КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2008                                                                                           № 30/362

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Моторного О.А.

суддів:           Вербицької О.В.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Мартиновський О.В.,

від відповідача - Горда А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної організації медичного автотранспорту "Київмедавтотранс"

на рішення Господарського суду м.Києва від 19.11.2007

у справі № 30/362

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-промислове підприємство "Еконт"

до                                                   Державної організації медичного автотранспорту "Київмедавтотранс"

про                                                  виселення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про виселення відповідача із займаного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Колекторна, 3-А, і належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю “Науково-промислове підприємство “Еконт”.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.11.2007 у справі № 30/362 позовні вимоги задоволено повністю. Виселено відповідача з майнового комплексу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Колекторна, 3-А, і належить на праві власності позивачу. Стягнуто з відповідача на користь позивача 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить його скасувати з підстав неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі міститься клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи Головного управління комунальної власності виконавчого органу Київської міської ради (КМДА).

Суд вважає за необхідне у задоволенні зазначеного клопотання відмовити у зв’язку з відсутністю підстав для задоволення, оскільки відповідачем не обґрунтовано, яким чином рішення по справі вплине на права та обов’язки третьої особи.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне:

15.09.2005 між Відкритим акціонерним товариством “Київмедрембуд” як продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю “Науково-промислове підприємство “Еконт” як покупцем укладено Договір купівлі-продажу, згідно п. 1.1 якого продавець продав, а покупець купив майновий комплекс в цілому, загальною площею 7 026,50 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Колекторна, 3-А.

Згідно п. 2 договору до складу комплексу входять:

-          будинок ТП (літера И, К) площею 60,40 кв.м.,

-          деревообробний цех (літери Б, З) площею 1446,40 кв.м.,

-          блок цехів (літери В, Ж, ,Л, М) площею 2649,00 кв.м.,

-          гараж-майстерня (літера О) площею 249,20 кв.м.,

-          накриття для зварювальних робіт (літера Д) площею 210,80 кв.м.,

-          матеріальний склад (літера Е) площею 725,00 кв.м.,

-          адміністративно-побутові корпуси (літера А, Н) площею 1309,30 кв.м.,

-          склад лісу і металу (літера Г) площею 376,40 кв.м.

За актом приймання-передачі від 15.09.2005 майновий комплекс загальною площею 7 026,50 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Колекторна, 3-А передано позивачу.

Пунктом 8 договору визначено, що покупець набуває право власності на майновий комплекс з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Державну реєстрацію спірного майна проведено 19.09.2005, про що Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна видано реєстраційне посвідчення № 008984 від 19.09.2005.

Таким чином, 19.09.2005 позивач набув право власності на спірне майно за договором купівлі-продажу від 15.09.2005.

Як зазначає позивач, відповідач користується значною частиною території спірного майнового комплексу, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Колекторна, 3-А, та належить Товариству з обмеженою відповідальністю “Науково-промислове підприємство “Еконт” на праві власності у відповідності до договору від 15.09.2005.

Підтвердженням того, що відповідач знаходиться за адресою м. Київ, вул. Колекторна, 3-А є акти від 12.09.2007 та 11.10.2007, складені, підписані і скріплені печатками позивача та орендарями, які користуються частинами нежитлового приміщення на підставі відповідних договорів оренди, а саме від 03.01.2007 № 19, від 06.06.2007 № 26, від 01.07.2007 № 32, від 02.04.2007 № 27, від 01.06.2007 № 15, від 02.04.2007 № 11, від 01.07.2007 № 9, від 01.07.2007 № 4, від 01.08.2007 № 3, від 01.06.2007 № 1.

Крім того, в матеріалах справи містяться банківські виписки по особовому рахунку ТОВ НПП “Еконт” за період з 26.02.2007 по 27.09.2007, які свідчать про надходження коштів від ДО “Київмедавтотранс” в якості оплати за електроенергію, що додатково підтверджує знаходження відповідача на території спірного майнового комплексу.

Стаття 316 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб’єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Враховуючи те, що відповідачем в порушення ст. 33 ГПК України не надано доказів правомірного користування майном, що належить позивачу на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 15.09.2005 та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Колекторна, 3-А, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість та задоволення позовних вимог.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на рішення Київської міської ради № 42/1019 від 12.10.2000 “Про зарахування до комунальної власності територіальної громади міста Києва основних засобів та передачу їх в оперативне управління ДО “Київмедавтотранс”. Однак, із вказаного рішення та договору купівлі-продажу від 15.09.2005, не вбачається, що об’єкти, передані в оперативне управління відповідачу, та придбані позивачем є одними і тими ж об’єктами. Крім того, як вказано у п. 2 договору купівлі-продажу від 05.09.2005 відчужуваний майновий комплекс належав продавцю – ВАТ “Київмедрембуд” на підставі Свідоцтва про право власності серії МК № 010002565, виданого Головним управлінням майном Київської міської державної адміністрації на підставі наказу Головного управління майном від 30.09.1999 за № 482-В, тобто до прийняття рішення Київською міською радою від 12.10.2000 № 42/1019.

Твердження відповідача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме винесення рішення у відсутність представника відповідача та неповідомлення його про рішення у справі, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки як вбачається із матеріалів справи ухвала про порушення провадження у справі від 05.10.2007 була відправлена за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 25, яка вказана у позовній заяві та міститься у витягу з ЄДРПОУ від 22.10.2007 № 21-10/6338. Ухвала від 18.10.2007 була направлена відповідачу на дві адреси: вул. Дегтярівська, 25 та вул. Колекторна, 3-А, про що зазначено в мотивувальній частині ухвали. Про обізнаність відповідача щодо розгляду справи свідчать також і клопотання про відкладення розгляду справи від 13.11.2007 та від 19.11.2007. Стосовно посилання відповідача про порушення судом першої інстанції п. 1 ч. 1 ст. 77 ГПК України, необхідно зазначити, що відповідач як юридична особа, у разі неможливості явки одного представника у судове засідання, не позбавлений можливості направити іншого представника.

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об’єктивно з’ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга Державної організації медичного автотранспорту “Київмедавтотранс” не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2007 у справі № 30/362 не підлягає скасуванню.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Державної організації медичного автотранспорту “Київмедавтотранс” залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2007 у справі № 30/362 – без змін.

2.          Матеріали справи № 30/362 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

17.01.08 (відправлено)