ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"27" листопада 2008 р.

Справа № 4/270

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Хилька Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 4/270

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю " Науково-виробнича проектно-технологічна фірма "Кран-Сервіс", 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Паризької Комуни, 64,

до відповідача: закритого акціонерного товариства "Каскадтранс", 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Паризької Комуни, 64,

про стягнення 192 741,88 грн.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача – Башаков О.М., довіреність № б/ від 20.08.08;

від відповідача – участі не брав. В попередніх судових засіданнях Карпушев Д.О. довіреність №1 від 24.10.2008 року. Про час та місце розгляду справи представник відповідача повідомлений під розписку в судовому засіданні 26.11.2008 року, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав.

Суть спору:

Товариством з обмеженою відповідальністю " Науково-виробнича проектно-технологічна фірма "Кран-Сервіс" подано позов до закритого акціонерного товариства "Каскадтранс" про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 192741 грн. 88 коп. та судових витрат.

Відповідач позовні вимоги не визнає посилаючись на їх необгрунтованість, оскільки заявлену до стягнення суму вважає сплаченою позивачем йому зовсім з інших правових підстав, тобто з правовідносин за договором позики.

Крім того, в судовому засіданні 26.11.2008 року представником відповідача заявлено клопотання про зупинення провадження у справі у звязку зі зверненням до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про часткове визнання неждійсним договору новації від 05.07.2008 року, яким позивач обгрунтовує наявність правовідносин.

В судовому засіданні 26.11.2008 року оголошувалась перерва до 12 год. 27.11.2008 року.

За погодженням з представником позивача, який прибув в судове засідання, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини між учасниками спору виникли на підставі укладеного 10.05.2004 року договору №79/1/04 за умовами якого відповідач зобовязався передати у власність позивачу за плату будівлю АБК та майстерню з прилеглою територією літери «В» та «К» загальною вартістю 118671 грн. 13 коп., який відповідно до ч.1 ст.209 ЦК України не був нотаріально посвідчений незважаючи на вимогу про нотаріальне посвідчення згідно до приписів ст.657 ЦК України як договір купівлі- продажу нерухомого майна. Згідно до ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним., а відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсним правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, які повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна сторона зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

На виконання умов вказаного договору позивач платіжними дорученнями перерахував на розрахунковий рахунок відповідача №1166 від 30.11.2005 року 74671 грн., №1274 від 20.12.2005 року 37000 грн. з визначенням в платіжних дорученнях призначення платежу « Оплата за приміщення АБК» та з посиланням на договір №79/11/04, а всього провів оплату в розмірі 111671 грн.

Крім того, здійснюючи господарські операції поза межами дії договору №79/11/04, позивачем згідно до платіжних доручень №1133 від 23.11.2005 року проведено перерахування грошових коштів Олександрійському УДК на суму 14070 грн. 88 коп. та платіжним дорученням №1132 від 23.11.2005 року на суму 30000 грн. з вказівкою про призначення платежу як ПДВ за ЗАТ «Каскадтранс» на загальну суму 44070 грн. 88 коп. Листами №384 від 23.11.2005 року, №398 від 30.11.2005 року та №414 від 20.12.2005 року позивач змінив призначення вказаних платежів на надання позики по договору №38/06/05 від 14.06.2005 року та погодив вказані зміни призначення платежів з відповідачем.

Згідно до укладеного в результаті вільного волевиявлення повноважних представників сторін договору позики №38/06/05 від 14.06.2005 року предметом вказаного договору визначено проведення господарських операцій по передачі позивачем відповідачу безвідсоткової фінансової допомоги в розмірі 155000 грн. та згідно до п.3.1 договору позики визначили строк погашення позики з 2010 року по 2013 рік.

Таким чином, враховуючи погоджене сторонами спору призначення платежів на суму 14070 грн.88 коп. 23.11.2005 року, 74671 грн. 30.11.2005 року, 37000 грн. 20.12.2005 року на загальну суму 125741 грн.88 коп. та наявність договору позики №38/06/05 від 14.06.2005 року господарський суд вважає за необхідне визнати проведення вказаних платежів в межах дії договору позики.

За приписами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Крім того, згідно до видаткових касових ордерів від 10.02.2006 року та від 06.04.2006 року позивач видав через власну касу готівкою грошові кошти фізичній особі Каліначенко та Каліначенко С.І. в розмірі відповідно 12000 грн. та 25000 грн. на загальну суму 37000 грн. як оплату за адміністративно – побутове приміщення та за АБК.

Додатковою угодою від 05.07.2008 року у звязку з укладенням договору новації від 05.07.2008 року сторони спору прийшли до згоди про розірвання договору позики №38/06/05 від 14.06.2005 року та у звязку з підписанням даної угоди та договору новації домовились відізвати листи №398 від 30.11.2005 року та №414 від 20.12.2005 року про зміну призначення платежу за платіжними дорученнями №1166 від 30.11.2005 року на суму 74671 грн. та №1274 від 20.12.2005 року на суму 37000 грн.

Натомість, сторонами спору прийнято обопільне рішення про впорядкування своїх зобовязань шляхом укладення договору новації від 05.07.2008 року та предметом вказаного договору визначено припинення існуючих зобовязань боржника перед кредитором шляхом заміни іншим зобовязанням на умовах даного договору. У відповідності до п.2.3 вказаного договору сторони визначили загальну суму боргу в розмірі 192741 грн. 88 коп., яка складається із суми 118671 грн. 13 коп. які було сплачено позивачем за нікчемним договором та суми безпідставної переплати 70 грн. 75 коп. за платіжним дорученням №1166 від 30.11.2005 року, 37000 грн. за платіжним дорученням №1274 від 20.12.2005 року, виданих коштів в сумі 12000 грн. 06.04.2006 року та 25000 грн. 10.02.2006 року за видатковими касовими ордерами фізичній особі Каліначенко на загальну суму безпідставних виплат в розмірі 74070 грн. 75 коп.

Договір новації підписано повноважними представниками сторін без будь- яких заперечень чи зауважень, їх підписи скріплено відтисками печаток підприємств.

Відповідно до пп. 3.4.1. „Інструкції про порядок видачі міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, господарським об'єднанням та громадянам дозволів на право відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, а також порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, та затвердження Умов і правил провадження діяльності з відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів”, яка затверджена наказом МВС України № 17 від 11.01.1999 р. та зареєстрована в Мін’юсті України 28.04.1999 р. за № 264/3557, відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівників підприємств, установ і організацій, господарських об'єднань, суб’єктів господарської діяльності.

Відповідач не надав доказів того, що печатку було втрачено або викрадено.

Вимогою від 28.07.2008 року б/н позивач запропонував відповідачу згідно до п.4.1 договору новації повернути грошові кошти в розмірі 192741 грн. 88 коп. на протязі 7 днів з моменту одержання даної вимоги, однак вимога залишена відповідачем без задоволення.

Проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм правову оцінку, господарський суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є частково обгрунтованими і підлягають до часткового задоволення враховуючи наступне.

За приписами ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

Новація не допускається щодо зобов'язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом.

Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані зпервісним обов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, виходячи з правової природи новації як способу припинення зобовязання, господарський суд вважає, що вказаним договором можуть бути припинені лише ті зобовязання які фактично мали місце та проведена заміна фактично існуючого зобовязання новим зобовязанням між тими ж самими сторонами.

Як вбачається з наданих до суду копій видаткових касових ордерів та оглянутих в судовому засіданні оригіналів грошові кошти в розмірі 12000 грн. та 25000 грн. видавались без зазначення підстави їх виплати та найменування, номеру, дати та місця видачі документа, який засвідчує особу одержувача та у спосіб оплати готівковими коштами, який не передбачений умовами укладених між сторонами господарських договорів.

Крім того, судом визнається передача грошових коштів невстановленій особі як порушення порядку відображення в документах бухгалтерського обліку господарських операцій, передбаченого Законом України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” та Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року “ Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.” Єдиним належним та допустимим доказом здійснення господарської операції може бути саме первинний документ з суворо визначеними Законом реквізитами: назвою підприємства, установи від імені якої складено документ, назвою документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища, підписи осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і складання первинного документа, особистий підпис або інші дані, які дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у господарській операції.

Згідно до п.п. 1 і 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.06.1996р. за N 293/ 1318 ( надалі –інструкція), сировина, матеріали паливо... та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери ( надалі – цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів. Вимоги вказаної інструкції поширюються на підприємства, установи та організації, їхні відділення, філії, інші відособлені підрозділи та представництва іноземних суб’єктів господарської діяльності.

Згідно п.п. 1 і 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.06.1996р. за N 293/ 1318 ( надалі –інструкція), сировина, матеріали паливо... та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери ( надалі – цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів. Вимоги вказаної інструкції поширюються на підприємства, установи та організації, їхні відділення, філії, інші відособлені підрозділи та представництва іноземних суб’єктів господарської діяльності.

Довіреність на одержання цінностей від постачальника за нарядом, договором, замовленням... або іншим документом, що його замінює, видається довіреній особі під розписку і реєструється в журналі реєстрації довіреностей ( п. 6 Інструкції). Цим же пунктом встановлений порядок виписки довіреності.

Відповідно до вимог пунктів 12, 13 і 15 Інструкції забороняється відпускати цінності у випадках подання довіреності, виданої з порушенням встановленого порядку заповнення або з незаповненими реквізитами.... Після закінчення відпуску цінностей служби, що здійснювали їх відпуск, здають довіреності разом з документами на відпуск останньої партії цінностей працівникам, на яких покладено обов’язки з ведення бухгалтерського обліку. Відповідальність за дотримання постачальником встановленого порядку відпуску за довіреністю цінностей покладається на посадових осіб підприємства-постачальника , які мають право підписувати первинні документи на відпуск цінностей.

Згідно до ч.1 ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первісні документи, які фіксують здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарських операцій, а якщо це неможливо- безпосередньо після її закінчення.

Крім того, на думку господарського суду до п.2.2 договору новації безпідставно включено суми в розмірі 30000 грн. та 14070 грн. 88 коп., які були сплачені позивачем Олександрійському УДК поза межами дії договору купівлі- продажу, а позивачем не подано до суду належних доказів про те, що вказані суми повинні бути зараховані як оплата за придбані обєкти нерухомості.

Натомість, як вбачається з листа позивача від 23.11.2006 року начальнику Олександрійської ОДПІ (а.с.54) кошти в сумі 44070 грн. 88 коп. до 05.12.2006 року повинні бути зараховані в рахунок боргу по ПДВ ЗАТ «Каскадтранс». Отже, лише сам факт укладання договору новації та визначення умов повторної зміни призначення платежів не може слугувати підставою для стягнення з відповідача сплаченої позивачем суми для відшкодування ПДВ, оскільки має місце зміна сторони в зобовязанні і виконання обовязку відшкодувати позивачу сплачену суму ПДВ може виникнути з інших правових підстав, а не з підстав, визначених у позові з посиланням на договір новації.

За приписами ст. 528 ЦК України виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

Господарський суд приходить до висновку, що позивач не перебував у договірних відносинах з відповідачем щодо сплати 30000 грн. та 14070 грн. 88 коп. Олександрійському УДК, тому відсутні правові підстави для стягнення вказаних сум з відповідача.

Саме таку правову позицію викладено в постанові Вищого господарського суду України від 13.11.2008 року по справі №4/96. Крім того, вказаний висновок суду повністю підтверджується заявою відповідача на адресу начальника Олександрійської ОДПІ від 23.11.2005 року про надання дозволу на реалізацію майна, що перебуває в податковій заставі позивачу на суму 118671 грн. 13 коп. під умовою погашення заборгованості відповідача з податку на прибуток в розмірі 4625 грн., ПДВ- 44070 грн. 80 коп., транспортному збору- 65475 грн. 50 коп., комунальному податку -1952 грн. 98 коп. та штрафних санкціях на суму 2546 грн. 91 коп., що засвідчує про позадоговірний характер вказаних проплат позивача за відповідача, незважаючи на те, що вказаний лист виготовлено в односторонньому порядку без погодження з позивачем. Натомість, незважаючи на те, що сплата податкових платежів повинна проводитись платником самостійно, за повідомленням начальника Олександрійської ОДПІ №15626 від 15.11.2006 року здійснені позивачем платежі на суму 14070 грн. 88 коп. та 30000 грн. за платіжними дорученнями №№1132, 1133 були зараховані в рахунок платежів, вказаних в платіжних дорученнях, тобто як ПДВ за ЗАТ «Каскадтранс» повністю з терміном оплати до 30.11.2005 року.

Крім того, за приписами п.1.3. Закону України «Про податок на додану вартість» платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Поряд з цим, враховуючи перерахування позивачем лише часткової оплати на придбання обєктів нерухомості в розмірі 111671 грн. замість 118671 грн. 13 коп., господарський суд приходить до висновку про наявність прострочення кредитора, тому відповідач скористався правом на прострочення виконання зобовязання в результаті прострочення кредитора на певний час, але виходячи з припципів розумності проведення господарської діяльності та враховуючи що виконаня зобовязання по договору №79/11/04 від 10.05.2004 року вже втратило інтерес для сторін спору, згідно до приписів ч.2 ст.622 ЦК України боржник звільняється від виконання зобовязання в натурі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до змісту ст. 16 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитки в результаті порушення її майнового праву та інтересу, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань.

При цьому господарським судом враховується, що за приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті, обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Згідно до положень ст.34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. При цьому , господарським судом не приймається до уваги та розцінюється як необгрунтоване посилання позивача на неправомірність дій відповідача, повязаних з продажою спірних будівель фізичній особі Когерзі Ю.В., який згідно до договору купівлі- продажу від 12.08.2008 року продав ці обєкти нерухомості позивачу, оскільки правомірність придбання і продажу обєктів нерухломості за вказаним договором упівлі- продажу перебуває за межами позовних вимог, по договору купівлі- продажу від 12.08.2008 року продавались обєкти нерухомості, серед яких було визначено лише адмінбудівлю (літера «В» ) та моторний цех (позначений на схемі літерою «К»), а згідно до умов договору №79/11/04 від 10.05.2004 року продажу підлягали АБК-літера «В» та майстерня -літера «К». Однак, господарський суд звертає увагу на проведення вказаної господарської операції, оскільки вона засвідчує про невиконання сторонами умов договору купівлі- продажу, що створило умови для набуття права власності іншою особою, а визначальним для вирішення спору є не здійснення послідуючого продажу вказаних обєктів нерухомості, а фактичне невиконання позивачем умов договору №79/11/04 від 10.05.2004 року щодо проведення 100% попередньої оплати в розмірі 118671 грн. 13 коп.

Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи, господарський суд вважає обгрунтованими позовні вимоги про стягнення суми сплачених позивачем відповідачу коштів в сумі 111671 грн. згідно до платіжних доручень №1166 від 30.11.2005 року та №1273 від 20.12.2005 року, оскільки доказів виконання відповідачем зобовязання по передачі покупцю будівлі АБК та майстерні з прилеглою територією відповідач до суду не подав. В решті позовних вимог необхідно відмовити, оскільки виходячи із наданого позивачем до суду правового обгрунтування вони не є правомірними.

Господарським судом не приймаються до уваги та розцінюються як безпідставні посилання в позовній заяві на приписи ч.1 ст. 1049 ЦК України яка регулює порядок повернення позики, оскільки як вбачається з матеріалів справи, додатковою угодою від 05.07.2008 року про розірвання договору займа №38/06/05 від 14.06.2005 року з моменту набуття чинності даної угоди сторони не вважають себе повязаними будь- якими правами чи обовязками по договору займа.

Крім того, господарським судом залишається без задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження по справі до розгляду повязаної з нею іншої справи у звязку зі зверненням позивача до суду з позовом про часткове визнання недійсним договору новації. Як вбачається із наданої відповідачем позовної заяви від 20.11.2008 року №065 відповідач просить визнати недійсними п.2.2 договору новації від 05.07.2008 року в частині зарахування закритому акціонерному товариству «Каскадтранс» по видаткових касових ордерах від 06.04.2006 року на суму 12000 грн. та від 10.02.2006 року на суму 25000 грн., але виходячи із суті прийнятого рішення вказані суми до стягнення не призначаються через допущені порушення проведення бухгалтерських операцій при їх здійсненні.

Поряд з цим, господарським судом враховується, що у разі зміни закритим акціонерним товариством "Каскадтранс" позовних вимог та прийняття господарським судом рішення по справі №17/114, яке не буде узгоджуватись з рішенням по справі №4/270, закрите акціонерне товариство "Каскадтранс" не позбавлений права на звернення до господарського суду в порядку ст.114 ГПК України для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, тобто відмовою в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі не порушено його право на судовий захист прав та приписи ст.4-2 ГПК України щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Відповідно до ч.2 п.1 Роз'яснення Вищого господарського суду України “Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами №04-5/563 від 21.05.2002 року до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Крім того, позивач категорично заперечує проти зупинення провадження у справі та проти продовження строку розгляду справи, оскільки безпідставне зупинення провадження у справі обумовить додаткове зволікання з розглядом справи. При цьому господарським судом враховується, що зупинення провадження у справі, відкладення розгляду справи чи оголошення перерви в розгляді справи можливе лише в межах передбаченого ст. 69 ГПК України строку розгляду справи, який закінчується 29.11.2008 року, що позбавляє суд у встановленому порядку призначити справу до розгляду в разі зупинення провадження за клопотанням відповідача.

Згідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.. 22,33,34, 49, 79, 82, 84, 85, 116 , 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відмовити.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з закритого акціонерного товариства "Каскадтранс", 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Паризької Комуни, 64 р/р № 6001 в АКБ "Надра" м. Олександрія МФО 323600 на користь товариства з обмеженою відповідальністю " Науково-виробнича проектно-технологічна фірма "Кран-Сервіс", 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Паризької Комуни, 64 р/р № 5261 в КОФ УКБ "Укрсоцбанк" МФО 323657, грошові кошти в розмірі 111 671 грн., суму сплаченого державного мита в розмірі 111 грн. 70 коп. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення судового процесу в розмірі 68 грн. 37 коп.

Наказ видати.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набуває законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 цього кодексу.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленому законом порядку.

Суддя