ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

07.10.2008

Справа №2-7/9124-2008

За позовом Суб’єкта підприємницької діяльності Фруль Сергія Вікторовича (98176, м. Феодосія, смт. Коктебель, вул. Леніна, 97; м. Феодосія, смт. Коктебель, вул. Нова, 2, ідентифікаційний номер )

До відповідача: Коктебельської селищної ради (98186, м. Феодосія, смт. Коктебель, пров. Висотний, 1)

Про визнання права власності.

Суддя І. І. Дворний

представники:

Від позивача – Ключнік О. С., предст., дов. від 16.09.2008 р.

Від відповідача: не з’явився.

Суть справи: Суб’єкт підприємницької діяльності Фруль Сергій Вікторович звернувся до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою до Коктебельської селищної ради, в якій просить визнати за ним право власності на причал №213А. розташований в смт. Коктебель, м. Феодосія.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Суб’єктом підприємницької діяльності Фруль Сергієм Вікторовичем на належній йому на праві оренди земельній ділянці був самовільно збудований об’єкт нерухомого майна – причал №213А, розташований в смт. Коктебель, м. Феодосія, шляхом проведення його капітального відновлювального ремонту. На підставі цього, керуючись статтею 376 Цивільного кодексу України СПД Фруль Сергій Вікторович звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності.

Відповідач у судове засідання не з’явився, однак направив до суду відзив, в якому проти задоволення позову не заперечує та просить суд розглянути справу за наявним и в ній матеріалами.

Розгляд справи відкладався у порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують правовідносини сторін, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

01.08.2005 р. між Коктебельською селищною радою (Орендодавець) та Суб’єктом підприємницької діяльності Фруль Сергієм Вікторовичем (Орендар) був укладений договір оренди землі №86, пунктом 1.1 якого передбачено, що Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку (цільове призначення – для комерційного використання), яка знаходиться за адресою: м. Феодосія, смт. Коктебель, набережна, у районі бази відпочинку «Хімік».

Відповідно до пункту 2 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0450 га. Кадастровий номер : 01: 001: 0859.

Згідно з пунктом 13 Договору земельна ділянка передається в оренду під обслуговування та благоустрій пляжного комплексу.

Цільове призначення земельної ділянки – для комерційного використання – друга комерційна діяльність.

Як вбачається з Постанови Ради Міністрів АР Крим №159 від 13.04.2004 р. на орендованій позивачем земельній ділянці розташований належний йому причал №213а.

Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (стаття 319 ЦК України).

Рішенням Коктебельської селищної ради №1129 від 31.01.2007 р. підтверджено місце причалу та вирішено вважати вказаний причал причалом СПД Фруль С. В. Цим же рішенням позивача було зобов’язано виконати проектну документацію з ремонту причалу та відновити його.

Робочий проект з реконструкції причалу був погоджений Кримським республіканським підприємством «Протизсувне управління».

На відновлення причалу позивачем був отриманий позитивний висновок державної експертизи №578-05-2007 (а. с. 17).

Після цього позивачем був проведений капітальний ремонт та відновлення причалу №213А.

Вказаний вище об’єкт нерухомості був збудований позивачем без дозволу інспекції архітектурно-будівельного контролю, тобто самовільно. Про це свідчить також і штамп Євпаторійського МБРТІ на інвентарній справі.

Ч. 1 ст. 331 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Питання щодо створення якісно нової речі належить до правового питання та має бути вирішено судом.

Зі змісту ст. ст. 331, 332 ЦК України вбачається, що до основних ознак нової речі – об’єкту нерухомості, зокрема, відноситься наступне: річ створена з матеріалів особи, що претендує на новостворене майно.

Судом встановлено, що спірне майно безпосередньо створено СПД Фруль Сергієм Вікторовичем і жодна зі сторонніх осіб не понесла витрат, пов'язаних з будівництвом і створенням нової речі.

Іншого суду доведено не було, у той час як відповідно до приписів статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, способом, передбаченим чинним законодавством для доведення фактів такого роду.

Ст. 376 ЦК України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Проте, відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 Цивільного кодексу України).

Як вже було вказано раніше, земельна ділянка під спірним майном, була передана позивачу в оренду, тобто строкове платне користування, що по суті відповідачем не заперечується. Таким чином, на день розгляду справи користувачем земельної ділянки під спірним об’єктом є Суб’єкт підприємницької діяльності Фруль Сергій Вікторович.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про планування та забудову територій» у разі прийняття сільською, селищною чи міською радою рішення про надання земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності для розміщення об'єкта містобудування в порядку, визначеному земельним законодавством, зазначене рішення одночасно є дозволом на будівництво цього об'єкта.

Згідно зі ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав всіх суб’єктів права власності та господарювання. Усі суб’єкти права власності рівні перед законом.

Згідно з ч.1 ст.386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, суд дійшов висновку, що позивачем надані достатні докази щодо створення ним за власний рахунок нової речі – об’єкту нерухомого майна, який був збудований ним з дотриманням будівельних, протипожежних та санітарних норм та правил, на належній йому на праві оренди земельній ділянці.

Частиною 2 статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Однак, всупереч вимогам статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем не надано суду на час розгляду справи доказів з неправомірності володіння позивачем спірним майном.

Згідно зі статтею 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Серед способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статтею 16 Цивільного кодексу України та статтею 20 Господарського кодексу України, передбачений, зокрема, й такий, як визнання права.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги Суб’єкта підприємницької діяльності Фруль Сергія Вікторовича про визнання за ним права власності на причал №213А. розташований в смт. Коктебель, м. Феодосія.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати за Суб’єктом підприємницької діяльності Фруль Сергієм Вікторовичем (98176, м. Феодосія, смт. Коктебель, вул. Леніна, 97, ідентифікаційний номер ) право власності на причал №213А, розташований в смт. Коктебель, м. Феодосія.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.