ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"03" листопада 2008 р.

13:40

Справа №  1/383/08

м. Миколаїв

За позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи                      ОСОБА_1.                     /АДРЕСА_1/ До
відповідача: 1. Державної податкової адміністрації у Миколаївській області                                /54009, м.
Миколаїв, вул. Лягіна, 6/                           2. Державної
податкової інспекції у Березанському районі                               Миколаївської
області
/57400, Миколаївська обл.,
Березанський р-н, смт. Березанка, вул. Леніна, 80/  про: визнання незаконними дії
Державної податкової адміністрації в Миколаївській області щодо здійснення
19.06.2008р. перевірки господарської одиниці: магазин кафетерій
«Коблевський», розташований за адресою Миколаївська область, Березанський р-н,
зона відпочинку Коблево, вул.. Курортна, 49 -А, та складання акту перевірки №
14000781/23-50;  визнати противоправним
та скасувати акт індивідуальної дії -рішення Державної податкової інспекції у
Березанському районі Миколаївської області від 04.07.2008р. № про
застосування штрафних (фінансових) санкцій по відношенню до суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1на суму 1 362, 50 грн.   визнати противоправним та скасувати акт
індивідуальної дії -рішення Державної податкової інспекції у Березанському
районі Миколаївської області від 04.07.2008р. № про застосування
штрафних (фінансових) санкцій по відношенню до суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1на суму 106 907, 25 грн.

Суддя
Васильєва Л.І.

Секретар
судового засідання Тимошевська Ю.В.

Представники:

Від
позивача: ОСОБА_2., довіреність від 25.10.2008 року;

ОСОБА_1., підприємець

Від
І відповідача: Кецкало Р.Р., довіреність від 03.06.2008р.

Від
ІІ відповідача: Кіпчарська Л.М., довіреність від 10.01.2008р.

Позивач звернувся з позовом про
визнання незаконними дії  першого  відповідача щодо здійснення 19.06.2008р.
перевірки господарської одиниці: магазин кафетерій «Коблевський», визнання
противоправними та скасування актів індивідуальної дії -рішень від 04.07.2008р.
№ про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 1 362, 50
грн., від 04.07.2008р. № про застосування штрафних (фінансових)
санкцій на суму 106 907, 25 грн. , обґрунтовуючи свої вимоги  порушенням першим відповідачем вимог статті
19 Конституції України, статей 11 та 11-1 Закону України “Про
державну податкову службу в Україні”, невідповідністю  висновків акту перевірки фактичним обставинам
(а.с.5-9, 48).

Відповідачі вважають позов
необґрунтованим, оскільки  планова
перевірка здійснена відповідно до статті 15 та 16  Закону України “Про застосування
реєстраторів  розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”  та повноважень, визначених Законом України
“Про державну податкову службу в Україні”. Позивачем допущено
порушення  вимог Закону України “Про
застосування реєстраторів  розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, Положення про
ведення касових операцій в національній валюті України.

Розглянувши надані
сторонами докази, заслухавши представників сторін, свідка у  судовому засідання, - суд

встановив :

19.06. 2008 року відповідач
здійснив  планову перевірку  господарської одиниці відповідача
магазин-кафетерій «Коблевський» щодо дотримання ним  встановленого порядку здійснення
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового розрахунків у
підприємницькій діяльності, про що склав акт № 140000781/23-50 (а.с.35-37).

На підставі
акту перевірки відповідач направив позивачу рішення  від 04.07.2008р. № про
застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 1 362, 50 грн., від
04.07.2008р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій на
суму 106 907, 25 грн.  за порушення Закону
України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, Положення про
ведення касових операцій в національній валюті України, які позивач
просить  скасувати.

Позовні
вимоги  підлягають задоволенню, виходячи
з наступного:

відповідно до пункту 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України  в адміністративних справах про
протиправність рішень,  дій чи  бездіяльності
суб'єкта  владних  повноважень
обов'язок  щодо доказування
правомірності  свого  рішення,
дії  чи  бездіяльності покладається    на
відповідача,   якщо   він
заперечує   проти
адміністративного позову.

Суд відхиляє доводи  першого відповідача стосовно непідвідомчості
даного спору господарським судам України: з 29.12.2006 року  набрав чинності пункт1  частини 1 статті 12 Господарського  процесуального кодексу України  відповідно якого господарським судам    непідвідомчі спори, що  виникають
із   публічно-правових   відносин. Дана
норма встановлю, що господарським судам
непідвідомчі спори, що
виникають  із   публічно-правових   відносин за правилами господарського
судочинства.

Жодна з  попередніх редакцій статті 12 Господарського  процесуального кодексу України   не передбачала право господарського
суду  вирішувати адміністративні справи.
Спори про “визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві”,
які розглядались до 1 вересня 2005 року господарськими  судами за правилами господарського
судочинства, за своїм предметним складом правовідносин -  є адміністративними справами за
правилами  адміністративного
судочинства.  До прийняття Кодексу
адміністративного судочинства України
господарським судам  були
підвідомчі й інші категорії спорів, які за своїм суб'єктним складом  є справами адміністративної юрисдикції в
розумінні підпункту 1 пункту 1 статті 3 вказаного кодексу.  Отже, виходячи з приписів  пункту 6
Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України, статті 1 та 21 Господарського процесуального
кодексу України  до створення
окружного адміністративного суду Миколаївської області даний спір  підвідомчий господарському суду.

Господарським судом не беруться до
уваги  доводи відповідачів стосовно
порушення позивачем порядку оприбуткування готівки: в акті перевірки від
19.06.2008 року першим відповідачем зазначено про порушення позивачем
вимог  пункту 2.6.Положення про
ведення касових операцій в національній валюті України, а саме не
оприбуткування готівкових коштів  у
повній сумі їх фактичних надходжень у Книзі обліку розрахункових операцій на
загальну суму 21 381, 45 грн. Дослідженням наданих позивачем доказів
встановлено, що вказаний висновок акту перевірки не відповідає фактичним
обставинам справи:

відповідно до вимог
пункту 2.6.Положення про ведення касових операцій в національній
валюті України у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО
або використанням РК оприбуткуванням готівки є
здійснення  обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі  обліку
розрахункових  операцій  на
підставі  фіскальних звітних чеків
РРО (даних РК).

Позивачем у
судовому засіданні надано для огляду оригінал книги обліку розрахункових
операцій, яка свідчить, що  позивач
виконав вимоги вказаного вище нормативного акту:  вказав номер фіскального чеку РРО та суму
готівкових коштів у повній сумі їх фактичного надходження (а.с.55-57). Разом з
тим,  сума готівкових коштів відображена
не в графі 5 книги обліку розрахункових операцій, а в графі 4, що свідчить
лише про порушення  ведення вказаної
книги, а не про  факт не оприбуткування
готівкових коштів.

За таких обставин відсутні підстави
для застосування  штрафних санкцій,
передбачених  пунктом 1 Указу
Президента України “Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки” .

В акті перевірки від 19.06.2008
року першим відповідачем зазначено про порушення позивачем вимог пунктів 1, 9,
13  статті 3 Закону України “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” -не проведення розрахункової операції через
реєстратор розрахункових операцій на суму 54 грн.,  незабезпечення зберігання фіскального
звітного чеку в Книзі обліку розрахункових операцій, незабезпечення відповідності
суми готівкових коштів на місці проведення розрахункових операцій сумі коштів,
зазначеній в денному звіті реєстратора розрахункових операцій.

В судовому засіданні позивачем
зазначені   обставини - порушення
вимог  пунктів 1, 9, 13  статті 3 Закону України “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” визнані, що
відповідно  пункту 3 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України не потребує їх доказування.

Вказані порушення тягнуть за собою
відповідальність в вигляді  застосування
до суб'єкта господарювання штрафних санкцій, передбачених статтею 13 та 22 Закону
України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” .

Однак, незважаючи на допущені
позивачем правопорушення, підстави для застосування до нього штрафних
санкцій  неможливі  з огляду на наступне:

Стаття  19 Конституції України зобов'язує
органи державної влади та  органи  місцевого
самоврядування, їх посадові особи
діяти  лише  на
підставі,  в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією  та  законами України.

Пункт 1 статті 8 та пункт 2 статті
11 Закону України “Про державну податку службу” надають право податковим
органам  здійснювати контроль  за додержанням порядку проведення  готівкових
розрахунків   за   товари
(послуги)   у
встановленому  законом  порядку.

Стаття 15. Закону України “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” визначає також, що  контроль за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності  порядку  проведення
розрахунків  за товари (послуги),
інших  вимог  цього
Закону здійснюють органи державної податкової служби України   шляхом
проведення  планових  або
позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Суд відхиляє доводи  відповідачів стосовно  права
податкового органу  на проведення планової
перевірки  з питань дотримання
суб'єктами господарювання порядку проведення
готівкових   розрахунків   за
товари   (послуги) з тих підстав,
що Закон України “Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”  є дійсно спеціальним законом, який має вищу
юридичну силу над іншими законами, але лише з питань  застосування реєстраторів розрахункових
операцій.

Спеціальним
законом України, який визначає повноваження податкового органу, в тому
числі і щодо проведення перевірок,  є
Закон України “Про державну податку службу”, статтею 11-1 якого
встановлено, що  позаплановими  перевірками вважаються також перевірки в
межах повноважень  податкових   органів,
визначених  Законом  України "Про застосування  реєстраторів
розрахункових  операцій  у
сфері торгівлі,  громадського   харчування
та   послуг".

Отже, з огляду на загальні принципи
проведення перевірок податковими органами, що визначені в статтях 11, 11-1,
11-2 Закону України “Про державну податку службу” , перевірки суб'єктів
господарювання   з питань дотримання
ними  встановленого порядку
проведення  готівкових   розрахунків
за   товари   (послуги) повинні проводитись з
дотримання таких умов:

-          перевірка повинна бути позаплановою;

-          здійснюватись на підставі наказу
керівника податкового органу;

-          надання до початку перевірки під
розписку направлення  на перевірку,  копії наказу керівника податкового органу про
проведення позапланової  виїзної
перевірки.

Як свідчать матеріали справи,
пояснення позивача  та  свідка, проведення перевірки  відповідачем здійснено з грубим порушенням
встановлених норм чинного законодавства:

направлення на перевірку  та
доповнення до плану проведення перевірок на червень 2008 року
(а.с.15-16, 52) підтверджують факт проведення відповідачем  планової перевірки, що є порушенням статті
11-1 Закону України “Про державну податку службу” , згідно якої
перевірки з питань дотримання вимог Закону
України "Про застосування
реєстраторів  розрахункових  операцій
у  сфері торгівлі,  громадського
харчування   та   послуг" є позаплановими.

В судовому засіданні позивач
пояснив, що  направлення на перевірку
держподатревізорами  заповнювались в
приміщенні господарської одиниці після початку перевірки.

Допитаний в судовому засіданні
свідок - держподатревізор-інспектор ОСОБА_3. пояснив, що  дійсно найменування суб'єкта господарювання
та його ідентифікаційний номер
заповнений  ним безпосередньо, що
є порушенням  статті 11-2  Закону України “Про державну податку
службу” .

Свідок  ОСОБА_3.
також пояснив, що до початку
проведення перевірки  до
господарської одиниці позивача зайшов головний держподатревізор-інспектор
ОСОБА_4., який здійснив закупку товару на
86, 50 грн. Фактично  посадовою
особою державної податкової служби здійснена контрольна закупка товару, що є
порушенням Закону України “Про державну податкову службу в Україні”,
норми якого не містять  таких
повноважень  податкового органу як  здійснення
контрольної  закупки товару.
Вказане право надане працівникам міліції
статтею 8 Закону України “Про оперативно-розшукову діяльність” (Оперативним    підрозділам    для
виконання        завдань
оперативно-розшукової  діяльності  при
наявності    передбачених

статтею 6 цього Закону підстав
надається право:  проводити   контрольну
та   оперативну   закупівлю
та постачання товарів, предметів та речовин, у тому числі заборонених).

Пунктом
3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що
у  справах  щодо
оскарження рішень,  дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,
чи прийняті (вчинені) вони:

1) на   підставі,
у  межах  повноважень
та  у  спосіб,
що передбачені Конституцією ) та законами України;

2) з  використанням
повноваження  з   метою,
з   якою   це повноваження надано;

3) обґрунтовано,  тобто з урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для
прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це
рішення (дія);

9) з  урахуванням
права  особи на участь у процесі
прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Зазначене вище свідчить, що при
проведенні перевірки позивача перший відповідач
діяв  з порушенням норм
Конституції України та норм чинного законодавства, що визначає  межі повноважень та способи його дії,
недобросовісно, нерозсудливо.

За таких обставин, приймаючі до
уваги, що перевірка здійснена з грубим порушенням чинного законодавства,  відсутністю доведених фактів порушення,
оскаржувані рішення підлягають скасуванню.

Керуючись  ст.ст. 87, 94, 160, 162-163, 167, 254, 258 Кодексу
адміністративного судочинства України, - суд

П О С Т А Н О
В И В :

Адміністративний
позов задовольнити.

Визнати незаконними дії Державної
податкової адміністрації в Миколаївській області щодо здійснення 19.06.2008р.
перевірки господарської одиниці: магазин кафетерій «Коблевський», розташований
за адресою Миколаївська область, Березанський р-н, зона відпочинку Коблево,
вул.. Курортна, 49 -А, та складання акту перевірки № 14000781/23-50.

Визнати противоправним та скасувати
акт індивідуальної дії -рішення Державної податкової інспекції у Березанському
районі Миколаївської області від 04.07.2008р. № про застосування
штрафних (фінансових) санкцій по відношенню до суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1на суму 1 362, 50 грн.

Визнати противоправним та скасувати
акт індивідуальної дії -рішення Державної податкової інспекції у Березанському
районі Миколаївської області від 04.07.2008р. № про застосування
штрафних (фінансових) санкцій по відношенню до суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1на суму 106 907, 25 грн.

Стягнути з Державного
бюджету України через Головне управління державного казначейства
України у Миколаївській області /54055, м. Миколаїв, пр-т. Леніна, 141
В, / на користь Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1/АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1/ судовий
збір в сумі             3, 40 грн. (три
гривні 40 коп.).

Постанова у відповідності зі ст.254
Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано.

Сторони, які беруть участь у
справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або
частково у порядку і строки встановлені ст.186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя

Л.I.Васильєва