ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2008 р.

№ 18/4

Вищий господарський суд України в складі колегії

суддів:

Грейц К.В. –головуючого,

Бакуліної С.В.,

Глос О.І.,

розглянувши касаційну скаргу

ТОВ "Виробничо-наукова фірма "ДСВ"

на постанову

від 28.08.2008

Київського апеляційного господарського суду

у справі господарського суду міста Києва № 18/4

за позовом

Київського природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі

-          Державної екологічної інспекції в місті Києві

-          Державного управління охорони навколишнього природного середовища в місті Києві

до

3-тяособа

ТОВ "Виробничо-наукова фірма "ДСВ"

Державне територіально-галузеве об’єднання "Південно-Західна Залізниця"

про

стягнення 7202, 90 грн.

за участю представників:

- позивача-2

Щербини Г.С.

- відповідача

- прокурора

Прокопенка В.В., Євтушенко О.В.

Попенка О.С.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.04.2008 (суддя Мандриченко О.В.) відмовлено в задоволенні позовних вимог Київського природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в м. Києві та Державного управління охорони навколишнього природного середовища до ТОВ "Виробничо-наукова фірма "ДСВ", за участю третьої особи - Державного територіально-галузевого об’єднання "Південно-Західна Залізниця", про стягнення 7202,90 грн. шкоди, завданої пошкодженням 11 дерев різних порід до ступеня припинення росту та 43 дерев різних порід до ступеня неприпинення росту під час складування відповідачем щебеню на земельній ділянці біля під'їзної залізничної колії при станції "Біличі" Південно-Західної залізниці у кварталах 99, 110 Київського лісництва КП "Києво-Святошинське лісопаркове господарство".

Київський апеляційний господарський суд, здійснюючи апеляційний перегляд в зв’язку з поданням Київського природоохоронного прокурора, постановою від 28.08.2008 (колегія суддів у складі головуючого судді Зеленіна В.О., суддів Синиці О.Ф., Попікової О.В.) рішення у справі скасував та прийняв нове рішення, яким позовні вимоги задовольнив.

Відповідач - ТОВ "Виробничо-наукова фірма "ДСВ", не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, в поданій касаційній скарзі просить її скасувати, рішення у справ залишити в силі, посилаючись на порушення судом норм матеріального (ст. ст. 52-54 Земельного кодексу України) та процесуального (ст. ст. 32, 33 ГПК України) законодавства, оскільки, на думку скаржника, позивач не довів належними доказами ні факту завдання шкоди саме відповідачем деревам за конкретним переліком, який на час перевірки не був складений, ані приналежності цих дерев до лісового господарства.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін і прокурора, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного та рішенні місцевого господарських судів, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено, що 27.03.2007 державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в місті Києві за наслідками проведення перевірки підприємства ТОВ "Виробничо-наукова фірма "ДСВ" складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства.

Як вбачається з зазначеного акту, у кварталі 99, виділ 10 та у кварталі 110, виділи 1, 2, 4, 12 Київського лісництва КП "Святошинське лісопаркове господарство" відповідач шляхом незаконного зайняття земельної ділянки лісового фонду площею 2245 м2 для складування щебеню та розміщення побутових приміщень допустив пошкодження 11 дерев різних порід до ступеня припинення росту та 43 дерев різних порід до ступеня неприпинення росту (перелікова відомість додається), що є порушенням ст. 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. ст. 16, 17, 18, 69, 105 Лісового кодексу України, ст. ст. 57, 124, 125, 126, 211 Земельного кодексу України.

Внаслідок незаконного пошкодження 11 дерев різних порід до ступеня припинення росту та 43 дерев різних порід до ступеня неприпинення росту державі завдано шкоди, розмір якої розраховано на підставі Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісовому господарству підприємствами, установами, організаціями та громадянами пошкодженням дерев і чагарників до ступеня неприпинення росту (додаток 1) та Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісовому господарству підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконною рубкою і пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту (додаток 9), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.1996 № 1464, і становить 7202,90 грн., у зв’язку з чим Київським природоохоронним прокурором заявлено цей позов.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій дійшли прямо протилежних висновків щодо підставності і ґрунтовності позовних вимог, втім, ці висновки колегія суддів вважає суперечливими, передчасними і такими, що не ґрунтуються на повно встановлених обставинах, які мають значення для справи.

Так, суд першої інстанції виходив з того, що прокурором не доведений факт порубки відповідачем дерев, натомість, суд апеляційної інстанції виходив з того, що пошкодження, зокрема, 27 дерев до ступеня неприпинення росту фактично визнане відповідачем у відзиві на позов.

При цьому, суди попередніх інстанцій як підставою для відмови у позові, так і підставою для його задоволення керувались нормою ст. 28 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" та Порядком видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 № 1045.

Аналогічними нормами, а також приписами ст. ст. 40, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. ст. 16, 17, 18, 69, 105 Лісового кодексу України, ст. 1166 Цивільного кодексу України Київським природоохоронним прокурором обґрунтовано цей позов.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що ні прокурор в інтересах позивачів, ані суди не визначились з предметом доказування, оскільки перші в порушення вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України не довели, а суди в порушення вимог ст. ст. 38, 43 ГПК України не встановили місцезнаходження, правовий режим і приналежність земельної ділянки, на якій було виявлено пошкодження дерев і яка була об’єктом перевірки Державного управління охорони навколишнього природного середовища в місті Києві, адже, в залежності від того, чи належить ця ділянка до земель лісового фонду чи до земель населених пунктів, застосуванню для вирішення спору підлягає різне законодавство - Лісовий Кодекс або Закон України "Про благоустрій населених пунктів" та Правила утримання зелених насаджень у населених пунктах, якими передбачені різні підстави покладення відповідальності на осіб, винних у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, що тягне за собою різні правові наслідки правопорушення щодо пошкодження дерев у населених пунктах чи дерев лісу, чим зумовлюється застосування різних такс для обчислення шкоди - Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісовому господарству, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.1996 № 1464 або Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням та іншим об’єктам озеленення загального використання в межах населених пунктів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1789.

Таким чином, не встановлення судами попередніх інстанцій вищевказаних обставин, які мають суттєве значення у справі, є порушенням вимог ч. 1 ст. 43 ГПК України і виключає можливість висновку суду касаційної інстанції щодо правильності застосування норм матеріального права при вирішенні спору.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінити докази, що мають значення для її розгляду та вирішення спору по суті і, в залежності від встановленого, прийняти обґрунтоване та законне судове рішення.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2008 у справі господарського суду міста Києва № 18/4 та рішення від 03.04.2008 у цій справі скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Касаційну скаргу ТОВ "Виробничо-наукова фірма "ДСВ" задовольнити частково.

Головуючий суддя К.В.Грейц

Судді           С.В.Бакуліна

О.І.Глос