ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.08

Справа №АС3/480-08.

За позовом Контрольно-ревізійного управління в Сумській області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми «Криниця» , с. Велика Чернеччина Сумського району Сумської області

третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору , - Управління агропромислового розвитку Сумської районної державної адміністрації , м. Суми

про зобов’язання відповідача повернути до державного бюджету України

58 890 грн. 00 коп.

СУДДЯ : ЛЕВЧЕНКО П.І.

За участю представників сторін :

від позивача: Моргун Я.А. ;

від відповідача: Марченко В.О. ;

від третьої особи : не з’явився

Суть спору : позивач просить суд зобов’язати відповідача повернути до державного бюджету України неправомірне набуті грошові кошти в розмірі 58 890 грн. 00 коп.

Відповідач заперечує проти позову і просить суд відмовити позивачеві в задоволенні позову , оскільки йому правомірно були надані бюджетні кошти третьою особою у певній відповідності з чинним законодавством .

Третя особа у своїх письмових поясненнях зазначає , що надання фінансової підтримки відповідачеві було здійснено на підставі поданих документів та відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 року № 256.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін , господарський суд встановив :

Позовні вимоги позивача до відповідача ( ТОВ АФ «Криниця» ) ґрунтуються на складеному позивачем акті від 18.06.2008 року № 17-22/12 ревізії фінансово-господарської діяльності третьої особи ( Управління агропромислового розвитку Сумської райдержадміністрації) за період з 01.06.2005 року по 31.10.2008 року .

Позивач у вищезгаданому акті зробив висновок , що в порушення пункту 6 Порядку використання у 2007 році коштів , передбачених у державному бюджеті для підтримки виробництва продукції рослинництва», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 року № 256, третьою особою відповідачеві було надано фінансову підтримку в загальній сумі 58 890 грн. при наявності в бухгалтерському обліку відповідача заборгованості більш як за півроку по сплаті прибуткового податку з громадян .

Після проведення ревізії у третьої особи позивач звернувся до третьої особи з вимогою від 27.06.2008 року № 17-14/356, в якій зобов’язав третю особу вжити заходи щодо усунення виявлених ревізією порушень , однак третя особа не забезпечила виконання вимог позивача і не повідомила його про усунення порушень.

Посилаючись на ст. 10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в України» , якою позивачу надано право звертатися до суду в інтересах держави , якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження використання активів , позивач звернувся з позовом не до третьої особи , яка не забезпечила виконання вимог позивача щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства, а до відповідача , до якого позивач не звертався з будь-яким и вимогами та у якого не здійснювалась ревізія ( була проведена лише зустрічна звірка у відповідача в межах проведення ревізії фінансово-господарської діяльності третьої особи ) .

У своїх письмових поясненнях до позовної заяви третя особа зазначає , що згідно вищезгаданої постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року № 348 ( у діючий на той час редакції), відповідачем було надано пакет документів , в тому числі і довідку Сумської МДПІ про відсутність заборгованості з податків і зборів ( обов’язкових платежів) , що контролюються Сумською МДПІ , який відповідає вимогам пункту 6 зазначеного вище Порядку , що є підставою для включення підприємства до реєстру по виплаті бюджетних коштів.

Таким чином , як зазначає третя особа , надання фінансової підтримки шляхом виділення бюджетних коштів відповідачеві було здійснено на підставі поданих документів відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 року № 256.

За роз’ясненням питань , які виникли при проведенні ревізій контрольно-ревізійними службами, щодо законності отримання бюджетних коштів , третя особа зверталася до Головного управління , яке в свою чергу зверталося до Міністерства аграрної політики України , на що отримано лист Міністерства аграрної політики України від 30.07.2008 року № 37-21-1-12/12506 та роз’яснення Державної податкової адміністрації України від 24.06.2008 року № 7227/5/24-0116, де вказано , що відображення у довідці органів державної податкової служби даних бухгалтерського обліку підприємства щодо нарахованого до сплати та не перерахованого до бюджету податку з доходів фізичних осіб не передбачено чинним законодавством .

Вищезгаданий лист (роз’яснення) ДПА України ґрунтуються на чинному законодавстві з питань оподаткування і роз’яснює , що спеціальним законом з питань оподаткування є Закон України від 21.12.2000 р. № 2181-III «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» ( далі-Закон № 2181).

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону № 2181 податковий борг ( недоїмка) – це податкове зобов’язання , самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку , але не сплачене у встановлений строк .

Довідка про відсутність заборгованості з податків (обов’язкових платежів) , що контролюються державними податковими органами , надається платнику податків на підставі даних карток особових рахунків за умови відсутності податкового боргу у значенні , встановленому у п. 1.3 ст. 1 Закону № 2181.

Податковий борг у значенні , встановленому у п. 1.3 ст. 1 Закону № 2181 у відповідача в даному разі був відсутній як на час подання пакету документів третій особі так і на час отримання бюджетних коштів , а тому третя особа цілком правомірно включила відповідача до реєстру для виплати бюджетних коштів і відповідач правомірно отримав бюджетні кошти , надавши для цього повний пакет документів у відповідності з вимогами згаданого вище Порядку. Відсутність податкового боргу у значенні , встановленому у п. 1.3 ст. 1 Закону № 2181 підтверджена довідкою органу державної податкової служби.

Оскільки Законом України від 22.05.203 року № 889-IV «Про податок з доходів фізичних осіб « передбачено подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу , нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф.№ 1ДФ) , який не є податковою декларацією, податковий борг у таких платників податків виникає лише у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати відповідної суми податкового зобов’язання , нарахованого органом державної податкової служби за актом документальної перевірки та узгодженого відповідно до чинного законодавства .Такого нарахування та узгодження стосовно сум податку з доходів фізичних осіб щодо відповідача не було, а отже у відповідача не було простроченого податкового боргу , що правомірно було підтверджено довідкою податкового органу (Сумської МДПІ) – єдиного органу , який має право визначати (встановлювати) факт наявності чи відсутності податкового боргу у платників податків .

Згідно п. 2.2.2 ст. 2 Закону № 2181, інші державні органи не мають права проводити перевірки своєчасності , достовірності , повноти нарахування та сплати податків і зборів ( обов’язкових платежів ), а тому позивач вийшов за межі наданих йому Законом України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» повноважень, перевіряючи під час ревізії третьої особи своєчасність сплати відповідачем податків та встановлюючи при цьому факт наявності у відповідача податкового боргу .

Третя особа і відповідач діяли у повній відповідності з чинним на той час «Порядком використання у 2007 році коштів , передбачених у державному бюджеті для державної підтримки виробництва продукції рослинництва» , затвердженим постановою КМУ від 21.02.2007 року № 256.

Відповідач у відповідності до п.п. 5,6 «Порядку використання у 2007 році коштів , передбачених у державному бюджеті для підтримки виробництва продукції» подав до комісії , утвореної Управління агропромислового розвитку Сумської райдержадміністрації, до складу якої, зокрема, входять представники органів державної контрольно-ревізійної служби та держаної податкової служби , фінансового органу та органу державної статистики тощо, повний комплект документів , які були передбачені в п. 6 згаданого Порядку ( у діючий на той час редакції) . Як передбачено пунктом 7 Порядку , комісія розглядає подані згідно з пунктом 6 цього Порядку документи , встановлює достовірність наведених у них даних , обстежує посіви , складає акт за результатами перевірки та приймає рішення щодо включення ( не включення) заявника до реєстру сільськогосподарських підприємств , що мають право на отримання бюджетних коштів . Комісія вирішила , що відповідач має право на отримання бюджетних коштів і це рішення комісії не змінене , не скасоване , воно є чинним , а отже відсутні підстави для повернення відповідачем коштів, отриманих за тим рішенням комісії .

На підставі всього вищевикладеного, в задоволенні адміністративного позову позивачеві має бути відмовлено .

Тому, керуючись ст.ст. 71, 158-163 КАС України , господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1.          В задоволенні адміністративного позову Контрольно-ревізійного управління в Сумській області до Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми «Криниця» , с. Велика Чернеччина Сумського району Сумської області , за участю третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору , - Управління агропромислового розвитку Сумської районної державної адміністрації , м. Суми про зобов’язання відповідача повернути до державного бюджету України 58 890 грн. 00 коп. – відмовити повністю.

2.          Згідно ст. 186 КАС України заява про апеляційне оскарження постанови подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення (з дня складення постанови в повному обсязі). Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

3.          Згідно ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання, апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

4.          Копію постанови надіслати сторонам по справі .

Повний текст постанови підписаний 19.11.08 року.