ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2008 Справа№ 17/58

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А.(доповідач),

суддів: Кузнецової І.Л. Сизько І.А.,

при секретарі судового засідання Стуковенковій Н.В.

представники сторін:

від позивача: Леконт Р.В. юрисконсульт, довіреність №04-4/302 від 20.02.08 року;

від відповідача: не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства „Спецзовнішкомплект”, м. Світловодськ Кіровоградської області,

на рішення господарського суду Кіровоградської області від 15.05.2008 року по справі № 17/58

за позовом: Державної екологічної інспекції в Кіровоградській області, м.Кіровоград,

до відповідача: приватного підприємства „Спецзовнішкомплект”, м.Світловодськ Кіровоградської області,

про стягнення 9898 грн. 87 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 15.05.2008 року (суддя Мохонько К.М.) задоволені повністю позовні вимоги державної екологічної інспекції в Кіровоградській області про стягнення з приватного підприємства “Спецзовнішкомплект” заподіяних державі збитків в розмірі 9 898 грн. 87 коп. внаслідок засмічення земельної ділянки будівельними відходами.

Рішення суду мотивоване тим, що факт засмічення земельної ділянки будівельними відходами підтверджено актом перевірки дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства №07-54 від 30.08.2007 року, протоколом про накладення адміністративного стягнення на керівних осіб підприємства від 30.08.2007 року, а тому відповідно до вимог ст.1 Закону України “Про відходи”, ст.35 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” відповідач повинен відшкодувати завдані навколишньому природному середовищу збитки, розраховані позивачем відповідно до “Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства”, що затверджена наказом Мінприроди України від 04.04.2007 року № 149 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 25.04.2007 року за №422/13689 та становить суму позову.

Не погоджуюсь з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить це рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Скаржник посилається на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що будівельні матеріали, зазначені в акті перевірки від 30.08.2007 року були складовані, а в подальшому використані в будівництві фундаменту, тому вони не є відходами в розумінні ст.1 Закону України “Про відходи”, що не враховано господарським судом.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить оскаржуване рішення залишити без змін, в задоволенні апеляційної скарги відмовити за безпідставністю.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, державними інспекторами Державної екологічної інспекції в Кіровоградській області 30 серпня 2007 року проведено перевірку дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства. При перевірці виявлено засмічення земельної ділянки площею 15 кв.м. будівельними відходами. За результатами перевірки складений акт №07-54 від 30.08.2007 року (а.с.9-15).

Головний інженер та головний енергетик ПП “Спецзовнішкомплект” притягнуті до адміністративної відповідальності (а.с.17-22).

Згідно ст.1 Закону України від 05.03.1998 року № 187/98-ВР “Про відходи” (із змінами та доповненнями) відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворюються у процесі людської діяльності і не мають подальшого використання за місцем утворення чи виявлення та яких їх власник повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення. Виробник відходів - фізична або юридична особа, діяльність якої призводить до утворення відходів.

Статтею 17 Закону України “Про відходи” встановлені обов’язки підприємств, установ, організацій у сфері поводження з відходами, в тому числі, пунктом “л” цієї статті - відшкодувати шкоду заподіяну навколишньому природному середовищу, здоров’ю та майну громадян, підприємствам, установам і організаціям. Пункт “ї” цієї ж статті визначає обов’язок підприємств і організацій надавати органам місцевого самоврядування інформацію про відходи та пов’язану з ними діяльність.

Статтею 55 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” встановлено, що суб’єкти права власності на відходи повинні вживати ефективних заходів для зменшення обсягів утворення відходів, а також для їх утилізації, знешкодження або розміщення. Розміщення відходів дозволяється лише за наявності спеціального дозволу на визначених місцевими радами територіях у межах установлених лімітів з додержанням санітарних і екологічних норм способом, що забезпечує можливість їх подальшого використання як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров’я людей.

Доказів наявності такого дозволу відповідач не надав.

Доводи апелянта про використання в подальшому складованих на території підприємства будівельних матеріалів та його посилання на надані суду фотографії не можуть вважатись належними доказами по справі відповідно до вимог ст.34 ГПК України, оскільки встановити таким чином, які саме матеріали використані для нового будівництва, неможливо.

Господарський суд правильно послався в оскаржуваному рішенні на те, що визначальним для стягнення з відповідача збитків є сам факт засмічення земельної ділянки, тобто розміщення відходів без спеціального на те дозволу.

Розрахунок збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки виконано позивачем правильно, відповідно до “Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства”, що затверджена наказом Мінприроди України від 04.04.2007 року № 149 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 25.04.2007 року за №422/13689.

Розмір такого відшкодування складає 9 838 грн.87 коп. та правомірно стягнутий господарським судом на користь позивача.

Відповідно до вимог ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Апеляційна скарга не доведена та задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства „Спецзовнішкомплект”, м. Світловодськ Кіровоградської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 15.05.2008 року по справі №17/58 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського Суду України протягом одного місяця.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя І.А.Сизько

Суддя І.Л. Кузнецова

Підписано в повному обсязі 24.11.2008 року.