ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

28.10.08                                                                                           Справа № 5/168

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді                                                             Процика Т.С.

суддів                                                                                Городечна М.І.

Кузь В.Л.

при секретарі судового засідання Трускавецькому В.П.

розглянув           у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Фірма «Кедр»Фірми «Західтранссервіс»(далі ДП Фірма «Кедр» Фірми «Західтранссервіс») від 11.07.2008р. № 21/07-08

на рішення           Господарського суду Івано-Франківської області від 08.07.2008р.

у справі           № 5/168

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпат-Дон», м. Коломия Івано-Франківської області

до відповідача          ДП Фірма «Кедр»Фірми «Західтранссервіс», м. Коломия Івано-Франківської області

про           звільнення нежитлових приміщень та стягнення збитків на суму 538475 грн.

за участю представників:

від позивача –Паньків А.І. - представник;

від відповідача - П’ятковська І.П. – представник.

У судових засіданнях апеляційного господарського суду 14.10.0008р. та 21.10.2008р. оголошувались перерви відповідно до 21.10.2008р. та 28.10.2008р.

Представникам сторін права і обов’язки, передбачені ст.ст.20, 22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), роз’яснено.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 08.07.2008р., суддя Цюх Г.З., позов задоволено, стягнуто з відповідача - ДП фірми «Західтранссервіс»Фірми «Кедр»на користь позивача - Товариства з з обмеженою відповідальністю «Прикарпат-Дон»538 475 грн. 00 коп. шкоди, 5469 грн. 75 коп. заплаченого держмита та 118 грн. інформаційно-технічних послуг; виселено ДП фірма «Західтранссервіс»Фірма «Кедр»з займаного ним приміщення по вул. Шухевича, 59, будівлі № 10 загальною площею 572,2 кв.м. та будівлі № 15 загальною площею 61,3 кв.м.

Рішення суду першої інстанції мотивоване положеннями норм ст.ст. 316, 317, 318-321, 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), а також зокрема тим, що:

-          відповідач не подав доказів використання ним спірного приміщення на законних підставах і користується ним безпідставно;

-          відповідач на момент звернення позивачем до суду незаконно користувався приміщенням, що є власністю позивача, на протязі 17-ти місяців, не сплачуючи власнику ні орендної плати, ні інших платежів; розмір орендної плати за 1кв.м. відповідно до договору з КПП «Компанія «Смерека» становить 53 грн. (за повідомленнями бюро з нерухомості м.Коломия вона склалась в м.Коломия від 45 до 93 грн. за 1 кв.м. в місяць); вартість оренди площі 633,5 кв.м. в місяць становить 31675 грн., а за 17 місяців 538475 грн.; за таких обставин позов в частині стягнення 538475 грн. підлягає до задоволення на підставі ст.1166 ЦК України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ДП Фірма «Кедр»Фірми «Західтранссервіс», відповідач у справі, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 8 липня 2008 року у справі № 5/168, прийняти нове рішення, відмовивши ТзОВ «Прикарпат-Дон»у позові до ДП Фірма «Кедр»Фірми «Західтранссервіс».

Скаржник посилається зокрема на те, що оскаржене рішення місцевого господарського суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Також, скаржник відзначив, що правомірно займає спірні нежитлові приміщення, частина яких орендується з 1998 року, а інша частина з 2000 року, що підтверджується договорами оренди № 194/1998/ГоловКЕУ та № 23/2000/ГоловКЕУ. Крім того, за умовами додаткової угоди № 8/2004 від 9 вересня 2004 року до договору № 23/200/ГоловКЕУ зазначений договір пролонговано до1 вересня 2009 року, а за умовами додаткової угоди № 9/2004 до договору № 194/1998/ГоловКЕУ вказаний договір продовжено також до1 вересня 2009 року.

ТзОВ «Прикарпат-Дон», позивач у справі, подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржене рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.07.2008р. у справі № 5/168 без змін, а апеляційну скаргу відповідача –без задоволення з підстав правомірності і обґрунтованості рішення. Зокрема, позивач відзначив, що твердження ДП Фірми «Західтранссервіс»фірми «Кедр»про те, що воно є орендарем даних приміщень, не відповідають дійсності, оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, а додаткові угоди № 9/2004 від 08.09.2004р.та № 8/2004 від 08.09.2004р., які подав відповідач в якості доказів правомірності своєї поведінки, не мають жодної юридичної сили, оскільки є нікчемними правочинами, так як п.2 ст.793 ЦК України, в редакції чинній на момент укладення зазначених додаткових угод, зобов’язує до державної нотаріальної реєстрації договору найму будівлі або капітальної споруди терміном на одни рік і більше. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір відповідно до п.1 ст.220 ЦК України є нікчемним і він не породжує тих прав і обов’язків, яких бажали сторони, та у відповідності до ст.216 ЦК України не створює юридичних наслідків.

Представники сторін у судових засіданні підтримали свої доводи та заперечення, викладені, відповідно, в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу, а також поясненнях, наданих у судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, суд встановив наступне.

ТзОВ «Прикарпат-Дон»звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ДП Фірма «Кедр»Фірми «Західтранссервіс» про звільнення нежитлових приміщень та про стягнення 538475 грн. збитків, понесених позивачем у зв’язку з безпідставним утримуванням відповідачем приміщень площею 633,5 кв.м., що є власністю позивача і неотримання в зв’язку з цим позивачем орендної плати за період з березня 2006р. за приміщення, які знаходиться за адресою: вул. Шухевича, 59, у м.Коломия Івано-Франківської області.

Як вбачається з матеріалів справи ТзОВ «Інтертехгруп»придбало у Івано-Франківської Квартирно-експлуатаційної частини (через посередництво Дочірнього підприємства «Укроборонсервіс»Державної компанії «Укрспецекспорт») спірні приміщення за договром купівлі-продажу від 2 лютого 2006 № Д29-2.5/65.

Як встановлено місцевим господарським судом і це вбачається з матеріалів справи, позивач на підставі договору купівлі-продажу від 29.03.2006р., посвідченого нотаріусом, придбав у ТзОВ «Інтертехгруп» нерухоме майно - будівлю майстерні в літері «А» (будівля № 10, загальною площею 572,2 кв.м.), будівлю складу в літері «Б» (будівля № 15, загальною площею 61,3 кв.м., що розташоване за адресою: м.Коломия, вул. Шухевича, 59. (а.с.а.с.35-37).

Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Коломийського МБТІ № 11879650 від 19.09.2006р. підтверджено право власності ТзОВ «Прикарпат-Дон» на нежитлові будівлі по вул. Шухевича, 59 (а.с.38).

Вважаючи спірні приміщення своєю власністю, позивач передав його в оренду КПП «Компанія «Смерека» (договір оренди нежитлових приміщень № 05/04-1 від 05.04.2006р.) (а.с.а.с.59-60).

З претензії КПП «Компанія «Смерека»від 12.04.2006р. (а.с.61) вбачається, зокрема, що орендар не може приступити до використання приміщення, так як воно займається відповідачем у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.06.1998р. між Головним квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України та ДП Фірма «Кедр»Фірми «Західтранссервіс»укладено договір №194/1998/ГоловКЕУ оренди нежитлових приміщень, розташованих на території військового містечка №17 в гарнізоні м.Коломия за адресою вул.Шухевича,59, площа оренди –73 кв.м.

26 лютого 2000р. між Державним підприємством Міністерства оборони України «Івано-Франківська госпрозрахункова дільниця»та ДП Фірма «Кедр»Фірми «Західтранссервіс»укладено договір № 23/2000/ГоловКЕУ оренди нежитлових приміщень в будівлі, розташованої на території військового містечка № 17 в Коломийському гарнізоні за адресою: Івано-Франківська обл., м.Коломия, вул.Шухевича, 59, площа оренди –572,2 кв.м.

Відповідно до ч.2 ст.257 Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК Української РСР), діючого на момент укладення договорів оренди № 194/1998 від 30.06.1998р. та № 23/2000 від 26.02.2000р., договір найму майна державних, кооперативних та інших громадських організацій повинен бути укладений у письмовій формі, за винятком випадків, передбачених окремими правилами. З врахуванням даного положення ЦК Української РСР, договори оренди №194/1998 від 24.06.1998р. та №23/2000 від 26.02.2000р. укладенні у письмовій формі.

Керуючись положеннями листа Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України від 01.09.2004р. №303/1/6/1708, сторонами погоджено додатковий договір оренди №16 від 17.11.2005р., додаткову угоду №8/2004 від 09.09.2004р. до договору оренди №23/2000 від 26.02.2000р. та додаткову угоду №9/2004 від 08.09.2004р. до договору № 194/1998 від 24.06.1998р.

Колегія апеляційного господарського суду, оцінивши правову природу зазначених додаткових угод, прийшла до висновку про те, що заслуговують на увагу твердження позивача про нікчемність додаткового договору оренди №16 від 17.11.2005р., додаткової угоди № 8/2004 від 09.09.2004р. до договору оренди №23/2000 від 26.02.2000р. та додаткової угоди №9/2004 від 08.09.2004р. до договору №194/1998 від 30.06.1998р., які вчиненні з недотриманням положень ст.ст. 793, 794 ЦК України, відтак, в силу ст.ст.209, 210, 220 та ст.215 ЦК України ці правочини є нікчемними. Відповідно до ст.216 ЦК України нікчемні правочини не породжують жодних правових наслідків.

Відповідно до п.3.4. договору оренди №194/1998/ГоловКЕУ від 30.06.1998р., строк оренди за цим договором з моменту його підписання по 2003р. (загальний строк дії - 5 років і 6 місяців). Відповідно до п.10.1 договору оренди №23/2000/ГоловКЕУ від 26.02.2000р., даний договір діє з 26.02.2000р. по 01.03.2005р. строком на 5 (п’ять) років.

Згідно з ст.260 ЦК УРСР в разі продовження користування майном після закінчення строку договору при відсутності заперечень з боку наймодавця договір вважається поновленим на невизначений строк і кожна з сторін вправі в будь-який час відмовитись від договору, попередивши про це другу сторону за один місяць.

Пунктом 5.6 договору оренди № 194/1998/ГоловКЕУ від 30.06.1998р. передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або про зміну договору за місяць до закінчення його строку та протягом одного місяця після закінчення, він вважається продовженим по той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Аналогічне положення міститься і у п.10.7 договору оренди № 23/2000/ГоловКЕУ від 26.02.2000р.

Як вбачається з матеріалів справи, заяв щодо припинення чи зміни договірних відносин по обидвох договорах оренди не було з боку жодної із сторін.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав та обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ч.1 ст.764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Згідно з ч.4 ст.284 Господарського кодексу України у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або про зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженним на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбаченні договором.

Таким чином, при запереченні наймодавця проти продовження договору він зобов’язаний повідомити про це наймача. Разом з тим, після спливу одного місяця договір найму буде вважатися поновленим на новий строк і може бути розірваний лише на загальних підставах.

Позивач, як власник нерухомого майна, що одночасно є предметом договорів оренди, набув статус орендодавця по вищевказаних договорах оренди в силу ч.1 ст.770 ЦК України і не пред'являв відповідачу вимоги про припинення чи зміну орендних відносин, не звертався в господарський суд до відповідача з позовними вимогами про внесення змін до договорів оренди чи їх розірвання. За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи позивача про відсутність у відповідача права користування спірним нерухомим майном, оскільки таке користування відповідач здійснює на підставі продовжених договорів оренди № 194/1998 від 30.06.1998р. та № 23/2000 від 26.02.2000р.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 538475 грн. збитків, понесених позивачем в зв’язку з безпідставним утримуванням відповідачем приміщень площею 633,5 кв.м., що є власністю позивача і неотримання в зв’язку з цим позивачем орендної плати за період з березня 2006р. за приміщення, що знаходиться за адресою: вул. Шухевича, 59, у м.Коломия Івано-Франківської області, то така не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від позовної вимоги про про звільнення вищезгаданих нежитлових приміщень як самовільно зайнятих, яка, як вже було зазначено вище, не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, оцінюючи усі докази, які містяться у матеріалах справи, Львівський апеляційний господарський суд вважає рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.07.2008р. у справі № 5/168 таким, що прийняте з неповним з’ясуванням обставин, які мають значення для справи, та неправильним застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський ПОСТАНОВИВ:

1.          Скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.07.2008р. у справі № 5/168. Прийняти нове рішення.

2.          Відмовити в позові повністю.

3.          Судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції та в апеляційному порядку покласти на позивача.

4.          На виконання цієї постанови місцевому господарському суду видати відповідні накази.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку

Постанова оформлена і підписана 10.11.2008р.

Головуючий суддя                               Процик Т.С.

Суддя                               Городечна М.І.

Суддя                               Кузь В.Л.