ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 51/251

17.09.08

За позовом Закритого акціонерного товариства «Комплекс «Либідський»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПС АРСАДБУД»

про стягнення 4 761 грн. 60 коп.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Фещенко І.Г.- пред. за довірен.

від відповідача: не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з вимогою про стягнення з відповідача 4 761, 60 грн., з яких: 3 692,68 грн. заборгованість по орендній платі, 390,37 грн. пені за прострочення виконання грошового зобов`язання, 72,62 грн. –3% річних та 605,93 грн. інфляційних нарахувань. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань, щодо сплати орендних платежів за договором оренди нежитлового приміщення № КЛ 136/2 від 20.07.07р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.08.08р. порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 17.09.08р. за участю представників сторін, яких зобов’язано надати суду певні документи.

У судовому засіданні 17.09.08р. позивач підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, вимог ухвали суду не виконав, причин неявки суду не повідомив.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання, суд, на підставі ст. 75 ГПК України, приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 17.09.08р. за згодою представника позивача судом оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва, ?

ВСТАНОВИВ:

20.07.07р. між сторонами було укладено договір оренди нежитлового приміщення № КЛ 136/2, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування на умовах оренди у нежитловому приміщенні площу 38,50 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул.. Грінченка, 18, літ. А, поверх сьомий.

Зазначений факт підтверджується актом приймання –передачі від 20.07.07р., підписаним у двосторонньому порядку та завіреним печатками підприємств.

Сторони визначили, що відповідно до п. 3.2., 3.3 договору, строк оренди складає 11 місяців, відлік якого починається з моменту підписання сторонами акту приймання –передачі об’єкта оренди, тобто з 20.07.07р.

Розмір орендної плати узгоджено сторонами в розділі 4 договору, відповідно до якого:

-          вартість 1 кв.м. оренди площі, наданої в оренду, становить 50,50 грн. за один місяць, включаючи ПДВ (20%)-08,42 грн. Відшкодування комунальних та експлуатаційних витрат здійснюється з розрахунку за 1 кв.м. –05.05 грн., в т.ч. ПДВ (20%) –0,84 грн.;

-          всього за користування 38,50 кв.м. нежитлового приміщення, орендна плата за місяць складає 1 782 грн. 23 коп., крім ПДВ 356 грн. 45 коп.,, що разом складає 2 138 грн. 68 коп.

Судом встановлено, що відповідно до п. 4.7 договору, на відповідача було покладено обов’язок сплачувати орендну плату та експлуатаційні витрати за поточний місяць в безготівковому порядку шляхом банківського переводу на поточний рахунок позивача або готівкою через касу позивача наперед не пізніше 5-го числа поточного місяця, на підставі виставленого позивачем рахунку –фактури.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були виставлені відповідачу рахунок № СФ-0001532 від 03.12.2007 року на суму 2138 грн. 68 коп. за оренду нежитлового приміщення та експлуатаційні витрати за грудень 2007 року та рахунок № СФ-0062 від 03.01.2008 року на суму 2138 грн. 68 коп. за оренду нежитлового приміщення та експлуатаційні витрати за січень 2008 року

Проте, відповідач частково виконав покладені на нього зобовязанння, перерахувавши 22.01.2008 року позивачу по рахунку –фактурі № СФ-0001532 від 03.12.2007 року на суму 2138 грн. 68 коп. - грошові кошти в сумі 548 грн. 68 коп.

З урахуванням наведенного станом на день звернення позивача до суду сума основного боргу відповідача за грудень 2007 року складала 1554 грн. 00 коп., а за січень 2008 року – 2 138 грн. 68 коп.

Відповідно до ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»орендар за користування об’єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до статті 762 ЦК України за користування майном справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ст. 173 ГК України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідач заявлених до нього вимог не спростував.

Факт порушення відповідачем договірних зобов’язань судом встановлений та по суті не оспорений.

За таких обставин вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 3 692 грн. 68 коп. грн. підлягає задоволенню.

У зв’язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов’язань за договором, позивач просить суд стягнути з останнього пеню в сумі 390, 37 грн., яка складається з 157 грн. 24 коп. –по заборгованості за рахунком –фактурою № СФ-0001532 від 03.12.2007 року за період з 06.12.2007 року по 05.06.2008 року та 233 грн. 13 коп. - по заборгованості за рахунком –фактурою № СФ-0062 від 03.01.2008 року за період з 06.01.2008 року по 05.07.2008 року

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Згідно ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 8.3 договору встановлено, що при прострочені по сплаті орендних платежів, відповідач сплачує на користь позивача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочення.

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами договору та Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань“, тому позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню згідно розрахунку суду в сумі 350 грн. 12 коп.

Проте перевіривши правильність розрахунку пені, суд встановив, що позивачем невірно зазначено період та розмір заборгованості, за який нараховується пеня.

Згідно розрахунку суду підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пеня в розмірі 350,12 грн. В іншій частині заявленої вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 40 грн. 25 коп. суд відмовляє.

Окрім того, у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 72 грн. 62 коп. та суму індексу інфляції у розмірі 605 грн. 93 коп.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

За розрахунком cуду, з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України, рекомендацій Верховного Суду України, викладених у листі № 62-97-р від 03.04.97р., а також беручи до уваги той факт, що позивачем невірно визначений період застосування до відповідача і санкцій за рахунком – фактурою № СФ-0001532 від 03.12.2007 року, позовні вимоги щодо стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних підлягають частковому задоволенню.

За несвоєчасне виконання зобов’язань по договору оренди нежитлового приміщення № КЛ 136/2 від 20.07.07р. з відповідача підлягає стягненню 3 % річних у сумі 58 грн. 05 коп. та інфляційні нарахування у розмірі 521 грн. 09 коп.

Враховуючи, що відповідно до ст. 44 ГПК України позивачем понесені судові витрати, пов’язані з розглядом справи, зокрема витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу та сплати державного мита, то зазначені витрати відшкодовуються за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 49 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд міста Києва, ?

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СПС АРСАДБУД»(02096, м. Київ, вул. Бориспільська, 3А, ) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Закритого акціонерного товариства «Комплекс «Либідьський»(03039, м. Київ, вул.. М. Грінченка, 18, ) основний борг у сумі 3 692 (три тисячі шістсот дев’яносто дві) грн. 68 коп., пеню у сумі 350 (триста п’ятдесят) грн. 12 коп., 3% річних в сумі 58 (п’ятдесят вісім) грн. 05 коп., інфляційні нарахування в сумі 521 (п’ятсот двадцять одну) грн. 09 коп., державне мито в сумі 99 (дев’яносто дев’ять) грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 114 (сто чотирнадцять) грн. 53 коп.

3.          У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4.          Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Дата підписання 03.10.08р.

Суддя                                                                                          Пригунова А.Б.