ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

09.12.2008

Справа №2-2/9156-2008

за позовом: ТОВ "Кримоптгосптовари" (95022, м.Сімферополь, вул. Кубанська, 15)

до відповідача: Виробничо-комерційної фірми "Дендро" (95022, м.Сімферополь, вул. Кубанська, 21)

про розірвання договору та стягнення 9 024,65 грн.

Суддя Толпиго В.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача : Воронцов Б. Ф., Паніна П.Є. – представник, довіреність у справі.

Від відповідача : Ровенський - адвокат, довіреність у справі.

Суть спору:

Позивач - ТОВ "Кримоптгосптовари" звернулось до Господарського суд АРК із позовною заявою до відповідача – Виробничо - комерційної фірми "Дендро" про стягнення заборгованості за договором у сумі 9 024грн.65коп. та розірвання договору про загальне користування технологічними мережами основного споживача від 27.01.2006 р. № 4107/2.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між сторонами було укладено договір від 27.01.2006 р. № 4107/2 про загальне користування технологічними мережами, згідно якого відповідач зобов’язався своєчасно оплачувати використання ділянки електричної мережі, однак, до наступного часу відповідачем не сплачена заборгованість у сумі 8 701грн.55коп., що і стало підставою для звернення із позовною заявою до суду.

Представник позивача у судовому засіданні 06.11.2008р надав суду заяву, якою уточнює позовні вимоги та вказує, що заборгованість відповідача перед позивачем за період з 17.4.2008р по 04.10.2008р станом на 04.10.2008 р. з урахуванням встановленого індексу інфляції складає 9 074,56 грн.

Представник відповідача у тому ж судовому засіданні надав суду відзив, у якому зазначає, що оплата не передбачена договором від 27.1.2006 р. №4107/2.

У судовому засіданні оголошувалась перерва на 02.12.2008р, після перерви судове засідання було продовжене за участю того ж представника відповідача, інтереси позивача представляла лише Паніна П.Є.

1 грудня 2008 року до суду від відповідача надійшло доповнення до відзиву на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв’язку з тим, що позивач замість того, щоб врегулювати взаємовідносини, заявив позов про розірвання договірних відносин.

Розглянувши|розгледівши| матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Суд вважає необхідним дотримуватися принципів судочинства, що встановлені ст. 129 Конституції України, нормами якої вказано, що основними засідками судочинства є зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тобто суд вважає потрібним застосувати принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частина 1ст. 14 ЦК України передбачає, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду звертаються особи за захистом своїх порушених чи оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, що кореспондується із положеннями статті 21 ГПК України, де до позивачів віднесено осіб, які пред’явили позов або в інтересах яких пред’явлено позов саме про захист порушеного права чи охоронюваного законом інтересу.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та свого інтересу, а стаття 16 цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.ст. 33,34 ГПК| України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У обґрунтування позовних вимог позивач посилається на укладений між ТОВ "Кримоптгосптовари", як споживачем, та Виробничо-комерційною фірмою "Дендро", як субспоживачем, договір від 27.01.2006 р. № 4107/2 про загальне користування технологічними мережами основного споживача, відповідно до п.п.1.1 якого основний споживач зобов’язується забезпечити передачу електричної енергії субспоживачу через підстанцію ТП-456, що – находиться на балансі основного споживача, у межах величин, дозволених субспоживачу до використання, а споживач – своєчасно оплачувати використання ділянки електричної мережі. При цьому сторони зобов’язуються виконувати інші умови, встановлені договором та додатками до нього, які є його невід’ємними частинами.

Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості та розірвати договір у зв'язку з невиконанням відповідачем договірних зобов'язань щодо оплати використання ділянки електричної мережі, при цьому ТОВ "Кримоптгосптовари" стверджує, що свої зобов’язання за договором виконав у повному об’ємі, тобто забезпечив передачу електричної енергії відповідачу через підстанцію ТП-456.

Відповідно до Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України, 3928 від 22.8.2002р, до договорів, укладення яких передбачено правилами, по взаємній згоді сторін можуть бути оформлені додатки. У додатках до відповідного договору обумовлюються технічні та організаційні врегулювання відносин між сторонами.

Відповідно до п.4.1 договору розрахунок плати за користування електричними мережами основного споживача здійснюється відповідно до додатків «Порядок розрахунків» та «Порядок розрахунку оплати обґрунтованих витрат споживача на передачу електричної енергії» (додаток №5).

Отже, відповідно до умов даного пункту, сторони повинні були підписати додатки до договору, у яких узгодити розрахунок плати, тобто вартість послуг за користування електричними мережами позивача.

Позивач не представив суду доказів підписання сторонами по договору додатків до договору від 27.01.2006р. № 4107/2 про загальне користування технологічними мережами основного споживача по вартості за користування електричними мережами, а відповідно позивач не довів наявність у відповідача зобов’язання платити щомісячно по 1 740грн31коп.

У самому договорі сторони не встановили розмір плати за користування електричними мережами позивача, не встановили розмір витрат на утримання ТП-456 та технологічних мереж.

Позивач в обґрунтування позовних вимог представив до позову «розрахунок витрат на утримання ТП-456 та технологічних мереж щомісячно на 2008р» та на підставі нього встановив заборгованість позивача, пред’явив позов про стягнення боргу за лютий - червень 2008р у сумі 8 977грн02коп.

Проте даний розрахунок на може являтися допустимим доказом по справі, оскільки він не підписаний відповідачем та являється одностороннім документом позивача.

Розрахунку плати за користування електричними мережами позивача, підписаного сторонами договору, що являється додатком до договору та його невід’ємною частиною, що передбачено у п.4.1 договору, позивач до суду не представив.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що сторонами не були узгоджені та прийняті до договору від 27.01.2006р. № 4107/2 про загальне користування технологічними мережами основного споживача додатки №4 «Розрахунок витрат електричної енергії у мережах споживача» та №5 «Порядок розрахунку оплати обґрунтованих розрахунків споживача на передачу електричної енергії», які являються невід’ємною частиною договору та, на підставі яких здійснюється розрахунок плати за користування електричними мережами основного споживача.

Отже позивач не довів порушення відповідачем договірних зобов’язань, а отже не довів правомірність своїх вимог, як у частині стягнення позовної суми, так і у частині розірвання договору.

Позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Витрати по оплаті держмита, інформаційно-технічних послуг судового процесу відносяться на позивача.

У судовому засіданні оголошувалась перерва на 09.12.2008р для підготовки рішення.

Рішення оголошене 09.12.2008р

Керуючись ст.ст. 49,77,82,84,85 ГПК України

В И Р І Ш И В :

1.          Прийняти заяву позивача про збільшення позовних вимог.

2.          У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго В.І.