КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2008                                                                                           № 19/20

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Кондес Л.О.

суддів:           Куровського С.В.

Михальської Ю.Б.

при секретарі:

За участю представників:

від прокуратури - не з"явився,

від позивача - Рудь О.Ф. (за дов.),

від відповідача - Шалупня С.В. (за дов.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) „СтелМакс – Україна”

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.08.2008

у справі № 19/20 (Кочергіна Л.Р.)

за позовом                               Прокурора Чернігівського району в інтересах держави в особі Державного підприємства (далі – ДП) „Чернігівське лісове господарство”

до                                                   ТОВ "СтелМакс-Україна"

про                                                  стягнення заборгованості у розмірі 8 366,87 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 28.08.2008 усправі № 19/20 позов Прокурора Чернігівського району в інтересах держави в особі ДП „Чернігівське лісове господарство” до ТОВ „СтелМакс – Україна” про стягнення 8 366, 87 грн. задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з ТОВ „СтелМакс – Україна” на користь „Чернігівське лісове господарство” 8 366, 87 грн. боргу, 102, 00 грн. державного мита та 118, 00 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Рішення Господарського суду Чернігівської області мотивоване тим, що відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 31.03.2008 позивач звернувся до відповідача з листом № 337 від 26.03.2008 з вимогою погасити заборгованість за поставлену продукцію у розмірі 8 366, 87 грн., що підтверджується наданим суду реєстром рекомендованої кореспонденції позивача від 31.03.2008. Відповідач у встановлений законом строк на вимогу не відповів, за отриману продукцію не розрахувався.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник зазначає, що оскаржуване рішення суперечить статті 530 Цивільного кодексу України, а саме, апелянт посилається на те, що сторони не встановили строк оплати за відпущені товарно – матеріальні цінності, і що відповідач жодних листів з вимогами про виконання грошового зобов’язання від позивача не отримував, тому і підстав для виконання грошового зобов’язання у відповідача не було, а реєстр рекомендованої кореспонденції позивача у будь-якому випадку не може бути допустимим доказом направлення і отримання вимоги про виконання грошового зобов’язання.

У відзиві позивач заперечує проти апеляційної скарги та просить суд залишити рішення Господарського суду Чернігівської області без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, відзив на неї, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегією суддів встановлено наступне.

ДП „Чернігівське лісове господарство” на користь ТОВ „СтелМакс – Україна” було відпущено лісопродукцію на загальну суму 17 782, 87 грн., що підтверджується товаро – транспортними накладними № 116012 від 26.04.2007 на суму 2 756, 00 грн. оформленими на підставі наряду на відпуск лісопродукції (далі – наряд) № 545 від 27.04.2007, № 116014 від 04.05.2007 на суму 2 452, 29 грн. на підставі наряду № 569 від 04.05.2007, № 116018 від 18.05.2008 на суму 1 380, 65 грн. на підставі наряду № 555 від 03.05.2007, № 116020 від 18.05.2007 на суму 1659, 15 грн. на підставі наряду № 627 від 18.05.2007, № 117909 від 04.06.2007 на суму 2 268, 00 грн. та № 117922 від 04.06.2007 на суму 2 163, 79 грн. на підставі наряду № 684 від 01.06.2007, № 118488 від 09.07.2008 на суму 1 458, 00 грн., № 118495 від 09.07.2007 на суму 2 025, 00 грн. та № 118449 від 09.07.2007 на суму 1 620, 00 грн. на підставі наряду № 881 від 09.07.2007, які підписані обома сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач розрахувався з позивачем частково, в сумі 9 416, 00 грн. Отже, борг складає 8 366, 87 грн.

31.03.2008 позивач звернувся до відповідача з листом № 337 від 26.03.2008 на суму 8 366, 87 грн., в якій просить у семиденний строк, до 05.04.2008, погасити існуючу заборгованість. Факт направлення вимоги підтверджується реєстром рекомендованої кореспонденції позивача за 31.03.2008.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ДП „Чернігівське лісове господарство” виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначалось раніше, позивач направив вимогу позивачу про сплату боргу в сумі 8 366, 87 грн., що підтверджується реєстром рекомендованої кореспонденції позивача за 31.03.2008.

У встановлений законом строк відповідач на вимогу не відповів, за поставлену продукцію не розрахувався.

Таким чином, позовні вимоги ДП „Чернігівське лісове господарство” про стягнення 8 366, 87 грн. з ТОВ „СтелМакс – Україна” підлягають задоволенню.

Твердження апелянта пре те, що реєстр рекомендованої кореспонденції позивача у будь-якому випадку не може бути допустимим доказом направлення і отримання вимоги про виконання грошового зобов’язання судова колегія вважає необґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 85, 86, 91 Правил надання послуг поштового зв’язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1155 від 17.08.2002, у разі одночасного відправляння п’яти і більше внутрішніх реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів) відправник складає список таких поштових відправлень за формою, що встановлюється уповноваженим центральним органом виконавчої влади у галузі зв’язку. Список згрупованих внутрішніх рекомендованих листів, поштових карток та бандеролей засвідчується підписом відповідального працівника юридичної особи, який скріплюється відповідною печаткою. Працівник об’єкта поштового зв’язку під час приймання поштових відправлень (поштових переказів) після відповідної перевірки оформляє список у встановленому порядку, розписується на примірниках і проставляє відбиток календарного штемпеля. Один примірник списку видається відправникові.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Письмовими доказами, відповідно до пункту 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України, є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, реєстр рекомендованої кореспонденції з підписом працівника поштового зв’язку та поштовим штемпелем є належним письмовим доказом, що підтверджує факт направлення відповідачу листа з вимогою про стягнення боргу.

Крім того, чинне цивільне законодавство не встановлює порядок пред’явлення кредитором боржнику вимоги щодо сплати бору та не містить норми, яка б вимагала обов’язкового доказування факту отримання боржником такої вимоги.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, колегія вважає рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.08.2008 по справі № 19/20 обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „СтелМакс – Україна” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.08.2008 у справі № 19/20 – без змін.

2. Матеріали справи № 19/20 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

3. Постанова може бути оскаржена в місячний термін до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                                                                      Кондес Л.О.

Судді                                                                                          Куровський С.В

Михальська Ю.Б.