СУД
ПОСТАНОВА

03.03.08р.

Справа № А38/593-07

За позовом  Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Кривий
Ріг Дніпропетровської області

до  Північної міжрайонної Державної податкової
інспекції у м.Кривому Розі Дніпропетровської області

про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень

Суддя
Н.А.Бишевська

Секретар
судового засідання А.О.Бикова

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1.
ОСОБА_2.   дов. від 28.07.2007 року;

Від відповідача: Золотухіна Н.І.
дов. № 31193/10 від 17.12.2007 року; Брек А.М. дов. № 29447/Б/17.3 від
26.11.2007 року; Говорун І.С. дов. № 31190/Г/10 від 17.12.2007 року.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа - підприємець
Бессараб Андрій Станіславович звернувся з адміністративним позовом про визнання
недійсними (нечинними) податкових повідомлень-рішень Північної міжрайонної
державної податкової інспекції у м. Кривому Розі № /0/4985/Б/17.3/151
від 16.03.2007 р. і № /1/10606/Б/17.3 від 29.05.2007 р., №
/2 від 15.08.2007 р., № /3 від 17.10.2007 р., №
/0/4986/Б/17.3/152 від 16.03.2007 р., № /1/10607/Б/17.3 від
29.05.2007 р., № /2 від 15.08.2007, № /3 від 17.10.2007 р.,
№ /1/10608/Б/17.3 від 29.05.2007 р., № /2 від 15.08.2007 р.
№ /3 від 17.10.2007 р. -в повному обсязі.

24.01.08р. від позивача надійшла
заява про часткову зміну позовних вимог, відповідно до яких позивач просить
визнати недійсними (нечинними) податкові повідомлення-рішення Північної
міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі №
/0/4985/Б/17.3/151 від 16.03.2007 р. і № /1/10606/Б/17.3
від 29.05.2007 р., № /2 від 15.08.2007 р., № /3 від
17.10.2007 р. в частині донарахування зобов'язання по сплаті податку з доходів
фізичних осіб в сумі 87 866,30 грн. та податкові повідомлення-рішення Північної
міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі № /0/4986/Б/17.3/152
від 16.03.2007 р., № /1/10607/Б/17.3 від 29.05.2007 р., №
/2 від 15.08.2007, № /3 від 17.10.2007 р., №
/1/10608/Б/17.3 від 29.05.2007 р., № /2 від 15.08.2007 р. №
/3 від 17.10.2007 р. -в повному обсязі.

Позовні вимоги обґрунтовані
посиланням на неправомірні висновки податкового органу про порушення позивачем
податкового законодавства, неврахування перевіряючими всіх документів звітності
та обліку.

Відповідач
виступає проти задоволення позову, вказуючи на виявлені в процесі перевірки
порушення, зазначені в акті перевірки № 13/17.3- від 28.02.2007 р.

Справа розглядається за наявними в
ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши  представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Виїзною плановою перевіркою
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2004 р. по 30.09.2006 р
встановлені порушення:

1) ст. 13 Декрету КМУ «Про
прибутковий податок з громадян»в частині відсутності ведення обліку доходів і
витрат в книзі за формою № 10 ф.о., заниженню податку з доходів фізичних осіб
-суб'єктів підприємницької діяльності в сумі 124961,55 грн., що по періодах
складає: 2-4 кв. 2004 р. -35842,95 грн., 2005 р. -1395,37 грн., 2006 р. (9
місяців) -87723,23 грн.;

2) пп. 4.1.4 п. 4.1. ст. 4 Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та
державними цільовими фондами»в частині не подання декларації про доходи за 1-4
квартали 2005 р., несвоєчасності подання декларації про доходи за 1-2 квартали
2006 р. та неподання декларації з податку на додану вартість за квітень,
травень, липень, серпень, грудень 2005 р., лютий, березень, квітень, травень
2006 р.;

3) пп. 7.2.4 п.7.2, пп. 7.3.1 п.
7.3., пп. 7.4.4, 7.4.5 п. 7.4, пп.. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість»в частині заниженню податку на додану вартість на
суму 301681,13 грн.; порушення пп. 7.2.8 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість»в частині не ведення книги обліку придбання
(товарів, послуг), книги обліку продажу (товарів, послуг), реєстру отриманих та
виданих податкових накладних;

4) ст. 9 Закону України «Про
державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових
платежів»та Наказу ДПА України від 29.09.2003 р. № 451 «Про затвердження
Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум
утриманого з них  податку»в частині не
подання за 1 квартал 2005 р., 2 квартал 2004 р, 3 квартал 2006 р. податкові
розрахунки ф. 1 ДФ.

За
результатами перевірки складено акт № 13/17.3- від 28.02.2007 р.

Не погоджуючись з висновками
зробленими в акті перевірки, позивачем 05.03.2007 р. подані заперечення на акт
перевірки вих. № 03/03-1 та доповнення до заперечень від 07.03.2007 р. №
07-03-1.

Північною МДПІ у м. Кривому Розі
14.03.2007 р. дана відповідь на заперечення позивача до акту перевірку, в яких
частково враховано заперечення позивача і частково змінені висновки зроблені в
акті перевірки та знижено суму донарахувань по податку на доходи фізичних осіб
з 124 961,55 грн. до 89 864,92 грн., по податку на додану вартість з 301 681,13
грн. до 130 165,69 грн.

На підставі акту №
13/17.3- від 28.02.2007 р. про результати виїзної планової перевірки
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2004 р. по 30.09.2006 р. з
урахуванням відповіді за вих. № 4694/Б/17.3 від 14.03.2007 р. на
заперечення  від 05.03.2007 р. № 03/03-1
та доповнень до заперечень від 07.03.2007 р. № 07/03-1 Північною МДПІ у м.
Кривому Розі прийнято податкові повідомлення-рішення Північної МДПІ у м.
Кривому Розі від 16.03.2007р. за №/0/4985/Б/17.3/151 та №
/0/4986/Б/17.3/152.

Згідно податкового
повідомлення-рішення №/0/4985/Б/17.3/151 від 16.03.2007 р. в зв'язку
з порушенням ФО-П ОСОБА_1. п. 17.1.5 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами»№2181-ІІІ від 21.12.2000р. (надалі -Закон 2181) та на підставі ст. 13
Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян»позивачу донараховано
зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 89864,92 грн., в тому
числі за основним платежем 89864,92 грн.

Згідно податкового
повідомлення-рішення №/0/4986/Б/17.3/152 від 16.03.07 р. в зв'язку з
порушенням ФО-П ОСОБА_1. п.п. 17.1.1, 17.1.2, 17.1.3. ст. 17 Закону №2181 та на
підставі пп.. 7.2.4 п. 7.2., пп.. 7.3.1. п. 7.3, пп. 7.4.4, 7.4.5 п. 7.4, пп.
7.7.1 п 7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»(надалі
-Закон про ПДВ) - донараховано зобов'язання по податку на додану вартість в
сумі 196 778,54 грн., в тому числі за основним платежем 130 165,69 грн., за
штрафними санкціями -в сумі 66 612,85 грн.

Зазначені податкові
повідомлення-рішення оскаржені позивачем в адміністративному порядку до
Північної МДПІ у м. Кривому Розі.

29.05.2007 р. Північною МДПІ у м.
Кривому Розі прийнято рішення про результати розгляду первинної скарги №
10555/Б/31, згідно якого в задоволенні скарги позивачу відмовлено, податкові
повідомлення-рішення від 16.03.2007 р. №/0/4985/Б/17.3/151 та №
/0/4986/Б/17.3/152 залишені без змін, збільшено суму податкового
зобов'язання з ПДВ на суму 8433,34 грн. та розмір штрафної санкції на суму
6435,91 грн.

05.06.2007 р. позивачем отримано
податкові повідомлення-рішення від 29.05.2007 р. № /1/10606/Б/17.3, №
/1/10607/Б/17.3 та № /1/10608/Б/17.3

Згідно податкового
повідомлення-рішення № /1/10606/Б/17.3 від 29.05.2007 р. в зв'язку з
порушенням п. 17.1.5 ст. 17 Закону №2181 та на підставі ст. 13 Декрету КМУ «Про
прибутковий податок з громадян»позивачу донараховано зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб, що є суб'єктами підприємницької діяльності в сумі
89864,92 грн., в тому числі за основним платежем 89864,92 грн.

Згідно податкового
повідомлення-рішення № /1/10607/Б/17.3 від 29.05.2007 р. в зв'язку з
порушенням п.п. 17.1.1, 17.1.2, 17.1.3. ст. 17 Закону №2181 та на підставі пп..
7.2.4 п. 7.2., пп.. 7.3.1. п. 7.3, пп. 7.4.4, 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1 п 7.7.
ст. 7 Закону про ПДВ - донараховано зобов'язання по податку на додану вартість
в сумі 196 778,54 грн., в тому числі за основним платежем 130 165,69 грн., за
штрафними санкціями -в сумі 66 612,85 грн.

Згідно податкового
повідомлення-рішення № /1/10608/Б/17.3 від 29.05.2007 р. в зв'язку з
порушенням п.п. 17.1.1, 17.1.2, 17.1.3. ст. 17 Закону №2181 та на підставі пп..
7.2.4 п. 7.2., пп.. 7.3.1. п. 7.3, пп. 7.4.4, 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1 п 7.7.
ст. 7 Закону про ПДВ - донараховано зобов'язання по податку на додану вартість
в сумі 14 869,25 грн., в тому числі за основним платежем 8 433,34 грн., за
штрафними санкціями -в сумі 6 435,91 грн.

За результатами подальшої процедури
адміністративного оскарження до ДПА у Дніпропетровській області та до ДПА
України, податкові повідомлення-рішення залишені без змін, скарги позивача без
задоволення та винесені податкові повідомлення-рішення № /2, №
/2, № /2 від 15.08.2007 р. та № /3, №
/3 та № /3 та від 17.10.2007 р.

Суд задовольняє адміністративний
позов частково з наступних підстав.

1.1 При прийнятті рішення по скарзі і податкових повідомлень-рішень №
/0/4985/Б/17.3/151 від 16.03.2007 р. і № /1/10606/Б/17.3
від 29.05.2007 р., № /2 від 15.08.2007 р., № /3 від
17.10.2007 р. відповідачем не  враховано
наступне.

Частково не відповідають дійсності положення акту перевірки стосовно
порушення позивачем ст. 13 Декрету КМУ „Про прибутковий податок з громадян” в
частині заниження податку з доходів фізичних осіб -суб'єктів підприємницької
діяльності в сумі 89864,92 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Декрету КМУ „Про прибутковий податок з
громадян” оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто
різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i
документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за
погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по
сприянню малим підприємствам та підприємництву.   Механізм застосування таких норм
передбачений в розділі 4 Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від
зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженої наказом ГДПІУ від 21.04.1993
р. №12.

В зв'язку з цим, при виникненні у перевіряючої особи сумнівів стосовно
віднесення  позивачем до складу валових
витрат будь-яких витрат, що не підтверджені первинними документами, інспектор
повинен враховувати норми витрат, вказані в Додатку № 6 до Інструкції про
прибутковий податок з громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Декрету КМУ „Про прибутковий податок з
громадян” до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів,
належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу)
або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

Згідно з п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку
підприємств»валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах,
здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаються
(виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у
власній господарській діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 вказаного
Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією,
веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці з
врахуванням обмежень, встановлених пунктами 5.3 - 5.8 цієї статті.

Згідно з пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" валові витрати мають бути підтверджені
відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Суд вважає безпідставним   виключення з валових витратах позивача в 2-4
кварталі 2004 р. та за 9 місяців 2006 р. витрати, пов'язані з отриманням
транспортних послуг, оскільки дані витрати повністю підтверджені первинними
документами, зокрема за 2004 рік по ПП «Агрострой»- актом виконаних робіт №100
від 24.12.2004р., квитанцією до прибуткового касового ордера №6 від 12.05.2004
р. на суму 6000,00 грн., по ПП «Клайд»- актом виконаних робіт №1 від 24.12.2004
р., квитанцією до прибуткового касового ордера №60 від 15.06.2004р., на суму
6900,00 грн., по ТОВ «Легос» -  актом
виконаних робіт № 100 від 24.12.2004 р. квитанцією до прибуткового касового
ордера № 48 від 20.12.2004р., № 50 від 24.12.2004р., на суму 14040,00 грн.; за
2006 рік - по ТОВ «Постачання та сервіс ЛТД» - актом виконаних робіт №2 від 29.09.2006р
на суму 10000,00 грн, квитанцією до прибуткового касового ордера №
21,23,28,30,31, по ТОВ «Постачання та сервіс ЛТД»- актом виконаних робіт №1 від
31.08.2006 р. на суму 28300,00  грн.,
квитанцією до прибуткового касового ордера № 32,44,47,51, по СПД ОСОБА_3. -
актом виконаних робіт б/н від 17.08.2006 р. на суму 4200,00 грн,  випискою банку від 16.08.2006 р.

Також про те, що дані валові
витрати є підтвердженими відповідними податковими накладними зазначено  на аркушах 6-7 акту перевірки.    Товарно -транспортні накладні,   відсутність яких  податковим органом  ставиться
в  залежність  обґрунтованості  віднесення до валових витрат вартості
транспортних послуг, не базується на нормах діючого законодавства.

Посилання відповідача, стосовно
того, що позивачем не укладено договорів на поставку послуг з  переліченими
в акті контрагентами, тобто на факт відсутності правочинів, з посиланням
на ч. 1 ст. 638 ЦК України оскільки між позивачем і контрагентами не досягнуто
суттєвих умов договору є не відповідними обставинам справи, оскільки відповідно
до ч. 1 ст. 207 ЦК України «правочин вважається таким, що вчинений у письмовій
формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного засобу зв'язку».

Крім того, відповідно до ст. 204 ЦК
України визнається презумпція правовірності правочину, а саме «правочин є
правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним».

Крім того, відповідно до абз. 5
листа ДПА України №12304/7/15-0517 від 30.06.2006 р. «Відповідно до норм
цивільного законодавства договір про надання послуг являє собою документально
оформлені наміри сторін про надання та оплату послуг, які складають предмет
такого договору. Підтвердженням виконання сторонами договірних відносин є
первинні документи, що свідчать про наявність результатів у вигляді наданих
послуг та передачу права власності на такі послуги від однієї сторони договору
про надання послуг до іншої», а відповідно до абз. 7 - …підтверджуючим
документом для визначення дати та суми отриманих послуг може бути акт прийняття
передачі послуг або будь-який інший документ, що підтверджує фактичне надання
відповідної послуги.

Оскільки законом прямо не
заборонено укладати правочини, щодо надання і споживання транспортних послуг,
дані правочини жодною зі сторін не оскаржені у суді та не визнані судом недійсними,
відповідачем не надано доказів на підтвердження факту оскарження правочинів, то
таким чином, відповідно до ст. 204 ЦК України вони є дійсними на момент
перевірки та на момент розгляду справи у суді.

Крім того, треба зазначити, що ні
Законом України «Про податкову службу в Україні», ні будь-яким іншим
законодавчим актом на території України органи державної податкової служби не
наділені повноваженнями визнавати правочини (договори) неукладеними чи
недійсними, це є виключною прерогативою суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України «органи державної влади, місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Відповідно до пп. 11.2.1 п. 11.2
ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»датою збільшення
валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або
дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів
(робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси
платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для
робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт
(послуг).

Слід зазначити, що п. 5.10 ст. 5
Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»заборонено установлення
додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових, крім тих, що
зазначені в цьому Законі.

Таким чином, вищезазначені валові
витрати щодо отриманих транспортних послуг у спірний період повністю
підтверджуються первинними документами бухгалтерського обліку і, відповідно,
правомірно віднесені позивачем  до складу
валових витрат по оплаті транспортних послуг.

Суд відмовляє в задоволенні
позовних вимог в частині, заниження податку на доходи фізичних осіб, стосовно
віднесення вартості металопластикових вікон у сумі 1909,05 грн. (податкова
накладна від 26.10.2004 р. № 20 ПП „Альков” та вартість ноутбука у сумі 3
499,20 грн. (податкова накладна від ТОВ „МКС” за № 82294 від 16.08.2006 р.) в
зв'язку з наступним.

Відповідно до статті 13 Декрету КМУ
«Про прибутковий податок з громадян»оподатковуваним доходом вважається сукупний
чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та
натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо
пов'язаними з одержанням доходу. Витрати, понесені позивачем на  зазначені товари не можуть бути
віднесені  до валових витрат, оскільки  прямого відношення до   отримання доходу  в
результаті   підприємницької
діяльності позивача, не мають.

Згідно пп.5.3.2 п.5.2 ст.5 Закону
України "Про оподаткування прибутку підприємств", не включаються до
складу валових витрат витрати на придбання, будівництво, реконструкцію,
модернізацію, ремонт та інші поліпшення основних фондів та витрати, пов'язані з
видобутком корисних копалин, а також з придбанням нематеріальних активів, які
підлягають амортизації, згідно із статтями 8 і 9 та підпунктом 7.9.4 цього
Закону.

Пп.8.2.1 п.8.2 ст.8 Закону України
"Про оподаткування прибутку підприємств" передбачено, що під терміном
"основні фонди" слід розуміти матеріальні цінності, що призначаються
платником податку для використання у господарській діяльності платника податку
протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в
експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1000
гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом.

Згідно пп.8.2.2 п.8.2 ст.8 Закону
України "Про оподаткування прибутку підприємств", основні фонди
підлягають розподілу за такими групами:

група 1 - будівлі, споруди, їх
структурні компоненти та передавальні пристрої, в тому числі жилі будинки та їх
частини (квартири і місця загального користування), вартість капітального
поліпшення землі;

група 2 - автомобільний транспорт
та вузли (запасні частини) до нього; меблі; побутові електронні, оптичні,
електромеханічні прилади та інструменти, інше конторське (офісне) обладнання,
устаткування та приладдя до них;

Таким чином, оскільки придбані
позивачем згідно податкових накладних металопластикові вікна та ноутбук
відносяться до 1 та 2 групи основних фондів, дії позивача по віднесенню до
складу податкового кредиту сум витрат на придбання основних фондів є порушенням
статті 13 Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян».

2. При прийнятті податкових
повідомлень-рішень  №
/0/4986/Б/17.3/152 від 16.03.2007 р., № /1/10607/Б/17.3 від
29.05.2007 р., № /2 від 15.08.2007, № /3 від 17.10.2007 р.
встановлено  наступне.

Відповідно
до  акту перевірки про
порушення  позивачем  норм пп. 7.2.4 п.7.2, пп. 7.3.1 п. 7.3., пп.
7.4.4, 7.4.5 п. 7.4, пп.. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на
додану вартість”,  призвело до заниження
податку на додану вартість на суму 130 165,69 грн.

Як зазначено позивачем, при
визначенні податкового зобов'язання за квітень 2004 р. податковим органом не
враховано розрахунок коригування кількісних і вартісних показників за договором
№ 6 від 22.01.2003 р до податкової накладної № 5 від 23.01.2003 р. на суму
658,33 грн., виданої ТОВ «Торговий дім «Агат», який подано позивачем 13.04.2004
р.

Посилання, зроблені працівником
податкового органу в акті перевірки, що в розрахунку № 1 не вказано даних
податкової накладної є безпідставними і спростовуються самим розрахунком № 1,
копія якого додана позивачем до позову.

Посилання податкової інспекції в
рішенні від 29.05.07, що обов'язок доведення того, що будь-яке нарахування,
здійснене контролюючим органом є помилковим, покладається на платника податків
підтверджується наданим до скарги первинним документом, який спростовує доводи
інспектора. В той же час жодним нормативно-правовим актом на позивача не
покладено обов'язку відповідати за контрагента, в даному випадку -ТОВ «Торговий
дім «Агат», який збільшує чи не збільшує суму свого податкового зобов'язання у
певних податкових періодах, в даному випадку - у квітні 2004 року на суму ПДВ
658,33 грн. Навпаки, законодавством встановлено саме індивідуальну
відповідальність за таку дію особою контрагентом.

Відповідно до ч. 2 ст. 61
Конституції України «юридична відповідальність особи має індивідуальний
характер», а отже при наявності належних доказів того, що ТОВ «Торговий
дім «Агат»порушено податкове законодавство України і не збільшено суму свого
податкового зобов'язання, то за це повинно відповідати саме ТОВ «Торговий дім
«Агат».

2.2.
При розрахунку податкового кредиту за травень 2004 р. позивачем в порушення
вимог пп. 7.4.4. п. 7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” до
складу податкового кредиту включено суму ПДВ в розмірі 1000 грн. вартості
транспортних послуг, що підтверджується податковою накладною від ПП
«Агрострой»за № 18 від 12.05.2004 р. на суму 6000 грн.

При розрахунку податкового кредиту
за червень 2004 р. позивачем в порушення вимог пп. 7.4.4. п. 7.4 ст.7 Закону
України „Про податок на додану вартість” до складу податкового кредиту включено
суму ПДВ в розмірі 1150 грн, за отримані транспортні послуги від ПП «Клайд»(податкова
накладна № 81 від 24.06.2004 р.)

При розрахунку податкового кредиту
за січень 2005 р. позивачем в порушення вимог пп. 7.4.4. п. 7.4 ст.7 Закону
України „Про податок на додану вартість” до складу податкового кредиту включено
суму ПДВ в розмірі 333,33 грн. вартості транспортних послуг, що підтверджується
податковою накладною № 3 від 27.01.2005 р. від ТОВ «Легос»на суму 2000 грн.

При розрахунку податкового кредиту
в лютому 2005 року позивачем в порушення вимог пп. 7.4.4. п. 7.4 ст.7 Закону
України „Про податок на додану вартість” до складу податкового кредиту включено
суму ПДВ в розмірі 1008,34 грн. вартості транспортних послуг, що
підтверджується податковими накладними від ТОВ «Укртранс»за №315 від
23.02.05р., №3604 від 04.02.05р., №228 від 14.02.05р., від ПП «Енер - Тек»за
№10 від 04.02.05р.

При розрахунку податкового кредиту
в липні 2006 року позивачем в порушення вимог пп. 7.4.4. п. 7.4 ст.7 Закону
України „Про податок на додану вартість” до складу податкового кредиту включено
суму ПДВ в розмірі 700,00 грн. вартості транспортних послуг, що підтверджується
податковою накладною від ФО-П ОСОБА_3. №61 від 31.07.06р.

При розрахунку податкового кредиту
в серпні 2006 року позивачем в порушення вимог пп. 7.4.4. п. 7.4 ст.7 Закону
України „Про податок на додану вартість” до складу податкового кредиту включено
суму ПДВ в розмірі 5416,67 грн. вартості транспортних послуг, що
підтверджується податковими накладними від ТОВ «Постачання та сервіс ЛТД»за №15
від 31.08.06р., від ФО-П ОСОБА_3. №70 від 17.08.06р.

При розрахунку податкового кредиту
в вересні 2006 року позивачем в порушення вимог пп. 7.4.4. п. 7.4 ст.7 Закону
України „Про податок на додану вартість” до складу податкового кредиту включено
суму ПДВ в розмірі 2000,00 грн. вартості транспортних послуг, що підтверджується
податковою накладною від ТОВ «Постачання та сервіс ЛТД»№23від 29.09.06р.

Висновки про порушення позивачем
вимог пп. 7.4.4. п. 7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”,
наведені вище, зроблені податковим органом на підставі відсутності у позивача
єдиних транспортних документів, що здійснюють облік, приймання, передавання,
перевезення, здавання вантажу -товарно-транспортних накладних.

Суд не погоджується з висновками
відповідача з даного епізоду на підставі наступного.

Згідно пп. 7.4.4. п. 7.4 ст.7
Закону України „Про податок на додану вартість”, якщо платник податку придбаває
(виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника,
то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не
включається до складу податкового кредиту.

Оподаткування прибутку 1.32.
Господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання
доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли
безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною,
постійною та суттєвою.

Жодних доказів щодо використання
зазначених послуг з перевезення Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1. не у
господарській діяльності, відповідачем в матеріали не надано, фактів в
обґрунтування даного висновку не наведено. Посилання на те, що в зв'язку з
відсутністю товаро-транспортних накладних на операції з перевезення у
податкового органу відсутня можливість для визначення направленості витрат, суд
не приймає до уваги, як необґрунтовані.

Зокрема, матеріали справи свідчать,
що позивачем здійснювалась господарська діяльність з контрагентами в межах
різних населених пунктів на території України (п.2.15.2 акту перевірки),
наявність на підприємстві транспортних засобів з метою підтвердження припущення
податкового органу відповідачем не здійснена, таким чином користування
послугами перевезення цілком відповідає змісту господарської діяльності
позивача, а висновок Північної МДПІ м. Кривого Рогу про порушення ФО-П ОСОБА_1.
таким, що не відповідає обставинам справи.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст.
7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, що діяла в
період, коли виникло право на податковий кредит) податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку
у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість
яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних
фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону про ПДВ, не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких
витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи
банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості
таких робіт (послуг).

Крім того відповідно до пп. 7.2.6.
п. 7.2 ст. 7 Закону про ПДВ, податкова накладна видається платником податку,
який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Отже, основним документом, який дає
право для нарахування податкового кредиту на території України є податкова
накладна і лише при відсутності її в деяких випадках, спеціально обумовлених в
Законі про ПДВ, платник податку не може нарахувати податковий кредит на
підставі іншого документу, ніж податкова накладна.

Оскільки в даному випадку при
нарахуванні податкового кредиту та при отриманні позивачем транспортних послуг
контрагентом позивача видана належно оформлена податкова накладна, доказів про
недійсність даної накладної податковим органом в судове засідання не надано, то
суд зазначає, що позивачем правомірно віднесено до податкового кредиту витрати
по сплаті ПДВ при придбанні транспортних послуг.

Стосовно
розрахунку податкового кредиту за червень 2004 р. позивач стверджує , що
інспектором   податкового органу  не включено до складу податкового кредиту
суми ПДВ 8014,99 грн. та 7833,33 грн. (податкові накладні № 0115 від
15.06.2004р. від ПП ОСОБА_4. та № 44 від 22.06.2004 р. від ПП «Інтервал»).

Щодо не включення даних сум ПДВ до складу
податкового кредиту, то згідно висновку відповідача, якщо ці суми не
відображені в податковій накладній, і не відкориговані в майбутньому, то
платник податку не має права на їх включення до складу податкового кредиту
взагалі.

Акт перевірки  , зокрема
розділ 3.1.4 ,   стосовно  правильності
визначення повноти
нарахування   та своєчасності
сплати податку на додану вартість  не
містить  посилання на   зазначені позивачем  та  не
включені  до складу податкового
кредиту   суми ПДВ   по накладним № 0115  та № 44.

Відповідно до  положення
п. 7.2.8. п. 7.2. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»відповідно
до якого за наявності оригіналу податкової накладної невключення її до
зазначеного реєстру не є підставою для відмови у зарахуванні суми податку,
визначеної у такій податковій накладній, до складу податкового кредиту такого
платника податку.

Оскільки акт перевірки містить
посилання на    надані оригінали
вищезазначених податкових накладних,( стор. Акту  13)
то    перевіряючі   не мали
підстав для невраховування  їх в
зазначеному періоді, не зважаючи на те, що вони не були включені у декларацію.

2.4. При розрахунку податкового
зобов'язання за вересень 2004 р. інспектором безпідставно не враховано
розрахунки з коригування податкового зобов'язання № 03/16/07 від 16.07.2004 р.
та № 04/16/07 від 16.07.2004 р. на загальну суму ПДВ 1775 грн. до податкової
накладної від 16.07.2004 р. у зв'язку з поверненням передплати від ТОВ
«Бояновка Імпекс ЛТД».

Відповідачем  вказано, що дані коригування повинні
враховуватися в розрахунку податкового зобов'язання за липень 2004 р. В той же
час дані розрахунки були подані позивачем відповідно 09.09.2004 р. та
24.09.2004 р.

Окрім того, при розрахунку
податкового зобов'язання за жовтень 2004 р. інспектором безпідставно не
враховано розрахунки з коригування податкового зобов'язання № 02/16/07 від
16.07.2004 р. по ТОВ «Бояновка Імпекс ЛТД»на суму 6558,34 грн. та № 11 від
26.05.2004 р. на загальну суму ПДВ 100 грн. по ТОВ «Торговий дім «Гарант», які
були подані позивачем відповідно, 07.10.2004 р. та 01.10.2004 р., а враховані
інспектором при розрахунку податкових зобов'язань відповідно за липень та
травень 2004 р.

Відповідно до п. 4.5. Інструкції
про порядок ведення державними податковими інспекціями
оперативно-бухгалтерського обліку податків і неподаткових платежів»затверджена
Наказом ГДПІ від 12.05.1994 р № 37 (яка діяла в перевіряємий період) при
поданні нової податкової декларації, що збільшує або зменшує податкові
зобов'язання платника, нарахування в особовому рахунку платника проводиться
датою її подання із зазначенням терміну сплати.

Таким чином, при поданні коригуючого
розрахунку, дані, вказані в цьому розрахунку повинні враховуватися в тому
періоді, в якому подається коригування.

Таким чином, вищезазначені
розрахунки повинні враховуватися при проведенні розрахунку податкового
зобов'язання за вересень 2004 р., а не липень 2004 р.

2.5

Згідно акту перевірки:

при розрахунку податкового кредиту
за жовтень 2004 р. відповідачем не включено до складу податкового кредиту
вартості придбаних позивачем металопластикових вікон у сумі 1909,05 грн.
(податкова накладна від 26.10.2004 р. № 20 ПП «Альков»);

при розрахунку податкового кредиту
за березень 2005 р. відповідачем не включено до складу податкового кредиту суму
ПДВ в розмірі 52,20 грн. вартості придбаного позивачем принтера (податкова
накладна від 23.03.2005 р. № 1 СПД ОСОБА_5.);

при розрахунку податкового кредиту
за серпень 2006 р. відповідачем не включено до складу податкового кредиту суму
ПДВ в розмірі 583,20 грн. вартості придбаного позивачем ноутбука (податкова
накладна від 16.08.2006р. № 82294 від ТОВ „МКС”).

Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України "Про податок на додану вартість" не дозволяється
включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не
підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт
(послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який
засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Відповідно до пп. 7.2.6. п. 7.2 ст.
7 Закону України „Про податок на додану вартість” Податкова накладна видається
платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та
є підставою для нарахування податкового кредиту.

Отже, основним документом, який дає
право для нарахування податкового кредиту на території України є податкова
накладна і лише при відсутності її в деяких випадках, спеціально обумовлених в
Законі України „Про податок на додану вартість”, платник податку може
нарахувати податковий кредит на підставі іншого документу, ніж податкова
накладна.

Однак, згідно пп.7.4.4 п.7.4 ст.7
Закону України "Про податок на додану вартість", якщо платник податку
придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника,
то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не
включається до складу податкового кредиту.

Відповідно до підпункту п.п.7.4.1
п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" в
редакції, що діяла станом на момент проведення перевірки, податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку
за відповідною ставкою, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Згідно з п. 5.1 ст. 5 Закону
України "Про оподаткування прибутку підприємств", валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника
податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у
власній господарській діяльності.

Вищевикладені положення свідчать,
що до валових витрат відносяться лише ті суми витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, які здійснюються як
компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються)
таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській
діяльності.

Таким чином, до податкового кредиту
відносяться суми податку на додану вартість, сплачені за наслідками
господарської операції з придбання товарів (робіт, послуг), що фактично мало
місце, в результаті якої платник податку використовує придбані товари (роботи,
послуги) у власній господарській діяльності.

Господарська діяльність - будь-яка
діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній
формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої
діяльності є регулярною, постійною та суттєвою (п. 1.32 ст. 1 цього ж Закону).

Оскільки придбані позивачем по
даному епізоду товари, з урахуванням викладеного в п.1.2 цієї постанови
відносяться до основних фондів та придбані позивачем для поліпшення процесу
господарської діяльності, а не з метою подальшого продажу (безпосереднього
отримання прибутку), про що зокрема свідчить вид діяльності здійснюваний
позивачем згідно акту перевірки, суд вважає висновки податкового органу,
викладені в акті перевірки правомірними та відмовляє позивачу в задоволенні
вимог з даного епізоду.

2.6 Крім того, в порушення п.
7.2.8. п. 7.2. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», податковим
інспектором не було враховано при розрахунку податкового кредиту наступні
податкові накладні,    не були включені
позивачем до декларації за даний період, але фактично  надані при проведенні перевірці. Це зокрема,
податкові накладні: № 36 від 08.10.2004р. від ТОВ «Оілмаш»на суму 11800 грн., №
1846 від 04.10.2004 р. від ЗАТ «Південстройкомплект»на суму 84950 грн., № 1871
від 07.10.2004 р. від ЗАТ «Південстройкомплект»на суму 120,70 грн., № 150 від
26.10.2004 р. від ТОВ «Піраміда Плюс»на суму 72000 грн., № 151 від 27.10.2004
р. від ТОВ «Піраміда Плюс»на суму 48 000 грн.

При розрахунку податкового кредиту
за грудень 2004 р. відповідачем в порушення п. 7.2.8. п. 7.2. ст. 7 Закону
України «Про податок на додану вартість», не було враховано при розрахунку
податкового кредиту наступні податкові накладні,   не були включені  позивачем
до декларації за даний період, але фактично   надані при проведенні перевірці. Це зокрема,
податкові накладні: № 112 від 24.12.2004 р. від ТОВ «Легос»на суму 14030 грн.,
№ 11 від 24.12.2004 р. від ТОВ «Вікас»на суму 61698 грн., № 30/12 від
30.12.2004 р. від МЧП «Темп»на суму 750,24 грн., № 20/12 від 20.12.2004 р. від
ТОВ «Вектор Тирс»на суму 300,30 грн., № 3/12-1 від 16.12.2004 р. від ТОВ
«Мегапромметал»на суму 20374,75 грн., № 372 від 06.12.2004 р. від ТОВ
«Інтеркомторг»на суму 53260,20 грн.

В порушення п. 7.2.8. п. 7.2. ст. 7
Закону України «Про податок на додану вартість», податковим інспектором не було
враховано при розрахунку податкового кредиту наступні податкові накладні,
які   не були включені  позивачем
до декларації за даний період, але фактично   надані при проведенні перевірці. Це зокрема,
податкові накладні: № 40 від 02.03.2005 р. від ТОВ «Інтеркомторг»на суму 50804
грн., № 56 від 22.03.2005 р. від ТОВ «Інтеркомторг»на суму 66508,10 грн., № 555
від 22.03.2005 р. від ТОВ «Українська транспортна компанія ТОВ «Укртранс»на
суму 1000 грн., № 540 від 14.03.2005 р. від ТОВ «Українська транспортна
компанія ТОВ «Укртранс»на суму 455 грн., № 54 від 02.03.2005 р. від ТОВ «Маркетцентр»на
суму 38372,46 грн., № 60 від 11.03.2005 р. від ТОВ «Маркетцентр»на суму
63469,14 грн.

При розрахунку податкового кредиту
за квітень 2005 р. відповідачем в порушення п. 7.2.8. п. 7.2. ст. 7 Закону
України «Про податок на додану вартість», не було враховано при розрахунку
податкового кредиту наступні податкові накладні, які   не були включені  позивачем до декларації за даний період, але
фактично   були надані при проведенні
перевірці. Це зокрема, податкові накладні: № 702 від 04.04.2005 р. від ТОВ «Українська
транспортна компанія ТОВ «Укртранс»на суму 1000 грн., № 106 від 01.04.2005 р.
від ТОВ «Супремум»на суму 47600 грн., № 12-04-П від 12.04.2005 р. від ТОВ
«Торговий дім «Гарант»на суму 5300 грн., № 14/04-П від 14.04.2005 р. від ТОВ
«Торговий дім «Гарант»на суму 16800 грн, № 18/04-П від 18.04.2005 р. від ТОВ
«Торговий дім «Гарант»на суму 78463 грн, № 22 від 18.04.2005 р. від ТОВ
«Максима Траст Україна»на суму 51499,59 грн.

Відповідачем в порушення п. 7.2.8.
п. 7.2. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», не було
враховано при розрахунку податкового кредиту наступні податкові накладні,
які   не були включені позивачем  до декларації за даний період, але фактично   були надані при проведенні перевірці. Це
зокрема, податкові накладні: № 543 від 31.08.2006 р. від ПП «Металінвест»на
суму 29047 грн., № 01/08-11 від 01.08.2006 р. від ВАТ „Українська
гірничо-металургійна компанія - Миколаїв»на суму 118623,72 грн., № 5 від
04.08.2006 р. від ТОВ „Вазар” на суму 68011,39 грн., № 04/08-11 від 04.08.2006
р. від ВАТ „Українська гірничо-металургійна компанія - Миколаїв»на суму 35,58
грн., № 472 від 07.08.2006 р. від ТОВ «Севеко»на суму 61482,90 грн., № 002815
від 07.08.2006 р. від ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС»на суму 2150 грн, № 08/08-06 від
08.08.2006 р. від ВАТ „Українська гірничо-металургійна компанія - Миколаїв»на
суму 63819 грн., № 08/08-06 від 08.08.2006 р. від ВАТ „Українська
гірничо-металургійна компанія - Миколаїв»на суму 64638 грн., № 755 від
11.06.2006 р. від ПП „ІКОТОМ” на суму 38 грн, № 509 від 11.08.2006 р. від ТОВ
«Севеко»на суму 11500 грн., № 513 від 14.08.2006 р. від ТОВ «Севеко»на суму
12000 грн., № 16 від 16.08.2006 р. від ПП „Трейд Ангара” на суму 175489,36
грн., № 17/08-13 від 17.08.2006 р. від ВАТ „Українська гірничо-металургійна
компанія - Миколаїв»на суму 60200 грн., № VIB-003936 від 22.08.2006 р. від ПП
„Вибур” на суму 29600,34 грн., № 542 від 22.08.2006 р. від ТОВ «Севеко»на суму
27649,10 грн., № 23/08-04 від 23.08.2006 р. від ВАТ „Українська
гірничо-металургійна компанія - Миколаїв»на суму 68997,13 грн., № 1313 від
23.08.2006 р. від ТОВ „Морський будівельний комплекс” на суму 34686,55 грн., №
VIB-004112 від 31.08.2006 р. від ПП „Вибур” на суму 7452 грн., № 158 від
31.08.2006 р. від ПП „ВВ” на суму 15954 грн., № 1 від 09.08.2006 р. від ТОВ
„Постачання та Сервіс ЛТД” на суму 998,40 грн., № 522 від 28.08.2006 р. від ПП
„Металінвест” на суму 34219,50 грн.

2.7

Стосовно висновків відповідача,
викладених в акті перевірки, що не підлягають включенню до податкового кредиту:

сума ПДВ у розмірі 1000 грн.,
згідно з податковою накладною виписаною ПП «Агрострой»(податкова накладна від
12.05.2004 р. № 18 на суму 6 000 грн.) через те, що рішенням Краснолуцького
суду Луганської області від 28.03.2005 р. по справі № 2-2062 установчі
документи ПП «Агрострой»свідоцтво платника ПДВ від 13.10.2003 р. № 16388695
визнані недійсними з моменту видачі;

в червні 2004 р. сума ПДВ у розмірі
1150 грн. згідно з податковою накладною виписаною ПП «Клайд»(податкова накладна
від 24.06.2004 р. № 81 на суму 6900 грн.) через те, що рішенням Краснолуцького
суду Луганської області від 10.03.2004 р. по справі № 1099 установчі документи
ПП «Клайд»та свідоцтво платника ПДВ від 22.07.2003 р. № 16388556 визнані
недійсними з моменту видачі;

у січні 2006 р. сума ПДВ у розмірі
21226,50 грн., згідно з податковою накладною, виписаною ТОВ «ТФ
«Сфера»(податкова накладна від 12 січня 2006 р. № 1 на суму 127 359,02 грн.),
через те, що рішенням Солом'янського суду м. Києва від 21.04.2006 р. по справі
№ 2-1702 визнано недійсним статут та свідоцтво про державну реєстрацію ТОВ «ТФ
«Сфера»і свідоцтво платника ПДВ від 15.07.2005 р. № 36115055;

- суд зазначає наступне:

Відповідно до п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7
Закону України «Про податок на додану вартість»№168/97-ВР від 03.04.97р.
(надалі -Закон про ПДВ), податкова накладна видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

П.п. 7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону про
ПДВ встановлено, що податкова накладна складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової
накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт,
послуг).Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно
розрахунковим документом. Податкова накладна виписується на кожну повну або
часткову поставку товарів (робіт, послуг). У разі коли частка товару (робіт,
послуг) не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково
поставлених товарів зазначається в додатку до податкової накладної у порядку,
встановленому центральним органом державної податкової служби України, та
враховується у визначенні загальних податкових зобов'язань.

Вимоги до змісту та реквізитів
податкової накладної зазначені п.п. 7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону про ПДВ.

Законом про ПДВ встановлено, що
платник ПДВ має право на віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ
сплачених постачальником за товари, роботи, послуги при умові підтвердження цих
сум податковими накладними, оформленими належним чином.

Згідно до п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7
Закону про ПДВ, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7
Закону про ПДВ, право на нарахування податку та складання податкових накладних
надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку,
передбаченому статтею 9 цього Закону.

Відповідно, судом не вбачається в
діях позивача порушення вимог вищезазначених пунктів Закону про ПДВ, оскільки
позивачем підтверджено факт наявності податкових накладних заповнених належним
чином, які містять передбачену законом інформацію на підтвердження фактів
здійснення господарських операцій між відповідними контрагентами.

Окрім того, Закон України «Про
податок на додану вартість»не містить вимог до платника податку щодо перевірки
наявності продавця в реєстрі платників податку на додану вартість або
легітимності його свідоцтва на підтвердження факту легітимності податкової
накладної як і перевірки сплати сум податку до Державного бюджету України.
Більш того, норми законодавства передбачають
саме індивідуальну відповідальність особи, яка склала таку податкову
накладну та ухилилася від сплати податку до бюджету.

Так, у разі невиконання
контрагентом платника податків зобов'язань по сплаті податку до бюджету
негативні наслідки (відповідальність) наступають лише для нього. Зазначена
обставина не є підставою для  позбавлення
добросовісного платника податків права на його відшкодування  у разі, якщо останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого відшкодування та має документальне
підтвердження розміру податкового кредиту.

Таким чином, чинним законодавством
України не передбачено обов'язку покупця, а також не надано йому права
перевіряти достовірність даних, які вказуються продавцем в його первинних
платежах. Визнання недійсним установчих документів контрагентів позивача та подальше
анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість саме по собі не тягне
за собою недійсність угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи
і до моменту виключення з державного реєстру, та не позбавляє правового
значення виданих за такими господарськими операціями податкових накладних.

Позивачем в матеріали справи
долучено копії довідок з ЄДРПО щодо вищезазначених підприємств. Так, в
ЄДРПО  відсутні записи про їх припинення
на підставі рішень судів на які посилається відповідач.

Щодо ТОВ «ТФ «Сфера», то в
ЄДРПО  взагалі містяться відомості про її
існування на сьогоднішній день. Щодо ПП «Агрострой»та ПП «Клайд», то відомості
щодо їх реєстрації в ЄРП відсутні через те, що ці підприємства були зареєстровані
до введення ЄДР, тобто до 01.07.2004 р.

Відповідно, до ч. 1 ст. 18 Закону
України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців»якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін.

З огляду на вищезазначене суд
зазначає, що станом на момент проведення перевірки та на момент розгляду
справи, відповідачем на виконання ч.2 ст.71 КАС України не надано доказів того,
що підприємство не знаходиться в ЄДРПОУ, особи, винні за здійснення незаконної
діяльності підприємства до кримінальної відповідальності притягнуті.

Відповідно, станом на день
винесення оскаржуваних повідомлень-рішень відповідачем зроблено висновок, який
не відповідає вимогам законодавства, а з урахуванням вищевикладеного підлягає
скасуванню.

Звідси, позивачем у відповідності з
пп. 7.2.6. п. 7.2 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” на
підставі оригіналу вищезазначених податкових накладних правомірно включено
вищезазначені суми ПДВ до розрахунку податкового кредиту за перевіряємі
податкові періоди.

2.8. При розрахунку податкового
кредиту за вересень 2006 р. відповідачем безпідставно не включено до складу
податкового кредиту сум ПДВ по наступним податковим накладним: № 70 від
17.08.2006 р. від ЧП ОСОБА_3. на суму 4200 грн., № VIB-004111 від 31.08.2006 р.
від ПП „Вибур” на суму 9288,12 грн., № 4546 від 29.08.2006 р. від ТОВ
„Альянс-М»на суму 66669,76 грн., № 530 від 29.08.2006 р. від ПП „Металінвест”
на суму 54162 грн.

Дані податкові накладні   фактично були отримані  позивачем
21.09.2006 р.

В даному  випадку
діє  умова   п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України „Про
податок на додану вартість” відповідно до якого право на податковий кредит
виникає або по даті списання коштів з банківського рахунку платника податку в
оплату товарів (робіт, послуг), або по даті отримання податкової накладної,
що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Дана позиція також знайшла
відображення в Листі ДПА України від 11.08.2004 р. № 15316/7/15-2417.

3.Стосовно  прийняття податкових повідомлень-рішень №
/1/10608/Б/17.3 від 29.05.2007 р., № /2 від 15.08.2007 р. №
/3 від 17.10.2007 р.

В
рішенні від 29.05.07 р. відповідач проводить розрахунок штрафних санкцій
та зазначає, що при прийнятті податкового повідомлення-рішення №
/0/4986/Б/17.3/152 інспектором
допущено арифметичну помилку і не донараховано штрафних санкцій на суму
6385,91 грн.

Звідси,  в рішенні від 29.05.07 р.   донараховується основне зобов'язання по ПДВ
в сумі 8433,34 грн.

Податковий орган  в порушення ст.71 КАС України , яка зазначає
, що  в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного
позову  не спростував  належними доказами вимоги позивача
стосовно  визнання нечинним податкових
повідомлень-рішень № /1/10608/Б/17.3 від 29.05.2007 р., №
/2 від 15.08.2007 р. № /3 від 17.10.2007 р.

В рішенні ДПА у Дніпропетровській
області від 03.08.2007 р. деталізується, що крім арифметичної помилки Північною
МДПІ у м. Кривому Розі також при розгляді первинної скарги не були прийняті до
складу податкових зобов'язань розрахунки коригування податкового зобов'язання
від 16.07.2004 р. № 03/16/07 та від 16.07.2004 № 04/16/07 на загальну суму ПДВ
у розмірі 1775 грн. та від 16.07.20004 р. № 02/16/07 на суму ПДВ у розмірі
6558,34 грн. та від 26.05.2004 р. № 11 у розмірі 100 грн. Даний висновок
протирічить, як даним викладеним в рішенні Північної МДПІ у м. Кривому Розі від
29.05.2007 р. так і висновкам, викладеним в самому рішенні ДПА у
Дніпропетровській області від 03.08.2007 р.

При викладених обставинах, суд  вважає
зазначене нарахування  недоведеним
податковим органом,  що є підставою для
задоволення позовних вимог в цій частині.

З урахуванням зазначеного  вище, в цілому  позовні вимоги   фізичної особи  - підприємця
ОСОБА_1.  підлягають частковому
задоволенню .

На підставі ст. 94 КАС України -
якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено,
-вимоги позивача стосовно   судового
збору  задовольняються частково.

На підставі Закону України “Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами»№ 2181-ІІІ від 21.12.2000 р., керуючись ст.ст. 158-163 КАС
України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний
позов задовольнити частково.

Визнати недійсними податкові
повідомлення-рішення Північної міжрайонної Державної податкової інспекції у м.
Кривому Розі Дніпропетровської області № /0/4985/Б/17.3/151 від
16.03.2007 р. і № /1/10606/Б/17.3 від 29.05.2007 р., № /2
від 15.08.2007 р., № /3 від 17.10.2007 р. в частині донарахування
основного платежу  податку з доходів
фізичних осіб в розмірі 83 041,25 грн.

Визнати недійсними податкові
повідомлення-рішення Північної міжрайонної Державної податкової інспекції у м.
Кривому Розі Дніпропетровської області № /0/4986/Б/17.3/152 від
16.03.2007 р., № /1/10607/Б/17.3 від 29.05.2007 р., № /2
від 15.08.2007, № /3 від 17.10.2007 р. з податку на додану вартість в
частині нарахування основного платежу в розмірі 123 073,19 грн. та штрафних
санкцій 63 066,60 грн.

Визнати недійсними податкові
повідомлення-рішення Північної міжрайонної Державної податкової інспекції у
м.Кривому Розі Дніпропетровської області № /1/10608/Б/17.3 від
29.05.2007 р., № /2 від 15.08.2007 р. № /3 від 17.10.2007
р.

Стягнути з державного бюджету на
користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 1,70 грн. витрат по сплаті
державного мита.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у
відповідності зі ст. 254 Кодексу Адміністративного судочинства України та
оскаржується в порядку і строки відповідно до ст. 186 Кодексу Адміністративного
судочинства України.

Суддя
Н.А.Бишевська

Постанова підписана в повному
обсязі 04.08.08р.