ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

№ 17/392

31.01.08

За позовом Акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот»

До Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях»

Про визнання договору укладеним

Суддя Кролевець О.А.

Представники :

Від позивача: Тильчик Т.М. (довіреність №23-02/127 від 07.10.2005)

Фадеєв В.П. (довіреність №23-03/107 від 07.12.2007)

Від відповідача: Гладиш О.В. (довіреність від 25.01.2008)

Аскеров С.С. (довіреність №Пр-1/48 від 01.08.2006)

Відповідно до ст.77 ГПК України в судових засіданнях оголошувались перерви: 26.11.2007 до 10.12.2007, 28.01.2008 до 31.01.2008.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот»про визнання укладеним договору між АСК «Укррічфлот»та ДП «Укрводшлях»від 15.03.2007 №05-04-08/9 про надання послуг з дня набрання законної сили судовим рішенням. Позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог №23-04/264 від 02.11.2007.

Позовні вимоги мотивовані наступним. Між сторонами бук укладений безстроковий договір на пропуск суден позивача через судноплавні шлюзи відповідача. З 01.01.2007 договір припинив свою дію за ініціативою відповідача. Оскільки господарська діяльність позивача пов’язана з перевезеннями пасажирів та вантажів річковим транспортом, позивач направив відповідачу проект договору від 15.03.2007 №05-04-08/9 про надання послуг. Оскільки відповідач відмовляється від підписання цього договору, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. В заяві про уточнення позовних вимог позивачем викладений проект договору, який позивач просить визнати укладеним.

Відповідач проти позовних вимог заперечує повністю з тих підстав, що укладення договору про надання послуг з шлюзування суден не є обов’язковим за законом, а тому вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2001 року між Державним підприємством «Укрводшлях»(відповідач) та Акціонерною судноплавною компанією «Укррічфлот»(позивач) був укладений договір №09 про пропуск суден АСК «Укррічфлот»через судноплавні шлюзи ДП «Укрводшлях», відповідно до якого відповідач зобов’язався забезпечувати надання послуг по пропуску через Дніпровські шлюзи суден, що належать позивачу, а позивач в свою чергу зобов’язався своєчасно сплачувати вартість отриманих послуг.

Сторони погодились, що укладений між ними договір є безстроковим (п.5.1). При цьому договір вважається пролонгованим на наступний рік, якщо ні одна з сторін не заявила про його припинення до 01 грудня попереднього року. Крім того, відповідно до п.5.2 Договору він може бути розірваний в безспірному порядку однією із сторін при невиконанні сторонами своїх обов’язків за письмовим повідомленням про це другої сторони не пізніше як за 2 місяці.

Судом встановлено, що листом від 22.09.2006 №06-07/111 відповідач повідомив позивача про розірвання договору №09 у безспірному порядку згідно п.5.2 Договору. Також відповідач повідомив позивача про те, що починаючи з 2007 року пропуск суден АСК «Укррічфлот»судноплавними шлюзами ДП «Укрводшлях»здійснюватиметься на умовах передоплати у відповідності до наказу Мінтрансу від 09.06.1999 №299 «Про затвердження Порядку справляння плати за проходження суден шлюзами Дніпровського каскаду», а також про те, що позивач має право укласти двосторонні договори з кожним судноплавним шлюзом та Запорізьким РГС.

Приймаючи до уваги приписи п.5.2 Договору №09 від 27.03.2001, останній вважається розірваним саме з 01 січня 2007 року.

15.03.2007 позивач надіслав на адресу відповідача два примірника проекту договору №05-04-08/9 від 15.03.2007 про надання послуг на пропуск суден АСК «Укррічфлот»через судноплавні шлюзи ДП «Укрводшлях», які просив підписати та повернути один підписаний примірник позивачеві.

Предметом запропонованого позивачем договору є: надання відповідачем згідно заявок позивача на шлюзування суден послуг з пропуску суден позивача через шлюзи Дніпровського каскаду.

Позивач стверджує, що хоча відповідач і не підписав проект договору, але здійснив фактичні дії щодо його виконання шляхом надання послуг з пропуску через Дніпровські шлюзи суден позивача та рахунки зі сплати таких послуг, що підтверджується актами надання послуг, рахунками-фактурами та платіжними дорученнями про сплату вартості послуг (додані до позову).

Оскільки вчинення дій щодо виконання запропонованого до підписання договору у відповідності до ст.642 Цивільного кодексу України є свідченням прийняття пропозиції про укладення договору, тому позивач просить суд визнати договір №05-04-08/9 від 15.03.2007 укладеним з моменту набрання рішенням законної сили.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази та проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін.

Згідно з ч.7 ст.179 Господарського кодексу України (далі по тексту –ГК України) господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Порядок укладення договорів встановлений главою 53 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферту) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ст.639 ЦК України).

Згідно зі ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов’язаною у разі її прийняття.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст.642 ЦК України).

Згідно зі ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

В той же час частиною третьою статті 179 ГК України передбачені випадки, коли укладення господарського договору є обов’язковим для сторін. Так, укладення господарського договору є обов’язковим, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов’язковим для суб’єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує вказівка закону щодо обов’язковості укладення договору для певних категорій суб’єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування (ч.3 ст.179 ГК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача з пропозицією підписати договір, предметом якого є надання послуг, однак чинним законодавством обов’язкове укладення для сторін такого договору не передбачено.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано доказів того, що укладення договору про надання послуг є обов’язковим для сторін у справі. А додані до позову Акти надання послуг по шлюзуванню, рахунки-фактури та платіжні доручення не є доказами того, що відповідач здійснив фактичні дії щодо виконання Договору, оскільки платіжні доручення свідчать лише про оплату наданих послуг, а не про прийняття відповідачем пропозиції щодо укладення договору.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот»про визнання договору №05-04-08/9 від 15.03.2007 між сторонами укладеним є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Судові витрати у відповідності до ст.49 ГПК України покладаються на позивача по справі.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити повністю.

Суддя                                                    О.А.Кролевець