ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.08 Справа № 20/98/08

Суддя Гандюкова Л.П.

м. Запоріжжя

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Хотей”, м.Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Універсал-Авіа”, м.Запоріжжя

про стягнення суми 59 958,74 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача – Потоцький О.В. (директор);

Кошова В.І. (довіреність №11/3 від 03.01.2008р.);

Від відповідача –Коновалов В.М. (довіреність №36 від 06.09.2007р.),

Колесніков А.В. (довіреність №1 від 22.02.2008р.)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з ТОВ “Універсал Авіа” на користь ТОВ “Хотей” на повернення виконаного однією із сторін у зобов’язанні суму 48 427,24 грн. основного боргу та суму 11 531,50 грн. відсотків за неправомірне користування чужими коштами.

Ухвалою господарського суду від 23.01.2008р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 20/98/08, судове засідання призначено на 21.02.2008р. На підставі ст.77 ГПК України у судовому засіданні 21.02.2008р. оголошено перерву до 25.02.2008р.

25.02.2008р. справу розглянуто, оголошено рішення у повному обсязі.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, які мотивовані наступним. 07.04.2005р. між позивачем та ВАТ “Універсал-Авіа”, правонаступником якого в процесі реорганізації шляхом зміни форми власності є ТОВ “Універсал-Авіа”, був укладений договір купівлі-продажу №1/8, згідно з яким відповідач зобов’язався передати у власність позивача літак АН-2, державний реєстраційний номер UR-33642, а позивач зобов’язався прийняти та оплатити вартість літака на умовах, визначених договором. Виконуючи обов’язок, передбачений п.4.2 договору купівлі-продажу, позивач сплатив продавцю вартість літака в сумі 22000 грн., що підтверджується відповідними квитанціями та платіжним дорученням. Укладенню договору купівлі-продажу №1/8 від 07.04.2005р. передувало відновлення льотної придатності повітряного судна. З цією метою між позивачем та відповідачем укладено угоду про наміри укласти договір купівлі-продажу літака АН-2 UR-33642 від 04.10.2004р. Пунктами 5, 10 угоди сторони домовились, що відновлення льотної придатності повітряного судна може здійснюватися з залученням інвестицій (поворотних грошових коштів) позивача та при розрахунках по договору купівлі-продажу враховується розмір коштів, внесених позивачем на відновлення льотної придатності літака АН-2. З метою відновлення льотної придатності літака позивач перерахував відповідачу 26427,24 грн., що підтверджується платіжними документами. Таким чином, позивач сплатив за відновлення льотної придатності літака та власне за літак на підставі договору купівлі-продажу кошти в сумі 48427,24 грн. Згідно з п.3.2 договору купівлі-продажу передача літака відповідачем повинна бути здійснена протягом трьох календарних днів з моменту повної оплати вартості літака. Враховуючи, що останній платіж здійснено 15.04.2005р., передачу літака необхідно було здійснити до 18.04.2005р. Однак відповідач, видавши 19.04.2005р. накладну №31 на літак, сам літак фактично позивачу не передав, отримані кошти не повернув. Рішенням господарського суду Запорізької області від 22.05.2006р. у справі №26/39 ТОВ “Хотей” відмовлено в позові до ВАТ “Універсал-Авіа” про примусове виконання обов’язку в натурі –зобов’язання передати літак. Рішення набрало законної сили 08.06.2006р. При розгляді справи було встановлено, що відповідач повторно продав спірний літак іншому покупцеві –Компанії “MICORNICS LTD”, Сейшельські острови та по акту приймання-передачі від 10.12.2005р. передав літак останньому у власність. Про втрату, відповідно до п.2 ст.620 ЦК України, права витребування речі, яка визначена індивідуальними ознаками, позивачу стало відомо з моменту винесення судом рішення у справі №26/39 –08.06.2006р. У відповідача виникло зобов’язання повернути безпідставно отримані кошти з 19.04.2005р., тобто з моменту не передачі літака позивачу, оскільки згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка придбала майно безпідставно, зобов’язана повернути це майно потерпілому. Відповідно до п.3 ч.3 ст.1212 положення глави 83 ЦК України застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов’язанні. Крім того, оскільки до цього часу відповідач неправомірно користується грошовими коштами, які йому не належать, наступає його відповідальність, передбачена п.2 ст.1214 ЦК України, ст.536 ЦК України, п.6 ст.231, п.4 ст.232 ГК України. За весь час неправомірного користування грошовими коштами, відповідач повинен сплатити позивачу суму 11 531,50 грн. відсотків за період з 19.04.2005р. по 20.01.2008р. (у розмірі облікової ставки Національного банку України). Просить позов задовольнити на підставі ст.536, 1212, 1214 ЦК України, ст.ст. 231, 232 ГК України.

Відповідач позовні вимоги не визнав, у своєму відзиві зазначив наступне. Обґрунтовуючи вимоги, позивач посилається на п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України –вимога про повернення виконаного однією із сторін у зобов’язанні. З таким нормативним обґрунтуванням позовних вимог погодитися не можна. Дійсно, норми про повернення безпідставно набутого майна застосовуються у випадках, коли має місце вимога однієї сторони у зобов’язанні до іншої про повернення виконаного у зв’язку з цим зобов’язанням. Але, йдеться не про виконання самого зобов’язання, на чому наполягає позивач, а про повернення набутого у зв’язку із зобов’язанням. Під час здійснення платежів діяли відповідні угоди, позивач виконував взяті на себе зобов’язання, тому з огляду на вищенаведене, посилання на п.3.ч.3 ст.1212 ЦК України є безпідставним. За своєю правовою природою договір №1/8 від 07.04.2005р. є договором купівлі-продажу. При його укладенні та виконанні слід керуватися главою 54 ЦК України. Правові наслідки щодо невиконання зобов’язання однією із сторін, передбачені конкретними статтями цієї глави, тому застосування ст.1212 ЦК України є неправомірним. Договір про наміри укласти договір купівлі-продажу від 04.10.2004р. є попереднім договором, визначення якого встановлено ст.635 ЦК України. Чинне законодавство не передбачає ніякої оплати за попереднім договором, тому твердження позивача, що саме в рамках попереднього договору здійснювалася оплата в сумі 26427,27 грн. не відповідає чинному законодавству та обставинам справи. Фактична сплата цієї суми здійснювалася на підставі рахунків, в яких зазначені конкретні підстави платежу, що не пов’язані з угодою про наміри укласти договір купівлі-продажу. Перераховані кошти в сумі 26427,27 грн. не можна вважати безпідставно отриманими згідно з ст.1212 ЦК України, тому нарахування відсотків на цю суму за неправомірне користування чужими коштами є необґрунтованими. Крім того, слід зазначити, що ТОВ “Універсал-Авіа” у серпні 2006р. повертало позивачу суму 22000 грн. як попередню оплату за літак АН-2 згідно договору 31/8 від 07.04.2005р., про що свідчать платіжні доручення. Проте, позивач перераховані кошти не прийняв та платежами від 16.08.2006р., 17.08.2006р., 18.08.2006р. перерахував суму 22000 грн. ТОВ “Універсал Авіа” з призначенням платежу –повернення коштів згідно договору №1/8 від 07.04.2005р. Наведене свідчить, що позивач добровільно відмовився від суми 22000 грн., тому не зрозуміло, чому він вимагає стягнення відсотків з цієї суми за користування чужими коштами. Відповідач також зазначив, що до подачі позову позивач жодного разу не звертався до відповідача з вимогою щодо повернення сум, зазначених в позові. Просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

07.04.2005р. між Відкритим акціонерним товариством “Універсал-Авіа” (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Хотей ”(Покупець) було укладено договір купівлі-продажу №1/8.

Згідно зі Статутом Товариство з обмеженою відповідальністю “Універсал-Авіа” є правонаступником Відкритого акціонерного товариства “Універсал-Авіа”, реорганізованого шляхом зміни форми власності.

Відповідно до умов договору №1/8 купівлі-продажу від 07.04.2005р. продавець зобов’язався передати у власність покупця повітряне судно, а покупець –прийняти та оплатити товар. Згідно з п.1.2 договору предметом купівлі-продажу (товар) було повітряне судно АН-2, державний реєстраційний номер UR-33642, 1989 року випуску.

Пунктом 3.2 договору встановлено, що передача товару продавцем покупцеві повинна бути здійснена протягом 3 календарних днів з моменту повної оплати обумовленої вартості літака та оформлюється актом приймання-передачі.

Загальна вартість договору складає 22 000 грн., в т.ч. ПДВ 3666,67 грн. (п.4.2).

Оплата згідно з п.5.4 договору повинна здійснюватися на таких умовах: передплата 50%, що складає 11 000 грн., протягом 5 банківських днів з моменту укладення договору; остаточний розрахунок: 50% - 11 000 грн. - до 15 квітня 2005р.

Укладенню договору купівлі-продажу №1/8 передувало підписання між ВАТ “Універсал-Авіа” (Продавець) та ТОВ “Хотей” (Покупець) угоди про наміри укласти договір купівлі-продажу літака АН-2 UR-33642. Цією угодою сторони домовилися, що предметом договору купівлі-продажу буде повітряне судно –АН-2 UR-33642, 1989 року випуску.

Згідно з п.5 угоди продавець та покупець засвідчили, що на момент її укладення товар –літак АН-2 UR-33642 не має Сертифікату льотної придатності повітряного судна. Відновлення льотної придатності повітряного судна може здійснюватися з залученням інвестицій (поворотних грошових коштів) покупця. Кошти, витрачені покупцем на відновлення льотної придатності, фіксуються актом звірки внесених платежів та враховуються при проведенні розрахунків по договору купівлі-продажу повітряного судна. В акті звірки внесених платежів та виконаних по ним обсягам робіт враховуються як банківські перерахування, так і придбання за готівку матеріалів (комплектуючих), передача готівкових коштів продавцю.

Загальна вартість товару складає 5000 доларів США. При розрахунках по договору купівлі-продажу враховуються розмір інвестицій по п.5 цієї Угоди (п.10).

Позивач зазначає, що ним повністю перераховано відповідачу суму 22000 грн. вартості літака за договором купівлі-продажу. Крім того, з метою відновлення льотної придатності спірного літака АН-2 UR-33642 ним перерахованого відповідачу суму 26427,24 грн. 19.04.2005р. сторонами була підписана накладна №31 про передачу спірного літака. Однак, відповідач в порушення умов договору літак позивачу не передав.

Просить стягнути з відповідача суму 22 000 грн., сплаченої вартості літака та суму 26427,24 грн., перераховану відповідачу за відновлення його льотної придатності, всього 48 427,24 грн. При цьому позивач обґрунтовує вимоги в цій частині ст.1212 ЦК України та просить стягнути зазначені грошові кошти як повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні. Крім того, на підставі п.6 ст.231, п.4 ст.232, ст.536, ч.2 ст.1214 ЦК України позивач нарахував відповідачеві суму 11531,50 грн. відсотків за неправомірне користування грошовими коштами у розмірі облікової ставки Національного банку України за період з 19.04.2005р. по 20.01.2008р.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню на наступних підставах.

Відповідно до ч.1,3 ст.1212 глави 83 “Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави” ЦК України, на яку посилається позивач, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Таким чином, позивач вважає, що, враховуючи обставини справи, грошові кошти, перераховані ним за літак та відновлення його льотної придатності, отримані відповідачем безпідставно.

Суд з таким висновком позивача не погоджується на наступних підставах.

Як свідчать матеріали справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору купівлі-продажу №1/8 від 07.04.2005р., яким передбачено взаємні зобов’язання сторін.

Згідно з ст.ст. 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ст.662 ЦК України).

Статтею 665 ЦК України встановлені правові наслідки відмови продавця передати товар: у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, покупець має право пред'явити продавцеві вимоги відповідно до статті 620 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.620 ЦК України встановлено, що у разі невиконання боржником обов'язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання.

Матеріали справи свідчать, що ТОВ “Хотей” звернулося з позовом до господарського суду Запорізької області з позовом до ВАТ “Універсал-Авіа” про спонукання відповідача виконати зобов’язання за договором купівлі-продажу №1/8 від 07.04.2005р. в натурі, а саме: передати літак-АН-2 реєстраційний номер UR-33642, вартістю 22 000 грн. у комплектації згідно умов договору.

За цим позовом господарським судом Запорізької області порушено провадження у справі №26/39. Під час розгляду справи №26/39 судом встановлено, що позивач квитанціями №БЦ 3315 від 13.04.2005р. на суму 9800 грн., №БЦ 3616 від 14.04.2005р. на суму 9900 грн., №БЦ 4329 від 15.04.2005р. на суму 1300 грн., платіжним дорученням №41від 15.04.2005р. на суму 1000 грн. перерахував відповідачеві суму вартості літака у розмірі 22 000 грн. Однак, ВАТ “Універсал-Авіа” своє зобов’язання щодо передачі літака не виконало. Крім того, судом встановлено, що 25.11.2005р. ВАТ “Універсал-Авіа” уклало з Компанією “MICORNICS LTD” контракт купівлі-продажу №23-11/05 про продаж літака АН-2 державний реєстраційний номер UR-33642, 1989 року випуску. На виконання умов цього контракту 10.12.2005р. відповідач передав Компанії “MICORNICS LTD” спірний літак за актом приймання-передачі №1. Тобто, на час розгляду справи відповідач вже не володів літаком.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 22.05.2006р. у справі №26/39 у задоволенні позову відмовлено. Постановою Вищого господарського суду України від 01.08.2006р. рішення господарського суду від 22.05.2006р. у справі №26/39 залишено без змін.

Відповідно до ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Для застосування положень ст.1212 ЦК України необхідна сукупність умов: перша –збільшення або збереження майна однією стороною, з одночасним зменшенням його у іншої сторони (за рахунок іншої); друга –відсутність для цього підстав, встановлених законом або договором.

Положення глави 83 ЦК України згідно з ч.3 ст.1212 цього Кодексу застосовуються до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Позивач просить стягнути грошові кошти як повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень самого позивача, під час здійснення платежів діяли відповідні угоди, а саме: угода про наміри укласти договір купівлі-продажу літака від 04.10.2004р. та договір купівлі-продажу №1/8 від 07.04.2005р.

Згідно з ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов’язків (зобов’язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір. Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 691, 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Укладеним між сторонами 07.04.2005р. договором купівлі-продажу №1/8 було передбачено попередню оплату товару.

Згідно з ст.693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Таким чином, із вищенаведеного слідує, що сума 22 000 грн. була сплачена позивачем відповідно до умов договору купівлі-продажу, чим останній виконував свої зобов’язання, та прийнята в якості попередньої оплати продавцем.

Підстави припинення зобов’язання визначені у главі 50 ЦК України “Припинення зобов’язання”, ст.202 Господарського кодексу України. Так, відповідно до ст.202 ГК України господарське зобов’язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов’язання; у разі поєднання управленої та зобов’язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов’язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов’язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст.653 ЦК України зобов’язання сторін припиняються у разі розірвання договору. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов’язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, суд звертає увагу, що оскільки зобов’язання сторін виникли, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, до цих правовідносин необхідно застосовувати положення глави 54 Цивільного кодексу України.

Так, частиною 2 ст.693 ЦК України встановлено: якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Із матеріалів справи не вбачається, судом не встановлено та позивачем не доведено, що зобов’язання сторін за договором купівлі-продажу припинилися. Договір купівлі-продажу не розірваний, не визнаний недійсним, позивач не відмовився від договору і не направляв вимогу відповідачу про повернення попередньої оплати за договором у сумі 22000грн. При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що ст.607 ЦК України передбачено, що зобов’язання припиняється неможливістю його виконання у зв’язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. У даному випадку ця норма не підлягає застосуванню, оскільки неможливість виконання зобов’язання про передачу оплаченого товару викликана діями продавця.

Таким чином, між позивачем і відповідачем існують договірні зобов’язання і на цей час, тому визначення суми 22000грн. як безпідставно отриманих коштів є невірним.

Згідно з ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов’язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку ( у термін), встановлений попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Як вбачається із матеріалів справи, угода про наміри укласти договір купівлі –продажу літака від 04.10.2004р. є змішаною: одночасно і попереднім договором і має елементи договору підряду, тобто угоди сторін (правочину) щодо виконання робіт по відновленню льотної придатності повітряного судна з залученням інвестицій (поворотних грошових коштів) покупця. При цьому сторони передбачили, що кошти, витрачені покупцем на відновлення льотної придатності, фіксуються актом звірки внесених платежів та враховуються при проведенні розрахунків по договору купівлі-продажу повітряного судна. В акті звірки внесених платежів та виконаних по ним обсягам робіт враховуються як банківські перерахування, так і придбання за готівку матеріалів (комплектуючих), передача готівкових коштів продавцю.

Договір купівлі-продажу укладений, тому відсутні підстави вважати, що зобов’язання, встановлене попереднім договором, припинилося. Угода від 04.10.2004р. також не розірвана, не визнана недійсною.

Перерахування коштів на відновлення льотної придатності повітряного судна згідно з умовами угоди про наміри укласти договір купівлі-продажу позивач підтверджує відповідними платіжним документами, а саме: платіжне доручення №95 від 29.11.2004р. на суму 4000 грн., квитанції БЦ 3226 від 19.10.2004р. на суму 1874,12 грн., №БЦ 6020 від 19.10.2004р. на суму 230 грн., №БЦ 6425 від 20.10.2004р. на суму 525,88 грн., №БЦ 871 від 01.11.2004р. на суму 7000 грн., №БЦ 1410 від 02.11.2004р. на суму 4520 грн., №1 від 15.02.2005р. на суму 3000 грн., №3 від 23.02.2005р. на суму 3404 грн., які долучені до матеріалів справи. Слід зазначити, що загальна сума за цими платіжними документами складає 24554 грн., а не 26427,24 грн., як зазначає позивач.

Судом встановлено, що крім договорів, на які є посилання у позовній заяві, між сторонами існували інші договірні відносини. Зокрема, відповідачем наданий договір доручення №21-10/2004, укладений між ВАТ “Універсал-Авіа” (Авіакомпанія) та ТОВ “Хотей” (Повірений) 04.10.2004р., відповідно до умов якого Авіакомпанія доручила, а Повірений взяв на себе зобов’язання по обслуговуванню Авіакомпанії в частині надання її робіт та послуг третім особам (Замовникам) (п.1.1). Згідно з п.1.2, 1.4 договору доручення сторони узгодили, що Авіакомпанія передає в тимчасове платне користування Повіреному повітряне судно АН-2 UR 54857, 1979 року випуску, для виконання авіаційно-хімічних робіт на обслуговування інших галузей народного господарства України.

Відповідно до п.п. 3.2, 3.3, 3.4 договору доручення усі витрати, пов’язані з експлуатацією повітряного судна, несе повірений, авіакомпанія виконує регламенті роботи з послідуючою компенсацією цих витрат повіреним, роботи по відновленню льотної придатності судна виконує авіакомпанія за рахунок повіреного.

Згідно з призначень платежів у вищезазначених квитанціях, на які посилається позивач, платежі здійснювалися за роботи по відновленню льотної придатності літака, за послуги по оцінці технічного стану літака АН-2 згідно відповідних рахунків.

Акт звірки відповідно до угоди про наміри укласти договір купівлі –продажу літака від 04.10.2004р. суду не надано і відповідно до пояснень сторін він не складався. Таким чином, однозначно вважати, що ці платежі здійснені за відновлення льотної придатності літака, який був предметом договору купівлі-продажу №1/8, на підставі договору про наміри неможливо. В призначеннях платежів у квитанціях №1 від 15.02.2005р. та №3 від 23.02.2005р. взагалі вказано –за авіапослуги.

Враховуючи вищенаведені обставини, твердження позивача, що грошові кошти в сумі 48 427,24 грн. (22 000 + 26427,24 грн.) є безпідставно одержаними у розумінні ст.1212 ЦК України суд вважає не обґрунтованим та не доведеним. Як зазначено вище, договори (угоди) не розірвані, не визнані недійсними.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення суми 11531,50 грн. відсотків за користування чужими коштами на підставі ст.536, п.2 ст.1214 ЦК України, ч.6 ст.231, ч.4 ст.232 ГК України.

Оскільки сума 11531,50 грн. відсотків за користування чужими коштами нарахована позивачем на суму 48 427,24 грн. у задоволенні позову в цій частині також відмовляється. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Укладеними між сторонами договорами не передбачений розмір процентів за користування чужими грошовими коштами. Не встановлений він в даному випадку і законодавством, оскільки вказані позивачем п.6 ст.231, п.4 ст.232 ГК України проценти є саме штрафними санкціями за порушення договірних зобов’язань між сторонами, тоді як позивач вважає, що такі відносини відсутні, а грошові кошти отримані безпідставно. Суд вважає за необхідне звернути увагу, що договором купівлі-продажу №1/8 та угодою про наміри укласти договір купівлі-продажу літака АН-2 UR-33642 передбачена інша відповідальність за порушення продавцем зобов’язання щодо передачі товару (п.п. 7.2.,12 відповідно).

Згідно з ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.20 цього Кодексу право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно з ст.22 ГПК України зміна предмету або підстав позову є правом позивача.

Суд вважає позовні вимоги з підстав, які заявлено, необґрунтованими, недоведеними, тому у задоволенні позову по даному предмету спору відмовляється. Позивач не позбавлений права звернутися до суду за захистом своїх прав по іншому предмету позову або з інших підстав.

Судові витрати згідно з ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, суд В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суддя Л.П.Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення підписано у повному обсязі 25.02.2008р.