ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 6/393

06.11.08

За позовом                              Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект-Н»

До відповідача-1                    Закритого акціонерного товариства «Дочірній банк                               Сбербанку Росії»

До відповідача-2                    Відкритого акціонерного товариства «Агроекспорт»

Про                                        визнання договору застави припиненим

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

Від позивача                    Цвера І.С. (за дов.)

Від відповідача-1          Новік В.М. (за дов.)

Від відповідачів-2           не з’явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Проект-Н»звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до закритого акціонерного товариства «Банк-Н»(відповідача-1) та відкритого акціонерного товариства «Агроекспорт»(відповідача-2) про визнання договору застави від 10.08.2005 р., укладеного між відповідачами, припиненим.

Ухвалою суду № 05-6-6/417 від 25.03.2008 р. у прийнятті позовної заяви було відмовлено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2008 р. вказану ухвалу було скасовано, матеріали позовної заяви передано на розгляд до господарського суду міста Києва.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.07.2008 р. вказану постанову апеляційної інстанції було залишено без змін.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.09.2008 р. було порушено провадження у справі № 6/393 та призначено розгляд останньої на 06.10.2008 р.

Відповідачі на виклик суду не з’явились.

Відповідач-2 про причини неявки суд не повідомив.

На розгляд суду надійшло клопотання закритого акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії», який є правонаступником закритого акціонерного товариства «Банк НРБ», про відкладення розгляду справи.

Суд відклав розгляд справи, здійснивши заміну відповідача-1 на підставі ст. 25 ГПК України.

Позивачем подано клопотання про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, товариства з обмеженою відповідальністю «Крат-296», яке відхилено судом як необґрунтоване.

Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами.

Ухвалою господарського суду Миколаївської обл. від 25.12.2006 р. відкрите акціонерне товариство «Агроекспорт», яке було власником закритого суховантажного теплоходу «Святой Петр»та понтону ГПП –14, ліквідовано. За твердженням позивача, рішенням третейського суду при Асоціації «Український правовий альянс»від 30.01.2007 р. у справі № 10/32 визнано дійсним з моменту укладення попередній договір від 20.01.2007 р., визнано за позивачем право приватної власності на спірне майно та визнано позивача належним набувачем цього майна. Однак відповідачем-2 майно передано за спірним договором в заставу відповідачу-1, що порушує права позивача як власника майна. Нормативно позивач посилається на ст.ст. 316, 328 Цивільного Кодексу України.

Відповідач-1 у наданому суду відзиві та доповненнях до нього позовні вимоги відхилив повністю. Заперечуючи проти позову, відповідач вказує на те, що ухвалу господарського суду Миколаївської обл. від 25.12.2006 р. скасовано, відповідач-2 діяльність не припинив, а тому підстав для припинення застави немає. Відповідач-1 також зазначив, що права позивача порушені продавцем, який не попередив про наявність прав третіх осіб на майно.

Відповідач-2 у судові засідання не з’явився, відзиву на позов не надав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Між закритим акціонерним товариством «Комерційний банк НРБ-Україна», правонаступником якого є відповідач-1, та відкритим акціонерним товариством «Агроекспорт»було укладено договори про відкриття кредитної лінії № 186-В/05 від 20.04.2005 р. та № 233-ВН/05 від 13.06.2005 р..

З метою забезпечення виконання зобов’язань за кредитними договорами відповідачі 10.08.2005 р. уклали договір застави.

Предметом застави (стаття 3) визначено: обладнання та складові частини суховантажного теплоходу «Рязань»(«Святой Петр»), будівельний номер В-05-948; обладнання та складові частини корпусу ГПП - 14 (понтон), що забезпечують зобов’язання відповідача-2, які випливають з кредитних договорів.

20.01.2007 р. між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Крат-296»було укладено попередній договір, за умовами якого товариство з обмеженою відповідальністю «Крат-296»зобов’язувалось в майбутньому, до 22.01.2007 р., укласти договір купівлі-продажу майна, в тому числі й закритого суховантажного теплоходу «Святой Петр» та понтону ГПП –14.

Рішенням третейського суду при Асоціації «Український правовий альянс»від 30.01.2007 р. у справі № 10/32 позивача визнано добросовісним набувачем спірного майна та визнано за ним право власності на спірне майно, придбане за попереднім договором.

05.02.2007 р. актом приймання-передачі морських суден та суден внутрішнього плавання товариство з обмеженою відповідальністю «Крат-296»передало, а позивач прийняв спірне майно.

Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права. При цьому, на думку позивача, порушено його право приватної власності, внаслідок чого він просить визнати припиненим договір застави.

Статтею 609 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов’язання припиняється ліквідацією юридичної особи.

Підставою для припинення застави позивач вважає припинення відкритого акціонерного товариства «Агроекспорт», оскільки 29.12.2006 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис про припинення державної реєстрації відповідача-2 у зв’язку з визнанням його банкрутом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Постановою господарського суду Миколаївської області від 20.03.2006 р. у справі № 10/171/06 відкрите акціонерне товариство «Агроекспорт»визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 25.12.2006 р. затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс відкритого акціонерного товариства «Агроекспорт», боржника ліквідовано.

29.12.2006 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис про припинення державної реєстрації відповідача-2 у зв’язку з визнанням його банкрутом.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.06.2007 р. у справі № 10/171/06 ухвалу господарського суду Миколаївської області від 25.12.2006 р. було скасовано.

22.10.2007 р. було видано свідоцтво про державну реєстрацію товариства, 24.10.2007 р. включено юридичну особу (відповідача-2) до Єдиного державного реєстру підприємств та організації.

Статтею 593 Цивільного кодексу України та статтею 28 Закону України «Про заставу»передбачено, що право застави припиняється у разі:

припинення зобов’язання, забезпеченого заставою;

втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави;

реалізації предмета застави набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Оскільки відповідача-2 не було ліквідовано, його зобов’язання перед відповідачем-1 припинено не було.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»визначено, що обтяження припиняється в разі якщо:

обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження;

відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Відповідач-1 не надавав згоди на відчуження спірного майна, а тому обтяження зберігається при переході права власності до нових власників.

Статтею 32 Господарського процесуального Кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивач доказів порушення його прав діями відповідачів не довів.

Оскільки договір застави укладено до моменту придбання спірного майна позивачем, права позивача не порушені.

Крім того, при прийнятті рішення судом враховано наступне.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України визначено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, а саме:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов’язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Аналогічна норма міститься у Господарському кодексі України. Так, відповідно до ст. 20 Господарського кодексу України права та законні інтереси суб’єктів захищаються шляхом:

визнання наявності або відсутності прав;

визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом;

відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб’єктів господарювання;

припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення;

присудження до виконання обов’язку в натурі;

відшкодування збитків;

застосування штрафних санкцій;

застосування оперативно-господарських санкцій;

застосування адміністративно-господарських санкцій;

установлення, зміни і припинення господарських правовідносин;

іншими способами, передбаченими законом.

Вимога про визнання договору припиненим є вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення. Чинним законодавством не передбачено вказаного способу захисту цивільним прав та інтересів. Даний факт може встановлюватись судом лише при розгляду між сторонами спору про право цивільне і його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог.

Отже, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права у вигляді вимоги про визнання договору припиненим не кореспондується з застосуванням одного з наведених вище способів захисту прав, передбачених законом, а отже, не відповідає приписам статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, підстави для задоволення позову відсутні.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя                                                                                           С.А. Ковтун

Рішення підписано 28.11.2008 р.