ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

справа №

За позовом          Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради

(99011, м. Севастополь, вул. Луначарського, 5)

до відповідача          Місцевої громадської організації "Об’єднання громадян

"Консорціум розвитку Севастополя"

(99011, м. Севастополь, вул. В.Морська, б. 50)

(99003, м. Севастополь, вул. Я.Гамарника, 2)

про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном.

Суддя Головко В.О.

Представники сторін:

позивача –Михайлова О.Є., головний спеціаліст, довіреність № 3341 від 22.09.2008,

відповідача –не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради звернувся до суду з позовом до Місцевої громадської організації "Об’єднання громадян "Консорціум розвитку Севастополя" про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на статтю 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та статтю 785 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Вважає, що оскільки договір оренди припинив свою дію, відповідач повинен повернути йому орендоване майно.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнає, зазначаючи, що не отримував від позивача повідомлення про припинення дії договору оренди, а коли дізнався про такі наміри позивача –направив йому клопотання про продовження строку дії договору. Також відповідач зазначає, що по теперішній час продовжує користуватися об’єктом оренди, сплачуючи за нього орендну плату на комунальні послуги.

Відповідач явку повноважних представників в судове засідання не забезпечив, до початку судового розгляду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.74).

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку представника позивача, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Згідно зі статтями 20, 22, 811 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні представнику позивача роз’яснені його процесуальні права та обов’язки.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши представника позивача, суд -

в с т а н о в и в:

Між управлінням з питань майна комунальної власності Севастопольської міської державної адміністрації, правонаступником якої є позивач –Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради (абзац 2 пункту 3 Положення про Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради, а.с.33-41), та місцевою громадською організацією "Об'єднання громадян "Консорціум розвитку Севастополя" (Відповідач) укладений договір оренди № 91-02 від 28.03.2002 (далі –Договір, а.с.7-10).

Згідно з пунктом 1.1 цього договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування вбудоване напівпідвальне приміщення загальною площею 74,3 м2, що розташовується за адресою: м. Севастополь, вул. Велика Морська, 50.

Відповідно до пункту 2.4. вступ Орендаря у користування майном наступає одночасно з підписанням акту приймання-передачі об’єкта оренди.

Сторони визначили строк дії договору –до 15.02.2007 (п.7.1.).

Також сторони домовилися, що взаємовідносини сторін, які не врегульовані цим договором, регламентуються чинним законодавством (п.7.6. Договору).

У зв’язку із закінченням строку дії договору Орендодавець листом № 453 від 16.02.2007 повідомив Орендаря про припинення договору та просив того повернути об’єкт оренди.

Втім, відповідач об’єкт оренди не повернув, а продовжує користуватися ним до теперішнього часу.

Зазначене стало підставою для звернення позивача з даним позовом.

Суд вважає позовні вимоги Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2003 та пункту 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України дані кодекси застосовуються до правовідносин, що виникли після набрання ними чинності, тобто після 01.01.2004.

Щодо цивільних та господарських відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України і Господарським кодексом України, положення цих Кодексів застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ними чинності.

Строк дії договору № 91-02 від 28.03.2002 оренди нерухомого майна –вбудованих нежитлових приміщень загальною площею 74,3 м2, розташованих за адресою: м. Севастополь, вул. В. Морська, 50, сторонами узгоджений до 15.02.2007, отже, застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та спеціальне законодавство, яким є Закон України "Про оренду державного та комунального майна".

Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди безпосередньо передбачені статтею 764 Цивільного кодексу України, статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 2269-ХІІ від 10.04.1992 та опосередковано нормою частини четвертої статті 291 Господарського кодексу України, згідно з якою правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму ЦК України.

Відповідно до статті 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічна норма міститься в частині другій статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, встановлення обставини продовження користування наймачем майном після закінчення строку договору найму протягом одного місяця та за відсутності в межах зазначеного строку заперечень наймодавця, має своїм правовим наслідком поновлення дії договору на строк, який був встановлений раніше.

Фонд комунального майна Севастопольської міської ради вважає договір припиненим через надіслання Відповідачеві листа, який, на його думку, є заявою про припинення Договору, та має характер заперечення щодо його поновлення. Проте, ці доводи не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки з наданого сторонами листування та інших доказів вбачається протилежне –наявність наміру обох сторін продовжити строк дії договору.

Як свідчать матеріали справи, позивач листом за вих. № 453 від 16.02.2007 повідомив відповідача про припинення договору оренди № 91-02 від 28.03.2002 з посиланням на закінчення строку його дії (а.с.11).

У відповідь на цей лист відповідач звернувся до Севастопольської міської Ради із клопотанням про продовження строку дії договору, що підтверджується листом від 24.05.2007 № 113-07 (а.с.76).

На засіданні міської комісії з оренди комунального майна –конкурсної комісії від 18.09.2007, протокол № 11(8)-07 було прийняте рішення про продовження строку дії вищезазначеного договору на 2 роки 364 дні за умови укладення договору суборенди із Асоціацією "Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків та власників садиб м. Севастополя".

З огляду на зазначене рішення Відповідач вдруге звернувся до Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради щодо продовження строку дії договору оренди (лист від 17.10.2007 № 128-07; а.с.86).

Втім, не зважаючи на дане звернення, продовження строку дії договору відповідним протоколом до договору оформлено не було.

24.06.2008 міською комісією з оренди комунального майна, прийнято рішення про відмову Місцевій громадській організації "Об'єднання громадян "Консорціум розвитку Севастополя" (протокол № 10 (10)-08) в оренді нежитлового приміщення по вул. Велика Морська, 50 (72,6 м2).

Відповідно до статті 15 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 284 Господарського кодексу України та статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки, має переважне право, за інших рівних умов, на продовження договору оренди на новий термін.

Аналіз норм наведених статей свідчить про те, що діючим законодавством за відсутності заперечень сторони (сторін) передбачається можливість продовження договору оренди на новий термін і не вимагається укладення нового договору оренди цього ж майна між цими ж сторонами.

Після закінчення строку дії договору оренди, позивач фактично продовжував і продовжує користуватись орендованим майном, сплачує орендну плату та комунальні послуги, що підтверджується, зокрема, квитанцією № 1 від 15.02.2007 (а.с.93 –зворотній бік), квитанцією № 1071.292.1 від 21.05.2008 (а.с.92 –зворотній бік), квитанцією № 1071.059.1 від 20.11.2008 (а.с.91), а відповідач приймає орендні платежі.

Це повною мірою відповідає вимогам статті 762 ЦК України щодо справляння плати за користування майном та свідчить про відсутність наміру припинити договір у зв’язку із закінченням строку, на який він був укладений.

Зазначене визнається судом як доведеність належними і допустимими доказами обставини продовження користування Позивачем об’єктом оренди за Договором після закінчення строку його дії.

Частиною 2 пункту 12 Роз'яснень Вищого господарського Суду України № 02-5/237 від 25.05.2000, частиною 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачений місячний термін, протягом якого орендодавець або орендар можуть заявити про припинення або зміну умов договору після закінчення його строку. Таку заяву заінтересована сторона може також подати і до закінчення строку дії договору оренди. Отже, будь-які заяви, які зроблені після цього строку не можуть братися до уваги.

Матеріали справи не містять доказів того, що Фонд комунального майна Севастопольської міської ради у своєму листі від 16.02.2007 повідомив позивача про відмову у продовженні строку дії договору оренди. Немає в матеріалах справи й інших доказів, які б підтверджували дану обставину.

Напроти, Позивачем вчинялися дії, які свідчать про намір Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради продовжити строк дії договору із Відповідачем.

Отже, заперечення відповідача щодо того, що договір припинив свою дію, спростовуються матеріалами справи, наданими доказами та приписами статті 795 Цивільного кодексу України, згідно з якою передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором; повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Також суд не приймає до уваги рішення міської комісії з оренди комунального майна від 24.06.2008 про відмову Місцевій громадській організації "Об'єднання громадян Консорціум розвитку Севастополя" в оренді, оформлене протоколом № 10 (10)-08, оскільки за своєю правовою природою зазначене рішення не є волевиявленням орендодавця як сторони за договором.

Зазначені обставини підтверджують те, що між сторонами продовжують існувати орендні відносини по оренді комунального майна на умовах, визначених договором оренди від 28.03.2002 № 91-02.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що договір оренди № 91-02 від 28.03.2002, укладений між управлінням з питань майна комунальної власності Севастопольської міської державної адміністрації, правонаступником якої є Позивач, та місцевою громадською організацією "Об'єднання громадян "Консорціум розвитку Севастополя" є продовженим на той же самий строк –4 р. 10 міс. 18 дн., тобто до 02.01.2012, і на тих же самих умовах.

Таким чином, у позивача відсутні підстави спонукати орендаря повернути майно, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 284, 291 Господарського кодексу України, ст. ст. 762, 764, 795 Цивільного кодексу України, ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.          В позові відмовити в повному обсязі.

Суддя                                                                                                    В.О. Головко

Рішення оформлено відповідно до

вимог статті 84 Господарського

процесуального кодексу України

і підписано 05.12.2008.

Розсилка:

1.          Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради

(99011, м. Севастополь, вул. Луначарського, 5)

2.          Місцевої громадської організації "Об’єднання громадян

"Консорціум розвитку Севастополя"

(99011, м. Севастополь, вул. В.Морська, б. 50)

(99003, м. Севастополь, вул. Я.Гамарника, 2)

3.          Справа

4.          Наряд