СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.08                                                                                 Справа № 15/16пд

Суддя Пономаренко Є.Ю., розглянувши матеріали справи за позовом

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області, м. Луганськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віртуальна реальність», м. Луганськ

про стягнення 1017 грн. 05 коп. та розірвання договору оренди

за участю представників сторін:

від позивача - Івоніна Г. О. - головний спеціаліст-юрисконсульт, довіреність № 77 від 14.05.07.,

від відповідача –представник не прибув.

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв’язку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: заявлені вимоги:

- стягнути з ТОВ "Віртуальна реальність" на користь Державного бюджету заборгованість по орендній платі у сумі 967,87 коп., пеню у сумі 46,89 грн. та 3% річних у розмірі 2,29 грн.;

- розірвати договір оренди державного майна № 002353/09 від 29.09.05.;

- виселити ТОВ "Віртуальна реальність" з частини вбудованого нежитлового приміщення, розташованої в вестибулі п’ятиповерхової будівлі нового учбового корпусу № 2, площею 17,4 кв.м., яка знаходиться на балансі Луганського державного медичного університету та розташована за адресою: м. Луганськ, кв. 50-річчя Оборони Луганська,1.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач витребувані судом документи не представив, участь свого представника у судовому засіданні не забезпечив, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином: ухвали суду направлялися за адресою, яка є офіційним місцезнаходженням підприємства та підтверджена довідками Головного управління статистики у Луганській області та державного реєстратора у виконавчому комітеті Луганської міської ради.

При цьому, слід відзначити, що інформаційним листом вищого господарського суду України від 02.06.2006 N 01-8/1228, визначено, зокрема що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

При розглядові справ суд має вчиняти певні дії, у тому числі і щодо повідомлення учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, виключно у порядку та у спосіб передбачені законодавством.

Відповідно до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України рішення та ухвали розсилаються сторонам, прокурору, який брав участь в судовому процесі, третім особам не пізніше п'яти днів після їх прийняття або вручаються їм під розписку, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Вимоги вказаної норми судом виконувалися належним чином –ухвали суду вчасно направлялися сторонам поштою за належними адресами їх місцезнаходжень.

Відповідно до п. 3.5.1 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Голови Вищого господарського суду України від 10 грудня 2002 р. N 75 лише ухвала про порушення провадження у справі і призначення її до розгляду надсилається службою діловодства суду всім учасникам процесу з повідомленням про вручення.

Зазначена норма теж була виконана судом.

Чинним законодавством не передбачено обов’язку суду направляти ухвали про відкладення розгляду справи рекомендованою поштою з повідомленням про вручення. Тому, ухвали суду про відкладення розгляду справи направлялися судом простою поштовою кореспонденцією.

Жодна з ухвал не повернута до суду підприємством поштового зв’язку через її невручення адресатові.

Таким чином всі ухвали були направлені сторонам у справі в установленому порядку, документів які би свідчили про їх неотримання сторонами у справі до суду не надходило.

У зв’язку з наведеним, враховуючи положення ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, Інструкції з діловодства в господарських судах України та наявні матеріали справи судом вжито всіх необхідних заходів з повідомлення сторін про дату, час та місце судових засідань. Тому, суд приходить до висновку, що представники сторін належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

На підставі викладеного справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Між сторонами укладено договір оренди державного майна №002353/09 від 29.09.2005р.

Об’єкт оренди за даним договором –частина вбудованого нежитлового приміщення, розміщена у вестибюлі п’ятиповерхової будівлі нового учбового корпусу №2, площею 17,4 кв. м. (інв №1.3), яка розташована за адресою: м. Луганськ, кв. 50 річчя Оборони Луганська, б. 1, передано орендодавцем (позивачем у справі) орендарю (відповідачу) за актом прийому-передачі від 29.09.2005р., який є невід’ємною частиною договору.

Розділом 3 договору оренди визначено розмір орендної плати, яка підлягає сплаті з урахуванням її коригування на щомісячний індекс інфляції, та строк її внесення.

У зв’язку з невнесенням відповідачем орендної плати у повному обсязі за ним обліковується борг у сумі 967 грн. 87 коп., який фактично утворився за період користування з червня 2007р. по грудень 2007р.

Положеннями п. 11.1 договору передбачено строк його дії з 29.09.2005р. по 29.08.2006р.

Сторони не надали належних доказів направлення протягом 1 місяця після закінчення строку дії договору заяви про припинення дії договору у зв’язку з закінченням строку на який його було укладено.

Позивачем при цьому надано пояснення про те, що у зв’язку з відсутністю заяв від сторін за договором про припинення його дії, він був продовжений на підставі п. 11.7 договору та є діючим на даний час.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Також, відповідно до ст. 764 Цивільного кодексу України у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Аналогічні положення закріплено і у ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»та п. 11.7 договору оренди.

Таким чином, дію договору оренди було двічі продовжено ще на той же строк на який його було укладено, у зв’язку з чим договір є чинним станом на час вирішення спору в суді.

З метою відновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів Держави Орендодавець звернувся з позовом до суду.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов’язання повинно виконуватися у встановлений строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 5 даної ж статті плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п.3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", та положень розділів 3, 4 договору оренди орендар зобов’язаний вносити орендну плату своєчасно і в повному обсязі.

Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до п. 10.3. договору оренди державного майна у випадку несвоєчасного або не в повному обсязі перерахування орендної плати орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми недоплати розрахованої за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 43, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем доводи позивача не спростовано, належних доказів виконання зобов’язань, на підставі яких заявлено позовні вимоги не надано.

Наявність на момент подачі позову заборгованості у заявленій до стягнення сумі підтверджується матеріалами справи та не спростовується відповідачем.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення боргу, пені та 3% річних підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Під порушенням зобов’язання розуміється його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (ч.1 ст. 610 Цивільного кодексу України).

Правовим наслідком порушення зобов’язання є, відповідно до п.1 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, розірвання договору.

Згідно ч.2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, арбітражного суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Невиконання відповідачем зобов’язання з перерахування орендної плати за тривалий час є істотним порушенням зобов’язань та відповідно цілковито обґрунтовано повинно мати наслідком розірвання договору.

Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов’язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Аналогічна за змістом норма закріплена і у ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь державного бюджету у складі: 187 грн. 00 коп. державного мита (102 грн. 00 коп. державного мита - за вимогою майнового характеру, та 85 грн. - за вимогою немайнового характеру), а також 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні за згодою присутніх у судовому засіданні представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віртуальна реальність», м. Луганськ, вул. Шелкового, б. 35, ідентифікаційний код за на користь:

-          Державного бюджету України на рахунок 0006 УДК у Луганській області, код 24046582, МФО 804013 заборгованість з орендної плати у розмірі 967 грн. 87 коп., пеню у сумі 46 грн. 89 коп., три відсотки річних у сумі 02 грн. 29 коп. Видати наказ позивачу;

- державного бюджету України рахунок 0002, банк ГУ ДКУ в Луганській області, одержувач УДК у м. Луганську ГУ ДКУ в Луганській області, МФО 804013, , код бюджетної класифікації 22090200, символ звітності банку 095, державне мито у сумі 187 грн. 00 коп. видати наказ Ленінській міжрайонній Державній податковій інспекції м. Луганська;

- державного бюджету України, рахунок 0006, банк ГУ ДКУ в Луганській області, одержувач УДК у м. Луганську ГУ ДКУ в Луганській області, МФО 804013, , код бюджетної класифікації 22050000, символ звітності банку 259, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп. Видати наказ ВДВС у Ленінському районі м. Луганська;

3. Розірвати договір оренди державного майна №002353/09 від 29.09.2005р., укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Луганській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Віртуальна реальність».

4. Виселити товариство з обмеженою відповідальністю «Віртуальна реальність», м. Луганськ, вул. Шелкового, б. 35, ідентифікаційний код за , з частини вбудованого нежитлового приміщення, розміщена у вестибюлі п’ятиповерхової будівлі нового учбового корпусу №2, площею 17,4 кв. м. (інв №1.3), яка розташована за адресою: м. Луганськ, кв. 50 річчя Оборони Луганська, б. 1.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення підписано 19.03.2008р.

Суддя

Є.Ю. Пономаренко