СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"26" вересня 2008 р.

Справа  № 15/126-08-2913

Господарський
суд Одеської області у складі:

судді
Петрова В.С.

При
секретарі
Стойковій М.Д.

За
участю представників:

від
позивача -                       ОСОБА_1

від  відповідача -                 ОСОБА_2

від
третьої особи -                  не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом фізичної особи -підприємцяОСОБА_3 до Чорноморської
селищної ради Комінтернівського району Одеської області, третя особа, яка не
заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача - Комунальне
підприємство „Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації”, про
визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

В засіданні суду 22.09.2008 р.
оголошувалась перерва до 26.09.2008 р. в порядку ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до
Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, третя
особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні
відповідача -Комунальне підприємство „Комінтернівське районне бюро технічної
інвентаризації” про визнання права власності на будівлю магазину „Водолій”
загальною площею 47,65 кв.м, яка знаходиться у селищі Чорноморське
Комінтернівського району Одеської області біля будинку 49 та складається з
вхідного тамбуру площею 1,43 кв.м, торгівельного залу площею 30,5 кв.м,
підсобного приміщення площею 10,65 кв.м, приміщення санвузлу площею 5,07 кв.м.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

ОСОБА_3 є фізичною
особою-підприємцем, яка здійснює
торгівельну діяльність у спеціально
відведеному для цього місці -магазині
„Водолій",  що фактично
знаходиться за адресою: 67570, Одеська область, Комінтернівський район, селище
Чорноморське, біля буд. 49. Вказане підтверджується копіями свідоцтва про
державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, виданим Комінтернівською
райдержадміністрацією; торговим патентом на право роздрібної торговельної
діяльності від 29.09.2006 р. серії ТПА № 711535, виданим ДПІ у
Комінтернівському районі Одеської області; дозволом № 034 на розміщення і
експлуатацію об'єкту торгівлі (магазину „Водолій"), виданим на 2006 рік;
дозволом № 047 на розміщення і об'єкту торгівлі (магазину „Водолій"),
виданим на 2007 рік; дозволом № 020 на розміщення і експлуатацію об'єкту
торгівлі (магазину „Водолій"), виданим на 2008 рік; фотографіями
зазначеного магазину.

Разом з тим позивач вказує, що
вказаний вище об'єкт торгівлі -магазин „Водолій" був збудований позивачем
за власні кошти у 2000 році на земельній ділянці, відведеній позивачу саме для
будівництва магазину, про що між позивачем та відповідачем був укладений
договір оренди земельної ділянки від 27.07.2000 р. Однак, акт прийняття
завершеного будівництвом об'єкту не складався. При цьому позивач зазначає, що
відповідач не заперечував проти розміщення і експлуатації об'єкту торгівлі -
магазину „Водолій”.

До того ж право власності на
будівлю-магазин „Водолій" ніким не оспорювалось, в тому числі і
відповідачем. Також жодних прав відповідача або третіх осіб існування
спорудженого магазину позивача не порушує.

Відповідно до будівельно-технічного
висновку 2008 р. Центру НТТМ по архітектурі та будівництву Одеської державної
академії будівництва та архітектури „Про експлуатаційну придатність та
капітальність будівлі торговельного павільйону „Водолій” в смт. Чорноморське
Комінтернівського району Одеської області” магазин „Водолій”, маючи загальну
площу 47,65 кв.м та фундамент, не може бути віднесений до тимчасових будівель
або до малих архітектурних форм. Будівлю магазину „Водолій” як нерухоме майно
може бути віднесено до ІІІ-ої групи капітальності.

Однак, відповідач з 2007 року
відмовляє позивачу у присвоєнні поштової адреси магазину, посилаючись на те, що
магазин є тимчасовою спорудою, що підтверджується копією листа-відповіді
виконкому Чорноморської селищної ради від 20.05.2008 р. № Б-31/02-16/144/136.
Тим самим, на думку позивача, відповідач заперечує проти визнання права
власності позивача на магазин як об'єкт нерухомості.

Так, вказані обставини стали
підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про визнання за
позивачем права власності на будівлю магазину „Водолій” відповідно до ст. 392
ЦК України.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 15.07.2008 р. порушено провадження у справі №
15/126-08-2913 та справу призначено до розгляду в засіданні суду.

Під час розгляду справи представник
позивача уточнив підстави позовних вимог та просив на підставі ч. 3, 5 ст. 376
ЦК України визнати за позивачем право власності на будівлю магазину „Водолій”
загальною площею 47,65 кв.м, яка знаходиться на вул. Гвардійська у селищі
Чорноморське Комінтернівського району Одеської області біля будинку 49 та
складається з вхідного тамбуру площею 1,43 кв.м, торгівельного залу площею 30,5
кв.м, підсобного приміщення площею 10,65 кв.м, приміщення санвузлу площею 5,07
кв.м.

Відповідач позовні вимоги не визнає
з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву (а.с. 93-95), посилаючись на
те, що відповідачем був наданий дозвіл на встановлення тимчасової споруди
магазину, а не на капітальне будівництво.

Третя особа письмові пояснення по
суті спору на надала, також представник третьої особи в засідання суду не
з'явився.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив
наступне.

Фізична особа -підприємець ОСОБА_3
зареєстрована   Комінтернівською районною
державною адміністрацією Одеської області 03 лютого 1998 року, що
підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи -підприємця
серії В01 № 336696 (а.с.10).

Як вбачається з матеріалів справи,
05 жовтня 1999 року на 13-ій сесії Чорноморської селищної ради XXIII скликання
було розглянуто звернення позивача про виділення земельної ділянки на умовах
оренди для будівництва магазину на території Чорноморської селищної ради
Комінтернівського району Одеської області, про що було одноголосно прийнято
позитивне рішення щодо виділення позивачу земельної ділянки на умовах оренди
для будівництва магазину, що підтверджується протоколом сесії № 13 від
05.10.1999 р. (а.с. 11-14).

Так, рішенням Чорноморської
селищної ради Комінтернівського району Одеської області № 89-ХХШ від 05.10.1999
р. „Про дозвіл на встановлення магазину на території Чорноморської ради
підприємцюОСОБА_3.” (а.с. 15) було дозволено позивачу на території біля буд. 49
встановити споруду магазину згідно запропонованій схемі, після узгодження зі
всіма структурами КЕЧ району, також було вирішено укласти з позивачем договір
оренди земельної ділянки під магазином на території біля буд. 49 площею 50 кв.м
строком на 10 років без проекту відведення земельної ділянки.

Як вказує позивач, необхідність
отримання позивачем узгодження від всіх структур зазначеної КЕЧ району була
викликана тим, що земля знаходилась в режимі постійного  користування Чорноморської КЕЧ району, а
житловий фонд та прибудинкова територія разом зо всіма необхідними
комунікаціями до кінця 2003 року була на балансі цієї КЕЧ.

Дозвіл на початок виконання
позивачем робіт був наданий начальником Чорноморської КЕЧ району, що
підтверджується листом від 07.10.1999 р. № 715 (а.с. 19).

Також 06 жовтня 1999 року позивачем
були отримані від Чорноморської КЕЧ району технічні умови для підключення до
системи водопостачання та каналізації магазину, а також технічні умови на
підключення магазину до електромережі, що підтверджується копіями технічних
умов (а.с. 17-18).

Розміщення магазину було узгоджено
також начальником 60-ї санітарно-епідеміологічної лабораторії МО України,
начальником служби пожежної безпеки Чорноморського гарнізону та начальником
Чорноморської КЕЧ району, що підтверджується відповідними дозвільними написами
на матеріалах ескізного проекту торгівельного павільйону (а.с. 54).

27 липня 2000 року на підставі
рішення Чорноморської селищної ради від 05.10.1999 р. № 89-ХХШ між позивачем та
відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки, який був
нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного
нотаріального округуОСОБА_4 та зареєстрований за № 599. Відповідно до умов
вказаного договору відповідач надав в оренду позивачу земельну ділянку площею
50,0 кв.м з метою несільськогосподарського використання, для подальшого
розміщення споруди магазину при умові збереження орендарем якості землі. Строк
дії договору становив 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації. Як
вбачається зі змісту договору, вказаний договір оренди земельної ділянки був
зареєстрований в книзі реєстрації договорів оренди земельних ділянок Чорноморської
селищної ради 27.10.2000 р. за № 87.

Розпорядженням в.о. голови
Комінтернівської районної ради № 148/А/2000-РР від 08 серпня 2000 року було
створено комісію по вибору земельних ділянок під розміщення об'єктів
торгівельної діяльності приватним підприємцямОСОБА_3 таОСОБА_5 на території
Чорноморської селищної ради. Як вбачається з матеріалів справи, створеною
комісією був здійснений вибір земельної ділянки під розміщення об'єктів
торгівельної діяльності, про що свідчить акт вибору земельної ділянки (а.с.
24).

Крім того, відповідною комісією за
участю представника Чорноморської селищної ради були складені акт
приймання-передачі земельної ділянки площею 50 кв.м для будівництва магазина
змішаних товарівОСОБА_3. та акт встановлення меж земельної ділянки в натурі,
переданої в оренду строком на 10 років для будівництва та експлуатації магазина
„Водолій”ОСОБА_3. в смт. Чорноморське Комінтернівського району Одеської області
(а.с. 22-23).

При цьому, як вбачається з
вищевказаних актів та договору оренди земельної ділянки, позивачу була передана
в оренду земельна ділянка саме під будівництво магазину, будь-які інші
обмеження у використанні земельної ділянки відсутні. У зв'язку з цим суд вважає
безпідставними та необґрунтованими ствердження відповідача про те, що позивачу
надавалась в оренду земельна ділянка для встановлення тимчасової споруди
магазину, оскільки ні в договорі оренди земельної ділянки, ні в акті
прийому-передачі земельної ділянки такі умови не містяться.

Разом з тим, як з'ясовано судом,
позивачем був замовлений ескізний проект торгівельного павільйону, який був
зроблений підприємцем ОСОБА_6 (держліцензія № 9392).

Як зазначає позивач, у 2000 році
силами та коштами позивача, яка за фахом є інженером-будівельником-технологом
(диплом В-І № 581052), був збудований магазин „Водолій”. Однак, акт прийняття
завершеного будівництвом об'єкту не складався. При цьому на протязі останніх 8
років ніхто, в тому числі відповідач, не заперечував проти розміщення і
експлуатації об'єкту торгівлі - магазину „Водолій”. Більш того, виконком
Чорноморської селищної ради кожного року надавав дозвіл на таке розміщення.

Так, як з'ясовано судом, позивач
здійснював торгівельну діяльність у вказаному об'єкті торгівлі на підставі
торгового патенту на право роздрібної торговельної діяльності від 29.09.2006 р.
серії ТПА № 711535, виданим ДПІ у Комінтернівському районі Одеської області;
дозволу № 045 на розміщення і експлуатацію об'єкту торгівлі (магазину
„Водолій"), виданого виконкомом Чорноморської селищної ради на 2005 рік; дозволу
№ 034 на розміщення і експлуатацію об'єкту торгівлі (магазину „Водолій"),
виданого виконкомом Чорноморської селищної ради; дозволу № 047 на розміщення і
об'єкту торгівлі (магазину „Водолій"), виданого виконкомом Чорноморської
селищної ради на 2007 рік; дозволу № 020 на розміщення і експлуатацію об'єкту
торгівлі (магазину „Водолій"), виданого виконкомом Чорноморської селищної
ради на 2008 рік.

Між тим, позивач, вважаючи, що мав
законні підстави на виникнення права власності на вказану будівлю магазину,
просить визнати за ним право власності на вказану будівлю відповідно до
положень ч. 3, 5 ст. 376 ЦК України.

Як вказує відповідач, будівля
магазину „Водолій" є тимчасовою спорудою, дозвіл на початок будівельних
робіт позивачу селищною радою як виконавчим органом в сфері містобудування не
видавався, також об'єкт торгівлі не був прийнятий в експлуатацію відповідною
комісією, що свідчить про неможливість визнання за позивачем права власності.

Так, згідно ч. 1 ст. 4 ЦК УРСР (в
ред. 1963 р., що діяла в 2000 році під час спорудження та початку експлуатації
побудованої будівлі магазину „Водолій”) цивільні права і обов'язки виникають з
підстав, передбачених законодавством, а також з дій громадян і організацій, які
хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного
законодавства породжують цивільні права і обов'язки.

Підставою для набуття права
власності є певні юридичні факти, з якими закон пов'язує виникнення права
власності.

Відповідно до ст. 12 Закону України
„Про власність” (що діяв в 2000 році) праця громадян є основою створення і
примноження їх власності. Громадянин набуває права власності на доходи від
участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької
діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а
також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення угод, не
заборонених законом.

Однак, з 01 січня 2004 року набрав
чинності Цивільний кодекс України, згідно Прикінцевих положень якого щодо
цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав та обов'язків, що
виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Підстави набуття права власності
передбачені статтею 328 Цивільного кодексу України, згідно положень якої право
власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена
судом.

Разом з тим слід зазначити, що, як
встановлено судом, дозвіл на виконання будівельних робіт відповідним органом
виконавчої влади з питань будівництва позивачу не видавався, що свідчить про
здійснення позивачем самочинного
будівництва. До того ж завершений будівництвом об'єкт торгівлі -магазин
„Водолій” не був прийнятий в експлуатацію відповідною комісією.

Відповідно до ч. 1 ст. 376
Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме
майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Проте, частиною 5 ст. 376
Цивільного кодексу України передбачено, що на вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Так, порушення прав інших осіб при
будівництві позивачем об'єкту торгівлі -магазину „Водолій” та при здійсненні
торгівельної діяльності в ньому на протязі тривалого часу судом не
встановлено.

Крім того, згідно
будівельно-технічного висновку „Про експлуатаційну придатність та капітальність
будівлі торговельного павільйону „Водолій” в смт. Чорноморське
Комінтернівського району Одеської області”, підготовленого у березні 2008 року
Центром НТТМ по архітектурі та будівництву Одеської державної академії
будівництва та архітектури, магазин „Водолій”, маючи загальну площу приміщень
47,65 кв.м та фундамент, не може бути віднесений до тимчасових будівель або до
малих архітектурних форм; будівля магазину „Водолій” як нерухоме майно може
бути віднесена до ІІІ-ої групи капітальності.

Враховуючи вищевикладене та те, що
позивачем було самочинно збудовано будівлю магазину „Водолій” на земельній
ділянці, відведеній та наданій в оренду позивачу саме для цієї мети,
господарський суд вважає, що позовні вимоги фізичної особи -підприємцяОСОБА_3 є
цілком обґрунтованими.

Відповідно до ст. 15 Цивільного
кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі
його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту
цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись
законом.

Оцінюючи надані докази в
сукупності, господарський суд вважає, що позовні вимоги  фізичної особи -підприємцяОСОБА_3 про
визнання права власності на будівлю магазину „Водолій” відповідають фактичним
обставинам справи та вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.
82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов фізичної особи
-підприємцяОСОБА_3 до Чорноморської селищної ради Комінтернівського району
Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет
спору, на стороні відповідача - Комунальне підприємство „Комінтернівське
районне бюро технічної інвентаризації”, про визнання права власності на майно
задовольнити.

2.          ВИЗНАТИ за фізичною особою -
підприємцемОСОБА_3(АДРЕСА_1; ідент. код НОМЕР_1) право власності на будівлю
магазину „Водолій” загальною площею 47,65 кв.м, що розташована за адресою:
Одеська область, Комінтернівський район, с. Чорноморське, вул. Гвардійська,
біля будинку 49 та складається з вхідного тамбуру площею 1,43 кв.м,
торгівельного залу площею 30,5 кв.м, підсобного приміщення площею 10,65 кв.м, приміщення
санвузлу площею 5,07 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення 10-денного строку з дня
його підписання.

Рішення підписано 01.10.2008 р

Суддя                                                                                  Петров
В.С.