ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

25.03.08                                                                                           Справа № 5/120

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії: Головуючого-судді                                                            М.Г. Слука

Суддів                                                                                 Т.С. Процик

Я.О. Юрченко

при секретарі Тренич А.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «АГРО-ЗАХІД»за № 30 від 14.02.08 р.

на рішення господарського суду Рівненської області від 29.01.08 р.

у справі № 5/120

за позовом ТзОВ «Красне-Агроінвест», с. Красне, Тиврівського р-ну, Вінницької обл.,

до відповідача ТзОВ «АГРО-ЗАХІД», м. Рівне

про стягнення 217 941,35 грн.

за участю представників:

від позивача: Китасюк Н.П.- довіреність № 74 від 20.02.08 р.;

від відповідача: не з’явився.

Ухвалою від 29.02.08 р. порушено апеляційне провадження у справі № 5/120 і призначено розгляд апеляційної скарги ТзОВ «АГРО-ЗАХІД»за № 30 від 14.02.08 р. на 25.03.08 р.

Розпорядженням першого заступника голови Львівського апеляційного господарського суду від 24.03.08 р. змінено склад колегії суддів.

До початку судового засідання представнику позивача роз’яснено права та обов’язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України і задоволено клопотання про відмову від технічної фіксації судового процесу.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши представника позивача, судом встановлено:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 29.01.08 р. у справі № 5/120 (суддя Войтюк В.Р.), позов ТзОВ «Красне-Агроінвест»про стягнення з ТзОВ «АГРО-ЗАХІД»27 050 грн. основного богу, 1 185,70 грн. - пені, 901,65 грн. - відсотків за користування коштами, 38 490,34 грн. - збитків, задоволено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що: відповідач порушив вимоги ст. 525 ЦК України, згідно якої не допускається одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов; відповідач належним чином не виконав свої зобов’язання по передачі товару, чим спричинив позивачу значних матеріальних збитків; у даних правовідношеннях у діях відповідача містяться всі елементи складу цивільного правопорушення.

Апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що: рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права; не можна вважати законним рішення суду про повернення попередньої оплати, якщо позивачем не ставилася вимога про розірвання договору з відповідним досудовим вирішенням такого спору; суд не дослідив, що умовами договору не передбачено право позивача стягувати проценти за користування чужими коштами; просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 29.01.08 р. у справі № 5/120 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ТзОВ «Красне-Агроінвест».

Позивач у запереченні на апеляційну скаргу зазначає, що: рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням всіх вимог чинного законодавства; позивач по справі виконав свої договірні зобов’язання повністю, відповідачем по справі жодного зобов’язання не виконано, з чого вбачається порушення відповідачем норм ст. 611 ЦК України, щодо належного виконання зобов’язання та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов’язання; отримавши 50 % вартості товару, відповідач використовував їх на свій розсуд, тому має сплатити проценти встановлені законом; у зв’язку із зволіканням передачі товару, у позивача відпала потреба в самому товарі; просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Рівненської області від 29.01.08р. у справі № 5/120 –частковому скасуванню, виходячи з такого:

Між сторонами укладено договір від 16.04.07 р. на купівлю-продаж оприскувача ОПШ-2000 вартістю 54 100 грн. (а.с. 25-28).

Відповідно до п. 3.1 договору від 16.04.07 р., сторони домовилися про передачу товару на умовах «франко-склад покупця».

Згідно п. 3.4 договору від 16.04.07 р., покупець зобов’язався провести передоплату в розмірі 50 % загальної вартості, а згідно п. 3.6 договору –продавець на протязі п’яти робочих днів з дати надходження передоплати передає товар покупцю.

Платіжним дорученням № 19 від 17.04.07 р. (а.с. 37), позивач перерахував на рахунок відповідача суму 27 050 грн. передоплати, що не заперечує відповідач.

Відповідач своїх договірних зобов’язань не виконав, оприскувач ОПШ-2000 не передав позивачу, чим порушив п. 3.1 договору.

Укладаючи договір купівлі-продажу товару, сторони не передбачили строку дії договору, тобто уклали договір на невизначений строк.

За порушення строку передачі товару, в п. 7.1 договору сторони передбачили відповідальність продавця, а саме: стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару, за кожний день прострочки виконання зобов’язання.

Інших видів відповідальності сторони в договорі не передбачили, а тому інші види відповідальності можуть застосовуватися у випадку, якщо вони передбачені діючим законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Крім цього, відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник зобов’язаний сплатити збитки, які завдані кредитору простроченням виконання зобов’язання, а якщо внаслідок прострочення боржником виконання зобов’язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитись від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 620 ЦК України, у разі невиконання боржником обов’язку передати річ, визначену індивідуальними ознаками у власність або користування, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передачі відповідно до умов договору.

Згідно ст.ст. 220, 224, 225 ГК України, боржник який прострочив виконання господарського зобов’язання, відповідає перед кредитором за збитки завдані простроченням, а якщо внаслідок прострочення боржника виконання втратило інтерес для кредитора, він має право відмовитись від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків, відповідно до вимог ст. 222 ГК України. Склад і розмір збитків повинен документально обґрунтувати позивач.

В ч. 3 ст. 612 ЦК України зазначено, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов’язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитись від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків, відповідно до ст. 623 ЦК України.

Відповідно до ст. 623 ЦК України, збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, діючих на день добровільного зарахування боржником вимоги кредитора, а при стягненні збитків в судовому порядку –на ден пред’явлення позову з урахуванням вжитих кредитором заходів щодо їх одержання.

Доказів вжиття заходів, відмови позивача від виконання договірних зобов’язань, або розірвання договору купівлі-продажу чи спливу строку дії договору в матеріалах справи немає.

Строк виконання зобов’язання сторони передбачили п. 3.6 договору від 16.04.07 р.

Факт порушення договірних зобов’язань не спростовано відповідачем. Конкретний вид відповідальності за прострочку передачі товару сторони передбачили в п. 7.1 договору від 16.04.07 р.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, боржник зобов’язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом, або іншим актом цивільного законодавства.

Однак, позивач і суд першої інстанції помилково посилаються на ст. 1048 ЦК України, яка передбачає відповідальність в розмірі облікової ставки за договором позики, оскільки сторони договору позики не укладали.

Відповідно до ч. 3 ст. 693 ЦК України, на суму попередньої оплати нараховуються проценти, відповідно до ст. 536 ЦК України, тобто якщо розмір процентів передбачено договором або законом.

В даній справі сторони могли передбачити в договорі відповідальність за користування боржником грошовими коштами (передоплатою) кредитора, однак такої відповідальності сторони не передбачили.

Договір укладений між сторонами безстроково, договір не розірваний, позивач вправі був його розірвати у відповідності до вимог ст. 188 ГК України.

В матеріалах справи відсутнє документальне обґрунтування розміру збитків, а також відмови від подальшого виконання боржником своїх зобов’язань з передачі товару.

Таким чином, позовні вимоги підлягали частковому задоволенню в частині застосування пені, за прострочку передачі відповідачем позивачу оприскувача ОПШ-2000, яка передбачена п. 7.1 договору.

Стягнення відсотків за користування чужими коштами, їх розмір, договором між сторонами не передбачено.

Розмір збитків заявлений позивачем до стягнення, документально необґрунтований.

Стягнення передоплати під час дії договору, діючим законодавством не передбачений і така вимога позивачем не заявлялась відповідачу, що визнав представник позивача в судовому засіданні і в матеріалах справи відсутні такі докази.

Таким чином, рішення господарського суду Рівненської області від 29.01.08 р. у справі № 5/120 підлягає частковому скасуванню в частині стягнення передоплати на суму 27 050 грн.; відсотків за користування коштами на суму 901,65 грн.; уточнених матеріальних збитків на суму 38 490,34 грн. як документально необґрунтовані позивачем, тобто не надано суду доказів в обґрунтування понесених витрат чи неотриманих доходів, які завдали позивачу матеріальної шкоди; держмита на суму 653,83 грн.; інформаційно-технічних послуг на суму 24,73 грн.

Керуючись ст.ст. 91, 101-105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задоволити частково.

Рішення господарського суду Рівненської області від 29.01.08 р. у справі № 5/120 скасувати в частині стягнення: передоплати на суму 27 050 грн.; відсотків за користування коштами на суму 901 грн. 65 коп.; уточнених матеріальних збитків на суму 38 490 грн. 34 коп.; держмита на суму 653 грн. 83 коп., інформаційно-технічних послуг –24 грн. 73 коп.

В решті рішення господарського суду Рівненської області від 29.01.08 р. у справі № 5/120 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до господарського суду Рівненської області.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуючий суддя                                                             Слука М.Г.

Судді                                                                                 Процик Т.С.

Юрченко Я.О