ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.08                                                                                            Справа№ 33/56-А

10 год. 10 хв.

79014; м. Львів, вул. Личаківська, 128

Зал судових засідань № 205

Господарський суд Львівської області, розглянувши у судовому засіданні справу :

за позовом:

Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області (м. Пустомити)

до відповідача:

Державного підприємства «Науково –дослідний центр рідких мінеральних добрив»(м. Пустомити)

про :

стягнення 1 372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн. 15 коп.

Суддя : Цікало А.І.

При секретарі : Герасименко В.С.

Представники:

Від позивача:

Слоновський Р. З. –представник (довіреність № 8192/06 від 29.01.2008 р.)

Від відповідача:

не з‘явився

Представникам сторін, присутнім у судовому процесі роз’яснено зміст ст.ст. 30, 49, 51, 127 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме їх процесуальні права та обов’язки, зокрема, право заявляти відводи.

В судовому засіданні 13.03.2008 р. представники сторін, присутні в судовому засіданні, звернулись до суду з клопотанням про нездійснення технічної фіксації судового процесу.

Суть спору : До господарського суду Львівської області надійшла позовна заява від Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області (м. Пустомити) до Державного підприємства «Науково –дослідний центр рідких мінеральних добрив»(м. Пустомити) про стягнення 1 372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн. 15 коп.

Ухвалою суду від 13.02.2008 р. відкрито провадження і справі та призначено до розгляду на 26.02.2008 р. У зв’язку з неявкою представника відповідача та зверненням представника позивача з клопотанням про відкладення розгляду справи, 26.02.2008 р. розгляд справи було відкладено на 13.03.2008 р.

Позивач вимоги ухвал суду про порушення провадження у справі від 13.02.2008 р. та про відкладення розгляду справи від 26.02.2008 р. виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

В судовому засіданні 26.02.2008 р. представник позивача звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 13.03.2008 р. представник позивача представив суду:

-          довідку виконавчого комітету Пустомитівської міської ради, згідно якої вул. Радянська, відповідно до рішення № 217 від 10.07.1997 р., була перейменована на вул. Гайдамацька;

-          довідку УПФУ в Личаківському районі від 25.02.2008 р., згідно якої гр. Дзик Р.Й. знаходиться на обліку вказаного УПФ і отримує пенсію за віком наукових працівників та що з 08.2007 р. по 12.2007 р. йому було нараховано та виплачено 8677,90 грн. пенсії;

-          довідку управління по виплаті пенсій ГУПФУ у Львівській області № 2683 від 05.03.2008 р., згідно якої гр. Дзик Р.Й. за період з 01.08.2007 р. по 31.12.2008 р. фактично виплачена пенсія в сумі 8677,90 грн., в тому числі призначеної згідно із Законом України „Про наукову та Науково-технічну діяльність) –3223,04 грн. та виплачено поштові видатки в сумі 69,05 грн.

Представники позивача позов підтримав повністю, просив задоволити позовні вимоги з підстав наведених у заяві та поясненнях.

Відповідач вимоги ухвал суду про порушення провадження у справі від 13.02.2008 р. та про відкладення розгляду справи від 26.02.2008 р. не виконав, заперечення на позов не подав, проти позову, у встановленому чинним законодавством України порядку, не заперечив, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча і був належно, відповідно до ст. 107 КАС України, повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Суду представлено достатньо матеріалів, що дає можливість, відповідно до ст. 128 КАС України, розглянути справу при відсутності представника відповідача за наявними у ній доказами.

Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV, справу розглянуто в порядку, встановленому цим Кодексом.

Розглянувши документи і матеріали подані учасниками процесу, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Державне підприємство «Науково –дослідний центр рідких мінеральних добрив»відшкодовує витрати Пенсійного фонду України на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної її працівнику –Дзик Р.Й. згідно із Законом України „Про наукову та науково-технічну діяльність” і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів.

Страхувальниками згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Відповідно до п. 6 ст. 20 вказаного Закону страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (недоїмкою).

Український науково-дослідний і проектно-конструкторськии центр рідких мінеральних добрив відшкодовує витрати Пенсійного фонду України на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної працівнику цього центру - Дзику Р.Й. згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність" і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів.

Як передбачено ст. 24 вказаного Закону різниця між сумою призначеної пенсії за Законом та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчий актів, на яку має право науковий працівник відшкодовується відповідачем з розрахунку 50 % різниці пенсії, призначеної за цим Законом.

Розмір сум до відшкодування відповідно п.5 Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів Ш-ІУ рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженої постановою КМУ від 24.03.2004р. № 372, визначається органами Пенсійного фонду, про що відповідному підприємству надсилається повідомлення встановленого зразка.

Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі направило 26.02.07 року відповідачу повідомлення про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів на 2007 р.

Станом на день подання позовної відповідач не відшкодував витрати Пенсійному фонду згідно надісланого йому розрахунку за серпень - грудень 2007року у розмірі 1 372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн. 15 коп.

Стаття 106 Закону наділяє Пенсійний фонд правом на звернення до суду з позовом про стягнення недоїмки. У разі звернення до суду з позовом про стягнення недоїмки до господарського суду передбачені заходи досудового врегулювання спорів не застосовуються.

Відповідач відзив на позов не подав, проти позову, у встановленому чинним законодавством України порядку, не заперечив, доказів відсутності чи погашення заборгованості не представив, своїм правом на захист не скористався.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 3 ст. 9 КАС України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оскільки позивач представив достатньо належних доказів щодо виникнення заборгованості, стягнення якої є предметом позову, а відповідач позовні вимоги не заперечив, доказів відсутності заборгованості або її погашення, у встановленому чинним законодавством України порядку, не представив, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, згідно роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, вказаних у пункті 1 Постанови від 29 грудня 1976 року № 11 “Про судові рішення”, суд прийшов до висновку, що позовна заява Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області (м. Пустомити) до Державного підприємства «Науково –дослідний центр рідких мінеральних добрив»(м. Пустомити) про стягнення 1 372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн. 15 коп. є обґрунтованою і підлягає до задоволення.

Згідно ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

На підставі наведеного, керуючись п. п. 1, 3 п. 3 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” КАС України, а також, в зв’язку з тим, що спір виник з вини відповідача, судові витрати слід покласти на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, ст. 24 Закону України „Про наукову і науково-технічну діяльність”, ст.ст. 23, 106 п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, ст.ст. 2, 4, 6, 7, 9, 10, 11, 17, 48, 69, 70, 71, 86, 87, 89, 94, 107, 120, 122, 123, 124, 127, 128, 130, 135,138, 139, 140, 143, 151, 152, 153, 154, 158, 159, 160, 161, 162, 163, п. п. 1, 3, 6 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1.          Позов Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області (м. Пустомити) до Державного підприємства «Науково –дослідний центр рідких мінеральних добрив» (м. Пустомити) про стягнення 1 372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн. 15 коп. –задоволити повністю.

2.          Стягнути з Державного підприємства «Науково –дослідний центр рідких мінеральних добрив»(вул. Гайдамацька, 16, м. Пустомити, Львівська область, 81100; ) на користь Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області (вул. Шевченка, 13, м. Пустомити, Львівська область, 81100; ) – 1 372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн. 15 коп.

4.           Стягнути з Державного підприємства «Науково –дослідний центр рідких мінеральних добрив»(вул. Гайдамацька, 16, м. Пустомити, Львівська область, 81100; ) в дохід державного бюджету України (р/р 0006 Банк УДК у Львівській області, МФО 825014, отримувач: ВДК Личаківського району м. Львова, , код платежу 22090200, символ звітності банку 092) –13 (тринадцять) грн.72 коп. судового збору.

5.          Виконавчі листи видати відповідно до ст. ст. 258, 259 КАС України.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                      Цікало А.І.