ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.11.08 р.                     Справа № 28/51

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Кондратьєвій К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду матеріали справи

за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Донецький булочно-кондитерський

комбінат, , м. Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ТМ Обжора”,

, м. Донецьк

про стягнення 346929 грн. 20 коп.

Представники:

від позивача: Тулаінова І.А. на підставі довіреності №1511 від 22.08.2008р.

від відповідача: Корнюхін О.О. на підставі довіреності б/н від 08.10.2008р.

СУТЬ СПРАВИ:

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального

кодексу України оголошувалась перерва з

24.09.2008р. по 09.10.2008р. та з 10.11.2008 р. по

18.11.2008 р.

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Донецький булочно-кондитерський комбінат”, м. Донецьк, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю “ТМ Обжора”, м. Донецьк, про стягнення 346929 грн. 20 коп., у тому числі: заборгованість в сумі 323741 грн. 59 коп., пеня у розмірі 19741 грн. 76 коп., інфляційні витрати в розмірі 971 грн. 22 коп., 3% річних в розмірі 2474 грн. 63 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір купівлі-продажу № 150/359 від 01.07.2006р., протокол узгодження розбіжностей № 150 від 01.07.2006р. до договору купівлі-продажу від 01.07.2006р., товарно-транспортні накладні за період з 18.04.2008р. по 18.07.2008р., претензію №1391 від 21.07.2008р., лист №1387 від 18.07.2008р., акти звірки розрахунків за квітень 2008р., за травень 2008р., за червень 2008р., за липень 2008р., за серпень 2008р., за вересень 2008р., реєстри товарно-транспортних накладних за квітень-липень 2008р.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 27.08.2008р. порушив провадження у справі 28/51 та призначив її розгляд на 10.09.2008р.

Позивач в судовому засіданні 10.09.2008р. та листом від 09.09.2008 р. № 1585 повідомив суд про погашення відповідачем основного боргу та підтримав вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 19741 грн. 76 коп., інфляційних витрат в розмірі 971 грн. 22 коп., 3% річних в розмірі 2474 грн. 63 коп.

Відповідач згідно з відзивом №09/09 від 09.09.2008р. проти позову заперечує посилаючись на те, що на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем відсутня, у зв’язку з її повним погашенням.

Розгляд справи відкладався на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

До господарського суду 23.09.2008 р. надійшли пояснення №1624 від 18.09.2008р. позивача щодо періоду нарахування 3% річних в сумі 2474 грн. 63 коп., інфляційних витрат в сумі 971 грн. 22 коп. та пені в розмірі 19741 грн. 76 коп. За твердженням позивача, вказані санкції, відповідно до п.5.3 та п.6.9. договору купівлі-продажу № 150/359 від 01.07.2006р. нараховуються за період з 21.05.2008р. по 21.08.2008р.

До суду 24.09.2008р. надійшли заперечення №23/09 від 23.09.2008р. від відповідача, згідно з якими відповідач вважає невірним розрахунок пені, інфляційних витрат, 3 % річних та просить суд відмовити позивачу в позові у повному обсязі, посилаючись на акт звірки за розрахунками за вересень 2008р.

09.10.2008р. до господарського суду Донецької області надійшов лист б/н від 09.10.2008р. позивача з поясненнями на заперечення відповідача №23/09 від 23.09.2008р. та наданий новий розрахунок пені на суму 7843 грн. 78 коп., 3% річних на суму 983 грн. 18 коп. та інфляційних в сумі 3073 грн. 14 коп.

20.10.2008р. до суду надійшов лист №1777 від 17.10.2008р. Відкритого акціонерного товариства “Донецький булочно-кондитерський комбінат”, м. Донецьк з поясненнями, відповідно до яких позивач зазначає, що станом на 26.08.2008р. (дату підписання позовної заяви) заборгованість відповідача перед позивачем складала 323741 грн. 59 коп. За твердженням позивача, після отримання відповідачем позовної заяви останнім було сплачено позивачу заборгованість у сумі 323741 грн. 54 коп. Залишок заборгованості складав 00 грн. 05 коп. Позивач також повідомив суд про те, що відмовляється від стягнення з відповідача заборгованості в сумі 00 грн. 05 коп., але просить суд стягнути з відповідача на користь позивача пеню в сумі 7843 грн. 78 коп., 3% річних в сумі 983 грн. 18 коп. та інфляційні в сумі 3073 грн. 14 коп. за період з 21.05.2008 р. по 25.08.2008 р. Тобто, позивач на підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України зменшив позовні вимоги в частині стягнення пені, 3 % річних, та збільшив позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат.

Суд приймає до уваги дані листи та заперечення і розглядає справу по суті.

20.10.2008р. сторонами було заявлено клопотання про продовження розгляду справи №28/51 на 1 місяць. Ухвалою господарського суду Донецької області вказане клопотання було задоволене, строк розгляду справи №28/51 продовжено до 27.11.2008р.

Від відповідача 23.10.2008р. надійшли пояснення згідно з якими відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі, посилаючись на ч.2 ст.623 Цивільного кодексу України, а саме, що розмір збитків, завданих порушенням зобов’язань, доказується кредитором, а також на ст.60 Цивільного процесуального кодексу України та ст.33 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, відповідач зазначає, що позивач в письмових поясненнях від 09.10.2008р. зазначив, що після 17.04.2008р. ним було здійснено відповідачу ряд поставок, а саме з 18.04.2008р. по 18.07.2008р., на підставі чого позивач повинен був пред’явити вимоги про погашення по зобов’язанню через 21 календарний день від дати останньої поставки, в зв’язку з чим розрахунок пені, 3% річних та інфляційних витрат є невірним.

10.11.2008р. до суду надійшли пояснення відповідача б/н від 10.11.2008р., відповідно до яких останній повідомив суд про те, що заборгованість відповідача перед позивачем була погашена та на рахунок позивача була здійснена переплата в розмірі 50000 грн. 00 коп., виходячи з чого відповідач просить не зараховувати вказану переплату в рахунок стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат.

Також, 10.11.2008р. позивачем був наданий лист зі змісту якого вбачається, що останнім підтверджується той факт, що відповідачем було переплачено грошові кошти на 50000 грн. 00 коп. більше ніж сума боргу.

Суд приймає до уваги зазначені пояснення та лист і розглядає справу по суті.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками відповідно до ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Між позивачем, Відкритим акціонерним товариством “Донецький булочно-кондитерський комбінат”, м. Донецьк, та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальність “ТМ Обжора”, м. Донецьк, був укладений договір купівлі - продажу на умовах оплати з розстрочкою платежу №150/359 від 01.07.2006 р. відповідно до умов якого позивач поставляє та передає у власність відповідача, а відповідач приймає та оплачує товар на умовах та в порядку, визначеному цим договором, згідно з замовленням на поставку та товаророзпорядчої документації, яка є невід’ємною частиною цього договору. Відповідач надає замовлення на поставку позивачем на основі специфікації, затвердженої сторонами, у якій наведено асортимент товарів, які поставляються за договором, їх ціни.

Згідно з п.5.2. договору купівлі-продажу №150/359 від 01.07.2006р. позивач зобов’язаний поставити товари за цінами, вказаними у специфікації, затвердженої сторонами. Ціна поставленого товару, згідно затвердженої специфікації вказується у товарних та податкових накладних. Відповідно до п.5.3 відповідач зобов’язаний оплачувати кожну товарну накладну, переданого позивачем товару, не пізніш 21 банківського дня від моменту передачі такої партії товару.

Термін дії договору до 15.01.2007р. Одночасно, відповідно до п.8.2. вказаного договору встановлено, що якщо одна з сторін письмово не заявить іншій стороні про припинення дії договору не менше ніж за 30 календарних днів до запланованої дати припинення його дії, договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік за таких же умов.

За твердженням позивача, вказаний договір вважається пролонгованим на 2008р. враховуючи, що жодна з сторін не виявила бажання його розірвати.

Відповідачем зазначені твердження позивача не спростовані.

01.07.2006р. сторонами було підписано протокол узгодження розбіжностей № 150 від 01.07.2006р. до договору купівлі-продажу №150-359 від 01.07.2006р.

Судом встановлено, що фактично між сторонами було укладено договір поставки.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначаються Господарським кодексом України. Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає виконання зобов’язань сторонами належним чином, тобто відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства і у строки, передбачені сторонами чи законом.

Відповідно до п.1 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Факт поставки позивачем товару (хлібобулочних виробів) на адресу відповідача та факт отримання товару відповідачем підтверджуються наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними за період з 18.04.2008р. по 18.07.2008 р., та актами звірки розрахунків за квітень 2008р., за травень 2008р., за червень 2008р., за липень 2008р.

Крім того, в матеріалах справи містяться виписки з банку та платіжні доручення, які підтверджують той факт, що відповідач частково сплачував товар, яку поставляв йому позивач.

Згідно з актом звірки розрахунків за травень 2008 р. заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.05.2008 р. складала 401640 грн. 65 коп. Згідно з актом звірки розрахунків за червень 2008 р. заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.06.2008 р. складала 427812 грн. 60 коп.

Пунктом 6.9. договору купівлі-продажу № 150/359 від 01.07.2006р. та протоколу узгодження розбіжностей від 01.07.2006р. до зазначеного договору сторони передбачили, що при простроченні оплати поставленої продукції постачальник має право припинити відвантаження продукції покупцю до повного погашення заборгованості або в односторонньому порядку розірвати договір письмово попередивши про це покупця.

Листом №1387 від 18.07.2008р. позивач повідомив відповідача, що у зв’язку з наявністю заборгованості відповідно до п. 6.9. договору купівлі-продажу № 150/359 від 01.07.2006р. позивач зупиняє з 19.07.2008 р. поставку товару відповідачу до повного погашення останнім заборгованості.

Позивачем 21.07.2008 р. відповідачу була направлена претензія № 1391 від 21.07.2008 р. з вимогою сплатити заборгованість на загальну суму 439161 грн. 05 коп.

Факт отримання листа та претензії відповідачем не спростований.

Так, згідно з актом звірки розрахунків за серпень 2008р. відповідач погодився, що станом на 01.08.2008р. заборгованість відповідача перед позивачем складала 388741 грн. 59 коп. Зі змісту доданих до матеріалів справи платіжних доручень вбачається, що відповідач частково погашав заборгованість, а саме відповідно до: платіжного доручення №444 від 01.08.2008р. - на суму 10000 грн. 00 коп., платіжного доручення №488 від 04.08.2008р. - на суму 20000 грн. 00 коп., платіжного доручення №558 від 05.08.2008р. - на суму 15000 грн. 00 коп., платіжного доручення №673 від 11.08.2008р. - на суму 20000 грн. 00 коп. Сторони, також, погодились, що заборгованість відповідача перед позивачем на кінець серпня 2008р. складала 323741 грн. 59 коп.

Одночасно, 10.09.2008р. відповідачем до матеріалів цієї справи були додані платіжні доручення №029 від 26.08.2008р., №122 від 27.08.2008р., №205 від 01.09.2008р., №322 від 03.09.2008р., №353 від 04.09.2008р., відповідно до яких вбачається, що відповідачем було частково, а саме в сумі 323741 грн. 54 коп. погашено заборгованість перед позивачем.

До суду 20.10.2008р. надійшов лист №1777 від 17.10.2008р. Відкритого акціонерного товариства “Донецький булочно-кондитерський комбінат”, м. Донецьк з поясненнями, відповідно до яких позивач зазначає, що після отримання відповідачем позовної заяви останнім було сплачено позивачу заборгованість у сумі 323741 грн. 54 коп. Залишок заборгованості складав 00 грн. 05 коп. Позивач, також, повідомив суд про те, що відмовляється від стягнення з відповідача заборгованості в сумі 00 грн. 05 коп. Наслідки відмови судом роз’ясненні. Відмова позивача від частини позову не суперечить діючому законодавству і судом приймається.

Також, позивач і відповідач підтвердили, що переплата в розмірі 50000 грн.00 коп., яку відповідач здійснив на рахунок позивача не є сплатою пені, 3 % річних та інфляційних нарахувань.

Як встановлено судом, провадження по цій справі було порушено 27.08.2008р. позовна заява по цій справі також надійшла 27.08.2008р., тобто, грошові кошти в розмірі 60000 грн. 00 коп. відповідно до платіжного доручення №029 від 26.08.2008р. були сплачені відповідачем до направлення до суду позовної заяви та порушення провадження по цій справі, на підставі чого суд відмовляє в задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства “Донецький булочно-кондитерський комбінат”, м. Донецьк в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “ТМ Обжора”, м. Донецьк заборгованості в сумі 60000 грн.00 коп.

Таким чином, суд дійшов висновку, що на момент подачі позовної заяви (27.08.2008р.) по цій справі до господарського суду Донецької області заборгованість відповідача перед позивачем складала 263741 грн. 59 коп. з урахуванням п. 5.3. договору купівлі - продажу на умовах оплати з розстрочкою платежу №150/359 від 01.07.2006р.

Враховуючи вищевикладене, а також виходячи з того, що після порушення провадження по цій справі відповідачем було погашено заборгованість перед позивачем в сумі 263741 грн. 54 коп., суд вважає, що провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 263741 грн. 54 коп. слід припинити на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у зв’язку з відсутністю предмету спору в цій частині. Одночасно, провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 00 грн. 05 коп. підлягає припиненню на підставі п.4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у зв’язку з відмовою позивача від позову в цій частині.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 7843 грн. 78 коп., 3% річних в сумі 983 грн. 18 коп. та інфляційних витрат в сумі 3073 грн. 14 коп. за період з 21.05.2008р. по 25.08.2008р.

Відповідач проти вказаних вимог позивача заперечує, посилаючись на ч.2 ст.623 Цивільного кодексу України, а саме, що розмір збитків, завданих порушенням зобов’язань, доказується кредитором, а також на ст.60 Цивільного процесуального кодексу України та ст.33 Господарського процесуального кодексу України відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, відповідач вказує, що позивач в письмових поясненнях від 09.10.2008р. зазначив, що після 17.04.2008р. ним було здійснено відповідачу ряд поставок, а саме з 18.04.2008р. по 18.07.2008р., на підставі чого позивач повинен був пред’явити вимоги про погашення по зобов’язанню через 21 календарний день від дати останньої поставки, в зв’язку з чим розрахунок пені, 3% річних та інфляційних витрат є невірним.

Посилання відповідача в обґрунтування своїх заперечень на ч.2 ст.623 Цивільного кодексу України спростовуються враховуючи наступне:

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Одночасно, зі змісту ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України вбачається, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Також, відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, збитки, неустойка, 3% річних та інфляційні витрати – це різні правові наслідки порушення зобов'язання.

Таким чином, положення ст.623 Цивільного кодексу України не застосовуються до нарахування пені, 3% річних та інфляційних витрат.

Крім того, господарський процес ведеться згідно з нормами Господарського процесуального кодексу України, тому твердження відповідача щодо недодержання позивачем правил встановлених ст.60 Цивільного процесуального кодексу України судом не приймаються.

Суд також вважає, що посилання відповідача на те, що розрахунок 3 % річних, пені та інфляційних витрат є невірним не приймається судом до уваги виходячи з наступного.

Згідно з актом звірки розрахунків за квітень 2008р. відповідач погодився, що станом на 01.04.2008р. заборгованість відповідача перед позивачем складала 359379 грн. 51 коп.

За період з 01.04.2008 р. по 17.04.2008 р. позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 65341 грн. 52 коп., що підтверджується товарно-транспортними накладними.

Одночасно, пунктом 3.4. договору купівлі-продажу № 150/359 від 01.07.2006р. та відповідно до протоколу узгодження розбіжностей від 01.07.2006р. до договору купівлі-продажу № 150/359 від 01.07.2006р. сторони передбачили, що у разі повернення постачальник приймає черству продукцію по вартості 100% від оптової ціни.

За твердженням позивача, за період з 01.04.2008р. по 17.04.2008р. відповідачем було повернено позивачу черству продукцію на суму 913 грн. 91 коп., що підтверджується актом звірки за квітень 2008 р., а також здійснена оплата за поставлену продукцію в сумі 59977 грн. 56 коп. (що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №71 від 02.04.2008р. на суму 29977 грн. 56 коп. та платіжними дорученнями №13039 від 08.04.2008р. на суму 30000 грн. 00 коп.).

На підставі чого, станом на 17.04.2008р. неоплачена поставка товару складала 363829 грн. 56 коп. (359379 грн. 51 коп. +65341 грн. 52 коп. – 913 грн. 91 коп.-59977 грн. 56 коп.).

Як зазначалось, відповідно до п. 5.3 договору купівлі - продажу № 150/359 від 01.07.2006р. передбачено, що відповідач зобов’язаний оплачувати кожну товарну накладну, переданого позивачем товару, не пізніш 21 банківського дня від моменту передачі такої партії товару. Відповідно до наданого суду розрахунку пені, 3 % річних, інфляційних витрат, позивач встановив, що на 17.04.2008 р. неоплачена поставка товару складала 363829 грн. 56 коп., та почав нараховувати пеню, 3 % річних, інфляційні витрати через 21 банківський день, а саме з 21.05.2008 р. Крім того, позивач при розрахунку пені, 3 % річних, інфляційних витрат зменшував суму боргу на суму здійснених відповідачем оплат.

За приписами п. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За змістом ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.6.9. договору купівлі - продажу № 150/359 від 01.07.2006р. та протоколу узгодження розбіжностей від 01.07.2006р. до договору купівлі-продажу від 01.07.2006р. сторони передбачили, що за порушення строків оплати продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня від вартості неоплаченої в строк продукції за кожен день прострочення оплати.

Також, відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд робить висновок, що позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Донецький булочно-кондитерський комбінат”, м. Донецьк про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “ТМ Обжора”, м. Донецьк пені в сумі 7843 грн. 78 коп. за період з 21.05.2008р. по 25.08.2008р. є обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Перевіривши розрахунок позивача щодо розміру 3% річних від простроченої суми відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, суд вважає, що позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Донецький булочно-кондитерський комбінат”, м. Донецьк про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “ТМ Обжора”, м. Донецьк 3% річних за період з 21.05.2008р. по 25.08.2008р. в розмірі 983 грн. 18 коп. є обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Проаналізувавши розрахунок позивача інфляційних витрат в сумі 3073 грн. 14 коп., суд вважає його невірним в зв’язку з тим, що позивач не враховував періоди нарахування інфляційних витрат в залежності від здійснених відповідачем платежів, на підставі чого здійснивши перерахунок (з урахуванням оплат та поставок), суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат в розмірі 3073 грн. 14 коп. підлягають частковому задоволенню в сумі 2313 грн. 92 коп. за період з 21.05.2008р. по 25.08.2008р.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивачем дотримано вимоги статті 33 Господарського процесуального кодексу України та доведено доказами наявними в матеріалах цієї справи ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Відповідно до норм ст.49 Господарського процесуального кодексу України, та враховуючи підстави припинення провадження по цій справі, судові витрати в цій частині покладаються на відповідача, одночасно, враховуючи підстави припинення провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 00 грн. 05 коп. судові витрати в цій частині покладаються на позивача, а в іншій частині вимог судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись, ст. .ст. 20, 22, 33, 49, 77, п.п.1-1, 4 ч.1 ст.80, ст.ст.82, 84 та 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

Припинити позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Донецький булочно-кондитерський комбінат”, м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю “ТМ Обжора”, м. Донецьк в частині стягнення заборгованості в сумі 263741 грн. 59 коп.

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Донецький булочно-кондитерський комбінат”, м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю “ТМ Обжора”, м. Донецьк в частині стягнення пені в сумі 7843 грн. 78 коп., 3% річних в сумі 983 грн. 18 коп. та інфляційних витрат в сумі 3073 грн. 14 коп. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ТМ Обжора” (83050, м.Донецьк, пр.Театральний, 4, , р/р №5819 в ГУ ПІБ в Донецькій області, МФО 334635) на користь Відкритого акціонерного товариства “Донецький булочно-кондитерський комбінат” (83086, м.Донецьк, вул.Кобозева, 5, , р/р №30 у філії ВАТ „Укрексімбанк” в м.Донецьку, МФО 334817) пеню в сумі 7843 грн. 78 коп., 3% річних в розмірі 983 грн. 18 коп., інфляційні витрати в сумі 2313 грн. 92 коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 2748 грн. 91 коп. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 96 грн. 64 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 18.11.2008р. оголошено повний текст рішення.

Суддя