ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2008 р.

№
06/5881

Вищий  господарський
суду  України  в складі колегії

суддів:

Грейц
К.В. -головуючого,
Глос О.І.,  Полянського А.Г.,

розглянувши
касаційну скаргу

Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1.

на  постанову

від
12.05.2008

Київського
міжобласного апеляційного господарського суду

у
справі  господарського суду Черкаської
області №  06/5881

за
позовом

Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

до

Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1.

про

стягнення
7841,48 грн.

за
участю представників:
- позивача

не
з'явились

-
відповідача

ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Черкаської області від 15.01.2008 у справі № 06/5881 (суддя
Анісімов І.А.), залишеним без змін постановою Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 12.05.2008 (колегія суддів у складі
головуючого судді Агрикової О.В., суддів Писаної Т.О., Жук Г.А.), позовні
вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі -позивач) до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1. (далі -відповідач) про стягнення 7841,48 грн.
задоволені в частині стягнення 6086,30 грн. основного боргу, 977,70 грн.
інфляційних втрат, 289,64 грн. 3% річних, в решті позовних вимог провадження
припинено в зв'язку з відмовою позивача від позовних вимог в частині стягнення
пені в сумі 487,84 грн.

Рішення
та постанова у справі вмотивовані приписами ст. 193 ГК України, ст. ст. 526,
625 ЦК України з огляду на встановлення факту невиконання відповідачем умов
договору щодо оплати отриманого товару.

Відповідач,
не погоджуючись з рішенням та постановою у справі, в поданій касаційній скарзі
просить їх скасувати, справу передати на новий розгляд до господарського суду
першої інстанції, посилаючись на неврахування судом апеляційної інстанції
закінчення 01.02.2006 договірних правовідносин між сторонами, а, отже, і
відсутність підстав для стягнення заборгованості по поставкам, здійсненим в
квітні 2006 року.

Представник
позивача своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні касаційної
інстанції не скористався.

Розпорядженням
Заступника голови Вищого господарського суду України від 04.09.2008 №
02-12.2/319 для розгляду касаційної скарги у справі призначено колегію суддів у
складі: головуючого судді Грейц К.В., суддів Глос О.І., Полянського А.Г.

Заслухавши
у відкритому судовому засіданні пояснення відповідача, перевіривши повноту
встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові
апеляційного та рішенні місцевого господарських судів, колегія суддів Вищого
господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судами
попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено, що 01.02.2005 між
сторонами за справою укладено договір поставки № 01/02-05,  на виконання умов якого позивач поставив
відповідачеві за видатковими накладними №№ РН-0000226 від 03.04.2006,
РН-0000772 від 14.04.2006, РН-0001083 від 20.04.2006 товар на загальну суму
6086,30 грн., натомість відповідач розрахунків за поставлений товар не
здійснив.

Відповідно
до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно
до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею
625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3%
річних від простроченої суми.

Згідно
умов пунктів 3.1, 5.3 договору відповідач оплачує вартість товару па протязі 5
днів, оплата здійснюється внесенням безготівкових коштів у касу позивача, при
простроченні оплати товару відповідач сплачує 3% річних від неоплаченої суми
товару за кожен день прострочення зобов'язання.

На
підставі наведених законодавчих приписів, умов договору та встановлених обставин
справи суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку щодо невиконання
відповідачем зобов'язання з оплати отриманого товару.

При
цьому, посилання відповідача, який власне не заперечив факту отримання товару,
на здійснення його часткової оплати, що, на його думку, підтверджується
рукописними записами у видаткових накладних, правомірно не прийняті до уваги
суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

У
відповідності до ч. 8 ст. 19 ГК України усі суб'єкти господарювання зобов'язані
самостійно здійснювати первинний (оперативний) та бухгалтерський облік
результатів своєї роботи, складати статистичну інформацію, а також надавати
відповідно до вимог закону фінансову звітність та статистичну інформацію щодо
своєї господарської діяльності, інші дані, визначені законом.

Відповідно
до приписів ст. ст. 8, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час
здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її
закінчення, і мають містити такі обов'язкові реквізити, як назва документа,
дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ,
зміст та  обсяг  господарської операції, одиницю виміру
господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської
операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають
змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської
операції. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та
забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у
первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності
протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник  (власники) або уповноважений орган (посадова
особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та
установчих документів.

Отже,
при проведенні підприємцем або його найманими працівниками розрахунків готівкою
за придбані товари (роботи, послуги) їм необхідно отримати від постачальника
первинний бухгалтерський документ, що підтверджує таку оплату: чек реєстратора
розрахункових операцій (касового апарату), розрахункову квитанцію, товарний
чек, квитанцію до прибуткового касового ордера тощо.

Відповідно
до ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно
з ч. 1 ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи
з того, що під час розгляду справи в судах попередніх відповідачем не доведено
будь-якими належними і допустимими доказами факту оплати товару, отриманого за
видатковими накладними №№ РН-0000226 від 03.04.2006, РН-0000772 від 14.04.2006
та РН-0001083 від 20.04.2006 на загальну суму 6086,30 грн., колегія суддів
погоджується з висновками судів щодо підставності і ґрунтовності позовних вимог
і вважає доводи касаційної скарги такими, що не спростовують зазначених
висновків.

Посилання
скаржника на закінчення 01.02.2006 договору № 01/02-05 від 01.02.2005 не
приймається на уваги колегії суддів як хибне, оскільки, умови зазначеного
договору не містять таких відомостей, натомість, відповідно до пункту 8.2
договору він вступає в силу з моменту підписання і діє до виконання сторонами
своїх зобов'язань за договором, що повністю відповідає нормі ч. 1 ст. 598 ЦК
України, згідно якої зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на
підставах, встановлених договором або законом.

Наведене
свідчить, що під час прийняття рішення та постанови у справі суди попередніх
інстанцій не припустились порушення або неправильного застосування норм чинного
матеріального та процесуального законодавства, а, отже, підстави для їх
скасування або зміни відсутні.

Керуючись
статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 12.05.2008 у
справі господарського суду Черкаської області № 06/5881 залишити без змін.

Касаційну
скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1. залишити без задоволення.

Головуючий
суддя
К.В.Грейц

Судді
О.І.Глос

А.Г.Полянський