ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" березня 2008 р. Справа № 7/156-АП-08

Господарський суд Херсонської області у складі судді Задорожної Н.О. при секретарі Степановій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства "Сугой", м.Херсон

до Херсонської митниці, м.Херсон

про визнання нечинною картки відмови та зобов'язання вчинити дії

за участю

прокурора - Мяло Н.В.

представників учасників процесу:

від позивача: Саюшкіна Н.І., представник, дов. від 18.02.2008р.

від відповідача: Омельченко С.С., провідн. юрисконсульт, дов. №07/04-25/9/86 від 22.11.2007р.

Позивач (Приватне підприємство «Сугой», м. Херсон, ) звернувся з позовом, у якому просить суд визнати нечинною картку відмови №508000001/2008/000075 від 18 лютого 2008 року в прийнятті вантажної митної декларації ІМ 40 № 508000001/208/000888 та зобов’язати відповідача (Херсонську митницю, ) прийняти вантажну митну декларацію тип ІМ 40 №508000001/2008/000888 з вексельною формою розрахунків по сплаті податку на додану вартість.

Обґрунтовуючи підстави позовних вимог позивач посилається на те, що митне оформлення при імпорті товарів на митну територію України, із застосуванням вексельної форми розрахунку по сплаті податку на додану вартість здійснюється за наявності інформації, яка надається станом на поточну дату щодо суб’єктів господарювання, які на момент митного оформлення товарів не мають податкових векселів, не погашених у строк згідно спільного наказу ДМС України, ДПА України від 08.07.2004р. № 494/383 «Про затвердження Порядку обміну інформацією щодо обігу, обліку та погашення податкових векселів для забезпечення звірки», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.07.2004р. за № 912/9511.

Згідно з цим порядком звітний період, за який здійснюється звірка щодо погашення податкових векселів є одна доба. Державний податковий орган щоденно надає Державній митній службі в централізованому порядку інформацію про погашення податкових векселів в розрізі виду погашення кожного векселя.

Показники, які містять інформацію про погашення векселя у спосіб, не передбачений пунктом 19 «Порядку випуску, обігу та погашення векселів, які видаються на суму податку на додану вартість при імпорті товарів на митну територію України», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 1997 р. № 1104 визначені в рядках 25, 26, 27 додатка 3 до наказу ДМС України, ДПА України від 08.07.2004р. № 494/383. Державна митна служба України щоденно володіє інформацією відносно кожного платника, в якому порядку було погашено податкові векселі та про відповідність форми їх погашення пункту 19 Порядку, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 01.10.1997р. Незважаючи на те, що в електронному реєстрі за даними податкової служби позивач не обліковувався як платник податку, що має податкові векселі, не погашені у строк, або у спосіб, не передбачений пунктом 19 Порядку № 1104, відповідач безпідставно відмовив у прийнятті ВМД типу ІМ 40 № 508000001/208/00088 згідно картки відмови № 508000001/2008/000075, в зв'язку з чим ця картка відмови повинна бути визнана нечинною.

Відповідач позов не визнає, у наданих запереченнях посилається на те, що позивачем не було виконано вимоги пункту 4 Порядку випуску, обігу та погашення векселів, які видаються на суму податку на додану вартість при імпорті товарів на митну територію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2997р. №1104 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2007р. №1344.

Відмовляючи позивачу у митному оформлення ВМД, орган митної служби керувався нормами Митного кодексу України, законом України "Про Державний бюджет України на 2008р." та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007р. №107-ХІ, Законом України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р. №168/97-ВР (далі Закон №168), Порядком випуску, обігу та погашення векселів, які видаються на суму податку на додану вартість (ПДВ) при імпорті товарів на митну територію України.

Статтею 63 розд. І Закону України "Про Державний бюджету України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" заборонено у 2008 році надання відстрочок щодо термінів сплати податкових зобов'язань суб'єктів господарювання за податками, зборами (обов'язковими платежами).

Враховуючи ту обставину, що згідно з п.1.16 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий вексель видається платником на відстрочення сплати ПДВ, митною службою у 2008р. припинено приймання податкових векселів при сплаті ПДВ під час здійснення митного оформлення товарів.

Згідно з п.п.2.1.1 п.2.1 ст.2 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платником податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. №2181-ІІІ (далі Закон №2181) митні органи є контролюючими органами стосовно акцизного збору та ПДВ, ввізного та вивізного мита, інших податків і зборів (обов'язкових платежів), які відповідно до законів справляються при ввезені (пересиланні) товарів і предметів на митну територію України або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України.

Статтею 4 Бюджетного кодексу України встановлено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону про Державний бюджет України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Здійснюючи господарську діяльність, передбачену Статутом, приватне підприємство «Сугой»уклало зовнішньоекономічний контракт № 091207 від 12.12.2007р. з нерезидентом - заводом Wilhelm Mende Gmbh & Co. На виконання зобов’язань за зовнішньоекономічним контрактом позивач імпортував товари на митну територію України, та при митному оформленні товару надав відповідачу 18 лютого 2008 р. вантажну митну декларацію типу ІМ 40 № 508000000/2008/000888. Порядок заповнення вантажної митної декларації (далі ВМД) встановлено Інструкцією про порядок заповнення вантажної митної декларації, затвердженої наказом Державної митної служби України № 307 від 09.07.1997р. (у редакції наказу Держмитслужби № 933 від 07.11.2007р.), зареєстрованої Міністерством юстиції України 29.11.2007р. за № 1329/14596.

У графі 47 ВМД наводяться відомості про нарахування податків і зборів відповідно до Класифікатора видів податків, зборів (обов’язкових платежів) та інших бюджетних надходжень, затвердженого Наказом Державної митної служби України № 1201 від 07.12.2005р., зареєстрованого Міністерством юстиції України 22.12.2005р. за №1552/11832:

за кодом 010 –митний збір за митне оформлення;

за кодом 020 –мито на товари, що ввозяться;

за кодом 028 –ПДВ з товарів, увезених на митну територію України.

Податкові зобов’язання з податку на додану вартість, які Позивач зобов’язувався сплатити до державного бюджету, нараховані шляхом виписки податкового векселя, який було надано органу митного контролю.

Натомість відповідачем на ВМД типу ІМ 40 № 508000001/208/000888 видано картку відмови у прийнятті митної декларації та митному оформленні № 508000001/2008/000075 від 18.02.2008р.

Як зазначено у картці відмови, митна декларація не може бути прийнята, а товари не підлягають митному оформленню і пропуску через митний кордон України з причини порушення підприємством вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2007р. № 1344 щодо порядку визначення пов’язаних осіб платника податків, які не здійснювали погашення податкових векселів у спосіб, не передбачений пунктом 19 Порядку випуску, обігу та погашення векселів, які видаються на суму податку на додану вартість при імпорті товарів на митну територію України. За висновком відповідача прийняти ВМД можливо за умови подання декларації з грошовою формою розрахунків без подання векселя.

За обставин, зазначених у описовій частині постанови, сторони підтримують свої вимоги та заперечення щодо законності підстав видачи картки відмови у прийнятті митної декларації.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази та надавши їм відповідну оцінку, суд визнав позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з врахуванням наступного.

Порядок вексельного оформлення податкового зобов’язання з ПДВ при митному оформленні імпортованого на митну територію України товару врегульовано положенням пункту 11.5 статті 11 Закону №168, а випуск, обіг та погашення податкових векселів –затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.1997р. № 1104 Порядком випуску, обігу та погашення векселів, які видаються на суму податку на додану вартість при імпорті товарів на митну територію України, із змінами і доповненнями (далі Порядок № 1104).

Відповідно до п.11.5 ст.11 Закону № 168 платник податку при імпорті товарів на митну територію України за умови оформлення митної декларації може за власним бажанням надавати органам митного контролю податковий вексель на суму податкового зобов’язання, один примірник якого залишається у органа митного контролю, другий надсилається органом митного контролю на адресу органу державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку, а третій надається платнику податку.

Цим же підпунктом 11.5 ст. 11 Закону № 168 встановлено засоби погашення податкових векселів.

Абзацом 10 п.11.5 статті 11 Закону № 168 встановлено, що порядок випуску, обігу і погашення податкових векселів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Абзац 11 п.11.5 статті 11 визначає, що дія цього пункту не поширюється на операції із ввезення на митну територію України:

- підакцизних товарів;

- товарів, що відносяться до товарних груп 1-24 згідно з УКТ ЗЕД;

- товарів за товарною під позицією 270900 та товарними позиціями

2710, 2711 згідно з УКТ ЗЕД;

- будь-яких товарів, що здійснюється особою, яка була зареєстрована як платник цього податку менш ніж за дванадцять календарних місяців до місяця, у якому здійснюється таке ввезення, крім товарів, що ввозяться з метою включення до складу основних фондів такого платника податку за рішенням Кабінету Міністрів України;

- будь-яких товарів, що здійснюється суб'єктами оподаткування за правилами, встановленими законодавством з питань спрощених систем оподаткування, які передбачають сплату цього податку у спосіб, відмінний від встановленого цим Законом.

Таким чином, Закон №168 визначає право платника податку за своїм розсудом поставляти органу митного контролю при імпорті товарів на митну територію України податковий вексель на суму податкового зобов’язання з ПДВ з врахуванням обмежень, визначених абзацом 11 пункту 11.5 статті 11 Закону № 168. Видача податкового векселя дозволяє суб’єкту господарювання не відволікати оборотні засоби для уплати ПДВ безпосередньо в момент здійснення імпортної операції.

Пунктом 4 Порядку № 1104 визначено, що податкові векселі можуть бути видані особою, яка відповідає вимогам, наведеним у цьому пункті, у тому числі особа:

- є платником податку на додану вартість відповідно до вимог статті 2 Закону, якщо раніше такий платник податку чи пов'язані з ним особи, які є або були платниками податку на додану вартість, не здійснювали погашення податкових векселів у спосіб, не передбачений пунктом 19 цього Порядку;

- зареєстрована як платник податку на додану вартість згідно із статтею 9 Закону та внесена до реєстру платників податку на додану вартість;

- має індивідуальний податковий номер, присвоєний як платнику податку на додану вартість;

- не має на момент митного оформлення товарів податкових векселів, не погашених у строк.

Особи, які не відповідають хоча б одній з вимог пункту 4 Порядку № 1104, сплачують податок на додану вартість при імпорті товарів на митну територію України в установленому порядку без видачі податкового векселя.

Пункт 19 Порядку № 1104 встановлює порядок погашення податкових векселів, тотожний          порядку, передбаченому пунктом 11.5 статті 11 Закону № 168.

Отже, згідно абзацу 9 пункту 19 Порядку № 1104 не вважається таким, що погашений, податковий вексель, погашення якого здійснюється у спосіб, не передбачений пунктом 19 Порядку № 1104.

Згідно з пунктом 7 Положення про вантажну митну декларацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 574 від 09.06.1997р., із змінами і доповненнями, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів виключно у випадках, передбачених законодавством України, після завершення процесу прийняття ВМД для оформлення.

З системного аналізу вищеперелічених правових актів вбачається, що відповідач може відмовити позивачу в митному оформленні товарів згідно ВМД типу ІМ 40 виключно у випадках, передбачених законодавством України - за умови порушення останнім приписів пункту 11.5 статті 11 Закону № 168, пунктів 4, 19 Порядку № 1104 при видачі та погашенні податкових веселів.

Крім того, митне оформлення при імпорті товарів на митну територію України, із застосуванням вексельної форми розрахунку по сплаті ПДВ, здійснюється за наявності інформації, яка надається станом на поточну дату щодо суб’єктів господарювання, які на момент митного оформлення товарів не мають податкових векселів, не погашених у строк згідно спільного наказу ДМС України, ДПА України від 08.07.2004р. № 494/383 «Про затвердження Порядку обміну інформацією щодо обігу, обліку та погашення податкових векселів для забезпечення звірки», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.07.2004р. за № 912/9511.

Згідно з цим порядком звітний період, за який здійснюється звірка щодо погашення податкових векселів є одна доба. Державний податковий орган щоденно надає в адресу Державної митної служби в централізованому порядку інформацію про погашення податкових векселів в розрізі виду погашення кожного векселя.

Показники, які містять інформацію про погашення векселя у спосіб, не передбачений пунктом 19 Порядку № 1104, визначені в рядках 25, 26, 27 додатка 3 до цього Порядку.

За відсутності інформації щодо погашення векселя у спосіб, не передбачений пунктом 19 Порядку № 1104, відповідач зобов’язаний здійснити оформлення ВМД із застосуванням вексельної форми погашення податкових зобов’язань з ПВД. Дії відповідача щодо відмови в прийнятті у сплату зобов’язань з ПДВ податкових векселів, видача яких передбачена діючим законодавством, або вимога надання довідки, не передбаченої законодавством, є неправомірними.

Згідно з роз’ясненням ДПА України від 24.12.2007р. № 26189/7/6-1517 «Про надання роз’яснення», Державна митна служба України щоденно володіє інформацією відносно кожного платника, в якому порядку було погашено податкові векселі та про відповідність форми їх погашення пункту 19 Порядку, затвердженого постановою КМУ № 1104 від. 01.10.1997р. Перелік пов’язаних осіб по відношенню до платників-імпортерів не може бути визначений органами податкової служби, оскільки коло пов’язаних осіб може змінюватися не передбачено і не прогнозовано (внаслідок зміни керівництва, складу засновників тощо). Враховуючи зазначене, надання органами податкової служби будь-яких додаткових довідок (ані про погашення податкових векселів, ані про пов’язаних осіб) не передбачено нормативно-правовими актами.

Відповідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Внаслідок неправомірних дій відповідача порушено право позивача щодо використання свого права на сплату ПДВ шляхом надання векселя.

За таких підстав позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Доводи відповідача спростовуються фактичними матеріалами справа і вищенаведеними приписами діючого законодавства.

Відповідно до ст. 63 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" у 2008р. заборонено надання відстрочок щодо термінів сплати податкових зобов'язань суб'єктів господарювання за податками, зборами (обов'язковими платежами).

Відповідно до п.1.2 ст.1 Закону №2181 податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Підпунктом 14.1.2 пункту 14.1 ст.14 закону №2181 встановлено, що відстроченням податкових зобов'язань є перенесення сплати основної суми податкових зобов'язань платника податків без урахування сум пені під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеної згідно з пунктом 16.4 статті 16 цього Закону.

Рішення про розстрочення або відстрочення податкових зобов'язань приймаються у порядку, встановленому п.п.14.3.3 п.14.3 ст.14 Закону №2181.

Підпунктом 14.4.3 п.1.4.4 ст.14 цього ж Закону встановлено, що відстрочення не можуть надаватися чи встановлюватися щодо податкових зобов'язань із ввізного мита, акцизних зборів, податку на додану вартість при ввезенні товарів (робіт, послуг) на митну територію України... якщо інше не встановлено законами з цих податків, зборів (обов'язкових платежів) або цим законом.

Підставою для надання відстрочення податкових зобов'язань є заява платника податку з наданням доказів щодо дії обставин непереборної сили, що призвели до загрози виникнення податкового боргу; прийняте державним податковим органом відповідне рішення про відстрочення податкових зобов'язань та договір про відстрочення податкових зобов'язань, укладений між платником податку та податковим органом.

Що стосується податкового векселя, то його застосування при митному оформленні товарів не є відстроченням податкового зобов'язання у розумінні приписів п.п.14.1.2 п.1.4.1 ст.14 Закону №2181, оскільки згідно з п.1.16 ст.16 Закону №168 податковий вексель - це письмове безумовне грошове зобов'язання платника податку сплатити до бюджету відповідну суму коштів у порядку та терміни, визначені цим Законом, що підтверджено комерційними банками шляхом авалю, який видається платником на відстрочення сплати ПДВ, що справляється при імпорті товарів на митну територію України.

Таким чином, відповідач неправомірно ототожнює поняття податкового векселя (сплату податкових зобов'язань за податковим векселем) із забороною відстрочення податкових зобов'язань на підставі ст.63 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік", який не змінює порядку видачі, обігу та погашення податкових векселів.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено про дату, час і місце складання її повного тексту - 20.03.2008р. о 10год. 00хв.

Позивачу присуджується з Державного бюджету 3грн. 40коп. судового збору.

№ 3 Керуючись ст.ст.158, 160-163, 167, п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:вного бюджету 3 грн. 40 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 94, 98, 158, 160 –163, п. 6 Прикінцевих та перехідних пол

1. Позов задовольнити.

2. Визнати нечинною у зв"язку з невідповідністю вимогам законодавства видану 18 лютого 2008 року Херсонською митницею (м.Херсон, код 01861885) картку відмови №508000001/2008/000075 в прийнятті вантажної митної декларації ІМ 40 №508000001/208/000888 та зобов"язати Херсонську митницю прийняти від приватного підприємства "Сугой", м.Херсон, вантажну митну декларацію типу ІМ 40 з вексельною формою розрахунків по сплаті податку на додану вартість.

3. Присудити приватному підприємству "Сугой", м.Херсон, Миколаївське шосе, 6, з Державного бюджету 3грн. 40коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Н.О. Задорожна

повний текст постанови

складений ____________