позивач повторно звернувся до відповідача із проханням здійснити
нотаріальне посвідчення договору, для чого з'явитися до нотаріуса.

У відповідь
позивач отримав лист відповідача від 07 листопада 2006 року, в якому Житловий
кооператив „Лосєво-35" повідомив, що договір було „складено з
порушенням", яким є відсутність нотаріального посвідчення, а тому позивачу
пропонується у десятиденний строк ,,...переукласти вказаний Договір з новим
правлінням Житлового кооперативу „Лосєво-35" для усунення вказаних
недоліків та вирішення суперечок сторін". У разі небажання переукласти
договір позивачу пропонувалося у вказаний строк звільнити орендоване
приміщення.

У відповідь на
лист від 07 листопада 2006 року, позивач надіслав відповідачу листа від 14
листопада 2006 року, в якому вкотре просив призначити час для нотаріального
посвідчення договору. Крім того, позивач зазначив, що не розуміє, про які
суперечки між сторонами йдеться у листі відповідача від 07 листопада 2006 року
і чому відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Позивач
окремо вказав, що фактично відповідач у своєму листі наполягає на укладення
нового договору оренди на нових умовах.

Наприкінці
листопада 2006 року позивач отримав повідомлення за підписом правління
Житлового кооперативу „Лосєво-35", в якому зазначалося, що у зв'язку з
рішенням загальних зборів членів Житлового кооперативу „Лосєво-35" від 18
листопада 2006 року позивачу пропонується „...звільнити незаконно зайняте
нежитлове приміщення..." у підвалі будинку АДРЕСА_1. У разі невиконання
позивачем вказаної вимоги відповідач пообіцяв звернутися до органів внутрішніх
справ.

Згідно частини
2 статті 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося
повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі
наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Між позивачем
та відповідачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору оренди
нежитлового приміщення, що підтверджується письмовим доказом -договором,
укладеним між сторонами у простій письмовій формі.

Сторонами було
виконано умови договору, а саме: відповідачем фактично переданий, а позивачем
прийнятий у володіння та користування об'єкт оренди - нежитлове приміщення у
будинку АДРЕСА_1; позивачем сплачувалася орендна плата згідно з умовами
Договору протягом усього строку користування приміщеннями.

Однак
відповідач, незважаючи на ці обставини, а також на численні звернення позивача,
ухилився від нотаріального посвідчення договору, про що свідчать вищевказані
листи позивача та відповідача.

Відповідач
постійно поширює про Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1  неправдиву інформацію негативного характеру
серед членів Житлового кооперативу „Лосєво-35" та інших осіб, а саме - що
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1незаконно займає орендовані приміщення, що
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1займається господарською діяльністю з
численними порушеннями, а тому орендовані Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1  приміщення повинні бути передані
іншим особам. Такі відомості неодноразово поширювалися керівництвом відповідача
і на зборах членів Житлового кооперативу „Лосєво-35", і у письмовій формі
у вигляді різних оголошень.

Згідно статті
299 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на недоторканність
своєї ділової репутації та може звернутися до суду з позовом про захист своєї
ділової репутації, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно статті
23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної
шкоди, яка полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується
грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Позивач вказує,
що внаслідок поширення відповідачем зазначеної неправдивої інформації було
порушено його право на недоторканість ділової репутації, внаслідок чого
Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 завдано моральної шкоди в сумі 2000,00 грн.

Таким чином,
суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та
такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до
статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати
по сплаті державного мита та витрати на інформаційне-технічне забезпечення
судового процесу, у разі  задоволення
позовних вимог, покладаються на відповідача.

На підставі
викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
статтями 1, 4, 12, 33, 43, 47-49, 75, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
задовольнити.

Визнати дійсним
укладений міжФізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та  Житловим кооперативом "Лосєво-35"
21 червня 2004 року договір оренди нежитлових приміщень, а саме нежитлових
приміщень загальною площею 35 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з
Житлового кооперативу "Лосєво - 35", поточний рахунок НОМЕР_1 в ХОФ
АКБ УСБ, МФО 351016, , адреса: 61099, м. Харків, пр-т.
Московський, 254А на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1 - 2000,00 грн. моральної
шкоди, 170 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Видати наказ
після набрання рішенням законної сили.

Повний текст
рішення підписаний 11.07.2008 року.

Суддя

Секретар судового
засідання                       Карімов
В.В.