ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

16.07.2008                                                                                Справа №16/34

м. Полтава

за позовом Новогалещинської державної біологічної фабрики

до Козельщинської районної державної адміністрації

Треті особи без самостійних вимог на предмет спору:

1. Солоницька сільська рада Козельщинського району

2. Новогалещинська селищна рада Козельщинського району

3.Управління з контролю за використанням та охороною земель у Полтавській області

про визнання нечинним розпорядження голови Козельщинської районної державної адміністрації Полтавської області № 387 від 25.09.2007 року, яким було скасоване розпорядження голови Козельщинської районної державної адміністрації Полтавської області № 649 від 02.12.2003р.

Суддя Тимощенко О.М.

Представники до перерви:

Від позивача: Соколовський В.В., дов.№6 від 14.03.08р.,Філатов В.А. , дов.№7 від 14.03.08р.

Від відповідача: Коваленко О.В., дов.№03-45/233 від 14.04.08р.

Від третіх осіб: 1.не з'явився

2. не з'явився

3. Пономаренко С.В.

Представники після перерви в судове засідання не з'явились.

У судовому засіданні 10.07.08р. було оголошено перерву до 16.07.08р.

Суть справи: розглядається позовна заява про визнання нечинним розпорядження голови Козельщинської районної державної адміністрації Полтавської області № 387 від 25.09.2007 року, яким було скасоване розпорядження голови Козельщинської районної державної адміністрації Полтавської області № 649 від 02.12.2003 року (з урахуванням заяви позивача про зміну позовних вимог, прийнятої до розгляду судом згідно ухвали від 25.03.08р.)

Позивач на задоволенні позову наполягає.

Відповідач у відзиві та його представник у судовому засіданні проти позову заперечує.

Третя особа - 1 надала суду клопотання про розгляд справи без участі представника та повідомила, що позовні вимоги не визнає.

Третя особа-2 у письмових поясненнях повідомила, що при користуванні позивачем земельною ділянкою на території Новогалещинської селищної ради ним не було допущено порушень чинного законодавства, у зв'язку з чим спірне розпорядження третя особа-2 вважає незаконним.

Третя особа-3 у поясненнях по суті спору повідомила, що земельна ділянка на території Солоницької сільської ради використовувалася позивачем без оформлення необхідних документів, та 29.05.03р. була безпідставно передана як внесок до статутного фонду ЗАТ НВАП "Новогалещинська біофабрика".

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Державній Галещинській біологічній фабриці на підставі Рішення Третьої особи 1 від 25.12.1998р. № 9 було видано Державний акт на право постійного користування землею площею 331,2 гектарів.

Крім цього, Державній Галещинській біологічній фабриці на підставі Рішення Третьої особи 2 від 25.03.1999р. було видано Державний акт на право постійного користування землею площею 273,19 гектарів.

Згідно наказу №4 від 22.01.1999 року Агентства з питань банкрутства на базі Державної Галещинської біологічної фабрики було створено дві юридичні особи:

Державна Галещинська біофабрика (ідент. код 00482996) Державна Новогалещинська біофабрика (ідент. код 0031326)

У зв'язку з проведеною реорганізацією Державної Галещинської біофабрики рішенням Солоницької сільської ради від 25.03.1999 року VI сесії двадцять третього скликання між Державною Галещинською біофабрикою та Позивачем було розподілено земельні ділянки відповідно площею 32 га та 300,5 га.

Рішенням 10 сесії 4 скликання Новогалещинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області від 17.11.2003р. Позивачу передано із земель Державної Галещинської біофабрики - 15,82 га. та погоджено видачу Позивачу державних актів на право постійного користування землею загальною площею 15,82 га.

Розпорядженням Відповідача від 14.11.2003 року №602- Позивачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації зі складання державних актів на право постійного користування землею.

Після чого, Розпорядженням Відповідача від 02.12.2003 року №649 «Про видачу державних актів на право постійного користування землею з інвентаризацією земель та уточненню передачі земельних ділянок державній Новогалещинській біологічній фабриці на території Новогалещинської селищної та Солоницької сільської рад Козельщинського району Полтавської області" було надано позивачу дозвіл на видачу державних актів на право постійного користування землею площею 300,5 га - на території Солоницької сільської ради та 15,82 га - на території Новогалещинської сільської ради.

Як вказує Позивач, на підставі вказаних рішень та розпоряджень Полтавським інститутом землеустрою ДП «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" проведено інвентаризацію земель Позивача та складено технічну документацію.

Позивач стверджує, що він звертався до Відповідача, Третьої особи -1 та Третьої особи - 2 з клопотаннями про видачу Державних актів на право постійного користування землею, проте відповіді не отримав.

25.09.2007р. Відповідач Розпорядженням №387 скасував своє Розпорядження від 02.12.2003 року №649.

Позивач вважає, що Розпорядження Відповідача №387 від 25.09.2007р. не відповідає чинному законодавству України та порушує законне право Позивача на постійне користування земельною ділянкою площею 300,5 га - на території Третьої особи 1 та ділянкою площею 15.82 га - на території Третьої особи 2 та просить суд визнати його нечинним.

Як встановлено судом при розгляді справи, розпорядження Відповідача №387 від 25.09.2007р. прийнято з посиланням на статті 6,33 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", ст.ст.92, 144 пункт 12 розділу X Земельного кодексу України, клопотання №6 Полтавської обласної державної земельної інспекції (лист №01-02-15/953 від 08.06.07р.), лист Полтавської обласної державної адміністрації від 12.07.2007р. №66/4238.

Відповідач зазначає, що відповідно до п." б" ст.6 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", спеціалістами управління з контролю за використанням та охороною земель у Полтавській області, спільно із контрольно-ревізійним відділом була проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства Позивачем при використанні земельних ділянок в адміністративних межах Козельщинського району, у результаті якої було встановлено, що земельна ділянка площею 300.5 га (рілля) в адміністративних межах Солоницької сільської ради використовується Новогалещинською біологічною фабрикою з порушенням вимог статті 125 Земельного кодексу України, а саме: без документу, що посвідчує право користування землею. Також було встановлено, що ця земельна ділянка була передана у постійне користування Новогалещинській біофабриці при розподілі Державної Галещинської біофабрики на два самостійні підприємства. Фактично, як було встановлено Відповідачем, земельна ділянка, площею 300.5 га (рілля) земель сільськогосподарського призначення на території Солоницької сільської ради оцінена у певну суму коштів і передана ЗАТ НВАП "Новогалещинська біофабрика" як внесок до статутного фонду. Такі дії, за твердженнями Відповідача, порушують вимоги чинного законодавства, зокрема, статті 92 Земельного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, директору Позивача було видано припис на усунення виявленого порушення, вимоги якого ним не виконані.

У зв'язку з викладеним, Солоницька сільська рада у інформації від 20.12.06р. до Козельщинської РДА та Козельщинського відділу земельних ресурсів звертає увагу на те, що земельна ділянка не оформлена відповідно до чинного законодавства; Управління з контролю за використанням та охороною земель у Полтавській області звернулося з клопотанням до Відповідача порушити питання про припинення права постійного користування земельною ділянкою площею 300,5 га земель сільськогосподарського призначення (рілля) на території Солоницької сільської ради. 13.07.2007р. на адресу Відповідача надійшов лист від Полтавської обласної державної адміністрації з вимогою терміново виконати вимогу Полтавської облдержземінспекції про скасування розпорядження голови Козельщинської райдержадміністрації від 02.12.03р. №649.

Відповідно до ст.92 ГПК України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації.

Згідно ч.1 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

Згідно ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Сільські, селищні, міські ради надають земельні ділянки у постійне користування юридичним особам із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Районні, обласні ради надають у постійне користування юридичним особам із відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб. Районні державні адміністрації на їх території надають земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Згідно ст.126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами, форма яких затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідач та третя особа-3 наполягають на тому, що Позивачем земельні ділянки використовувалися з порушенням вищевказаних вимог, а саме - без державної реєстрації документу, що посвідчує право користування землею. Проте Позивач доводить, що він звертався до Відповідача, третьої особи-1 та третьої особи-2 з клопотаннями про видачу Державних актів на право постійного користування землею, проте відповідей на них не отримав.

Підстави припинення права користування земельною ділянкою визначені ст.141 Земельного кодексу України, а саме: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим кодексом; припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, що суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Рішення про розмежування земель державної і комунальної власності в межах населених пунктів приймають відповідні сільські, селищні, міські ради за погодженням з органами виконавчої влади, а за межами населених пунктів - органи виконавчої влади за погодженням з відповідними органами місцевого самоврядування.

Відповідно до розд.Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Повноваження органів місцевого самоврядування у сфері регулювання земельних відносин визначені ст.33 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”. Зокрема, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, серед інших, підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад; здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів; реєстрація суб'єктів права власності на землю; реєстрація права користування землею і договорів на оренду землі; видача документів, що посвідчують право власності і право користування землею.

Згідно ст.16 Закону України “Про місцеві державні адміністрації”, місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за використанням та охороною земель; повноваження місцевих державних адміністрацій в галузі використання та охорони земель, природних ресурсів і охорони довкілля визначені у ст.21 вказаного закону, згідно з якою, зокрема, місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

Як вбачається з пояснень третьої особи-1, Солоницька сільська рада наполягає, що земельна ділянка площею 300,5 га використовувалася Позивачем з порушенням чинного законодавства.

Натомість третя особа -2 - просить позовні вимоги задовольнити та визнати нечинним спірне розпорядження, пояснює, що у відповідності до чинного законодавства надала позивачу у постійне користування земельну ділянку площею 15,82 га, усі рішення органу місцевого самоврядування з цього питання чинні та є підставою для виготовлення державного акту на право постійного користування земельною ділянкою на території Новогалещинської селищної ради.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники управлінь, відділів та інших структурних підрозділів - накази.

Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Згідно ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У даному випадку на підставі матеріалів справи, заслухавши представників сторін та дослідивши пояснення третіх осіб, суд дійшов до висновку, що при прийнятті спірного розпорядження Відповідач вийшов за межі повноважень, наданих йому законом, внаслідок чого Позивач неправомірно позбавлений права постійного користування земельною ділянкою площею 15,82 га на території Новогалещинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області та не може отримати Державний акт на право постійного користування вказаною земельною ділянкою.

Стосовно земельної ділянки площею 300,5 га на території Солоницької сільської ради, суд погоджується з відповідачем, що при її використанні позивачем були допущені порушення чинного законодавства (це підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 10.07.2006р., письмовими поясненнями директора позивача Блохінцева В.І. до акту перевірки від 10.07.06р.), що і стало причиною позбавлення його права користування земельною ділянкою шляхом прийняття розпорядження голови Козельщинської районної державної адміністрації Полтавської області № 387 від 25.09.2007 року, яким було скасоване розпорядження голови Козельщинської районної державної адміністрації Полтавської області № 649 від 02.12.2003р.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 71,94, 158-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги Новогалещинської державної біологічної фабрики про визнання нечинним розпорядження голови Козельщинської районної державної адміністрації Полтавської області № 387 від 25.09.2007 року задовольнити частково.

2. Визнати частково нечинним розпорядження голови Козельщинської районної державної адміністрації Полтавської області № 387 від 25.09.2007 року "Про скасування розпорядження голови райдержадміністрації № 649 від 02.12.2003 року", а саме: визнати нечинним дане розпорядження в частині скасування розпорядження №649 від 02.12.2003р. стосовно видачі Державній Новогалещинській біологічній фабриці державних актів на право постійного користування землею площею 15,82 га на території Новогалещинської селищної ради.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.

4.Стягнути з Державного бюджету України на користь Новогалещинської державної біологічної фабрики (39140, Полтавська область, Крозельщанський район, смт.Нова Галещина, вул. Жовтнева,98, р/р невідомий, ) 1,70 грн. судового збору.

5. Після набрання постановою законної сили видати виконавчий лист за заявою стягувача.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя О.М.Тимощенко