ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 жовтня 2008 р.

№ 15/306-23/115

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

головуючого

Овечкіна В.Е.,

суддів :

Чернова Є.В., Цвігун В.Л.,

за участю представників:

позивача

- Шпиль О.О.,

відповідача

- Сергієнко Р.В.,

розглянувши у відкритому  судовому засіданні  касаційну скаргу

Українського союзу промисловців і
підприємців

на  постанову

від  10.06.2008 Київського апеляційного   господарського  суду

у справі

№15/306-23/115

за   позовом

Союзу промисловців і підприємців
Миколаївської області

до

Українського союзу промисловців і
підприємців

про

визнання протиправними дій
Правління УСПП, скасування постанови Правління УСПП від 01.06.2006  та відновлення порушеного права

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
м.Києва від 08.04.2008 (суддя Демидова А.М.), залишеним без змін постановою
Київського апеляційного господарського
суду від 10.06.2008 (судді: Кондес Л.О., Куровський С.В., Михальська
Ю.Б.), позов задоволено частково - скасовано постанову Правління УСПП від
01.06.2006 та поновлено Союз промисловців і підприємців Миколаївської області у
членах Українського союзу промисловців і підприємців зв'язку з невідповідністю
оспорюваного акта чинному законодавству та положенням Статуту УСПП.

Український союз промисловців і
підприємців (далі - УСПП) в поданій касаційній скарзі просить рішення та постанову
скасувати, справу передати на новий розгляд до господарського суду м.Києва,
посилаючись на порушення судами ст.ст.83,84 ГПК України та неправильне
застосування положень Статуту УСПП. Зокрема, скаржник вказує на те, що
резолютивна частина рішення не містить висновку щодо позовної вимоги про
визнання незаконними дій Правління УСПП.

Колегія суддів, перевіривши
фактичні обставини справи на предмет правильності застосування судами
попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права та заслухавши
пояснення присутніх у засіданні представників сторін, дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані рішення та
постанова -скасуванню в частині позовних вимог про визнання незаконними дій з
передачею справи на новий розгляд в цій частині позовних вимог до
господарського суду  м.Києва з наступних
підстав.

Залишаючи без змін первісне рішення
про часткове задоволення позову апеляційний господарський суд виходив з того,
що:

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач був колективним членом Українського союзу промисловці і підприємців з
19 січня 1993 року.

Відповідно до пункту 5.2 ст.5
Статуту УСПП колективними членами УСПП можуть бути колективи підприємств,
установ, організацій незалежно від форм власності, підпорядкованості та
розташування, громадські організації та їх об'єднання, інші неприбуткові
організації, в тому числі міжнародні, які прийняли рішення про вступ до УСПП та
сплачують вступні та членські внески.

Статтею 11 Статуту УСПП
регламентовано вимоги, які пред'являються до регіонального відділення УСПП,
порядок створення та функціонування регіональних відділень УСПП.

Союз промисловців і підприємців
Миколаївської області створений за рішенням Правління УСПП, а є самостійною
юридичною особою та має статус колективного члена, а не регіонального
відділення або осередку УСПП.

Відповідачем не доведено, що Союз
промисловців і підприємців Миколаївської області мав статус регіонального
відділення УСПП з наданням відповідних прав та обов'язків, передбачених чинним
законодавством та Статутом УСПП, тому вимоги УСПП щодо приведення статуту
позивача у відповідність з вимогами статуту УСПП щодо регіональних відділень, є
протиправними.

Відповідних рішень ні Союз, ні УСПП
не приймали.

Крім того, 14.04.2006р. загальні
збори Союзу промисловців і підприємців Миколаївської області відхилили редакцію
Статуту СППМ в якості регіонального відділення УСПП, що оформлено протоколом №1
та постановою загальних зборів Союзу промисловців і підприємців Миколаївської
області від 14.04.2006.

Апеляційна інстанція не прийняла до
уваги, як неналежні докази, посилання відповідача на листи позивача, в яких він
зазначає про виконання функцій регіонального відділення на добровільних
засадах.

Питання про виключення з членів
УСПП регламентовано положеннями п.5.8 статті 5 Статуту УСПП, згідно якого член
УСПП, стосовно якого не спростовано документально підтверджених свідчень про
те, що він не виконує або неналежним чином виконує вимоги та положення цього
Статуту, або перешкоджає своїми діями досягненню мети УСПП, або втратив зв'язки
з УСПП, та в інших випадках, може бути виключений з УСПП за рішенням органу, що
прийняв рішення про прийом у члени УСПП.

Зазначені документально
підтверджені свідчення повинні бути надані позивачеві для можливості їх
спростування і лише в разі  відсутності
таких спростувань Правління УСПП вправі вирішувати питання про виключення
такого члена зі складу УСПП. Отже, документально підтверджені свідчення про
порушення Статуту при вирішенні питання про виключення з членів УСПП є
обов'язковими, оскільки виходячи зі змісту пункту 5.8 Статуту УСПП,
згідно з яким саме неспростовані документально підтверджені свідчення наявності
порушення (невиконання чи неналежного виконання) членом положень Статуту УСПП є
достатньою правовою підставою для виключення членів зі складу УСПП.

Апеляційний суд встановив, що в
протоколі №2 засідання правління УСПП та постанові УСПП від 01.06.2006
"Про виключення Союзу промисловців і підприємців Миколаївської області із
УСПП" не зазначені підстави виключення СППМ з членів УСПП.

Колегія погоджується з висновками
суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог з огляду на
таке.

Судами першої та апеляційної
інстанцій на підставі ретельної правової оцінки Статуту УСПП, статуту Союз
промисловців і підприємців Миколаївської області, листування сторін та інших
наявних у справі доказів з достовірністю встановлено, а відповідачем не
спростовано факт безпідставності виключення зі складу УСПП позивача, який не
має статусу регіонального відділення УСПП, а тому не повинен був виконувати
рішення керівних органів УСПП щодо приведення свого статуту у відповідність до
вимог статуту УСПП стосовно статусу регіональних відділень.

Адже, порядок створення та
функціонування регіональних відділень УСПП регламентовано статтею 11 Статуту
УСПП, згідно з якою такі відділення створюються на підставі рішення УСПП і
здійснюють свою діяльність на підставі статутів чи положень, затверджених
рішенням Правління УСПП. Союз промисловців і підприємців Миколаївської області
створений не за рішенням Правління УСПП, а є самостійною юридичною особою
(об'єднанням громадян), створеною за ініціативою промисловців і підприємців
Миколаївської області відповідно до Закону України «Про об'єднання
громадян»незалежно від УСПП за рішенням Загальних Зборів від 15 вересня 1992
року. У складі УСПП Союз промисловців і підприємців Миколаївської області має
статус колективного члена відповідно до частини 2 пункту 5.2 Статуту УСПП.

З матеріалів справи не вбачається,
судами не встановлено та відповідачем не доведено наявності у Союзу
промисловців і підприємців Миколаївської області статусу регіонального
відділення УСПП на момент його виключення зі складу УСПП.

Більше того, набуття статусу
регіонального відділення УСПП Союзом промисловців і підприємців Миколаївської
області відповідно до статутів вказаних організацій можливе лише за наявності
двох обов'язкових передумов: згоди УСПП у формі рішення Правління УСПП
(п.11.4 Статуту УСПП) та згоди самою Союзу промисловців і підприємців
Миколаївської області у формі рішення загальних зборів останнього (п.7.1.7
Статуту Союзу). Зазначених рішень ні Союз, ні УСПП не приймали.

Відповідно до п.6.2 Статуту УСПП
члени УСПП зобов'язані дотримуватись Статуту УСПП та виконувати його вимоги, а
також виконувати рішення керівних органів УСПП.

Зважаючи на те, що судами
встановлено обставини відсутності рішень керівних органів УСПП про надання
Союзу статусу регіонального відділення УСПП, правильним є висновок апеляційного
суду про неправомірність виключення позивача зі складу УСПП з підстав невиконання
Союзом рішень керівних органів УСПП щодо приведення статуту Союзу у
відповідність з вимогами статуту УСПП щодо регіональних відділень.

Згідно з положеннями пункту 8.3.
Статуту УСПП повноваження щодо прийняття до УСПП нових членів та виключення з
членів УСПП у випадках і в порядку, передбачених Статутом, належать до
компетенції Правління УСПП.

Питання щодо виходу або виключення
з членів УСПП регулюється положеннями пунктів 5.6-5.8 Статуту УСПП. Положення
пунктів 5.6-5.7 Статуту стосуються добровільного виходу з членів УСПП.

Питання про виключення з членів
УСПП регламентовано положеннями пункту 5.8 Статуту УСПП, згідно з яким член
УСПП, стосовно якого не спростовано документально підтверджених свідчень
про те, що він не виконує, або неналежним чином виконує вимоги та положення
цього Статуту, або перешкоджає своїми діями досягненню мети УСПП, або втратив
зв'язки з УСПП, та інших випадках, може бути виключений з УСПП за рішенням
органу, що прийняв рішення про прийом у члени УСПП. При цьому рішення про
виключення може бути оскаржене до З'їзду УСПП або до суду.

Виходячи з наведених вище положень
Статуту УСПП, для порушення питання про виключення позивача з членів УСПП
Правління останнього повинно мати документально підтверджені свідчення про те
що, позивач не виконує, або неналежним чином виконує вимоги та положення цього
Статуту, або перешкоджає своїми діями досягненню мети УСПП, або втратив зв'язки
з УСПП. Зазначені документально підтверджені свідчення повинні бути надані
позивачеві для можливості їх спростування і лише в разі  відсутності таких спростувань Правління УСПП
вправі вирішувати питання про виключення такого члена зі складу УСПП.

За таких обставин, документально
підтверджені свідчення про порушення Статуту при вирішенні питання про
виключення з членів УСПП є обов'язковими.

Твердження скаржника про зворотне
прямо суперечать змісту пункту 5.8 Статуту УСПП, згідно з яким саме
неспростовані документально підтверджені свідчення наявності порушення
(невиконання чи неналежного виконання) членом положень УСПП Статуту УСПП є
достатньою правовою підставою для виключення членів зі складу УСПП.

Враховуючи, що судом прийнято
рішення про поновлення СППМ в складі колективних членів УСПП, Голова СППМ Шпиль
О.О. автоматично поновлюється на посаді члена Правління УСПП, чим
спростовуються посилання скаржника на відсутність розгляду судами питання про
законність виключення Шпиля О.О. зі складу Правління УСПП.

Безпредметними визнаються також
посилання відповідача на порушення судом першої інстанції положень ч.2 ст.83
ГПК України шляхом покладання на відповідача витрат позивача на сплату
державного мита та інформаційно-технічне забезпечення, оскільки зазначена
стаття врегульовує права господарського суду на вихід за межі позовних вимог,
що не слід ототожнювати з процесуальним інститутом розподілу господарських
витрат, передбаченим ст.49 цього Кодексу.

Разом з тим, колегія не може
погодитися з висновками судів в частині позовних вимог про визнання незаконними
певних дій правління відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.84
Господарського процесуального кодексу України резолютивна частина має містити
висновок про задоволення позову або про відмову в позові повністю чи частково
по кожній з заявлених вимог.

Однак, резолютивна частина рішення
господарського суду м.Києва від 08.04.2008 цим вимогам не відповідає, оскільки
не містить результатів розгляду позовної вимоги про визнання незаконними певних
дій правління відповідача.

Мотивувальна частина рішення також
не містить обгрунтування з приводу зазначеної позовної вимоги. Матеріали справи
не містять доказів прийняття додаткового рішення з цього приводу.

У зв'язку з цим касаційна інстанція
вважає за необхідне на підставі ст.11112 ГПК України доручити суду
першої інстанції при новому розгляді справи в цій частині позовних вимог
дослідити питання щодо підвідомчості господарським судам спорів про визнання
незаконними дій органів неприбуткових громадських організацій з врахуванням
того, що п.10 ч.2 ст.16 ЦК України передбачено такий спосіб захисту цивільних
прав, як визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто чинним законодавством
не передбачено такий спосіб захисту цивільних прав як визнання дій
неприбуткових громадських організацій, а, відтак, встановлення факту
незаконності таких дій не призводить до захисту порушених прав та їх
поновлення.

Зазначеним обставинам, які
безпосередньо стосуються предмета даного господарського спору, судами першої та
апеляційної інстанції  всупереч вимогам
ст.43 Господарського процесуального кодексу України не надано ретельної
правової оцінки, а згідно імперативних вимог ч.2 ст.1117
Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у
рішенні та постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання
про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази чи додатково
перевіряти наявні у справі докази.

Зважаючи на викладене, касаційна
інстанція на підставі ч.2                                ст.1115
Господарського процесуального кодексу України дійшла висновку про неповне
встановлення обставин справи та обумовлену цим неможливість надання належної
юридичної оцінки всім обставинам справи, в зв'язку з чим справа підлягає
направленню на новий розгляд в частині позовних вимог про визнання незаконними
дій відповідача для достовірного з'ясування інших обставин, які мають істотне
значення для правильного вирішення спору в цій частині позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.1115,1117-11112 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Українського союзу
промисловців і підприємців задовольнити частково.

Рішення господарського суду м.Києва
від 08.04.2008 та постанову  Київського
апеляційного господарського суду від 10.06.2008 у справі №15/306-23/115
скасувати в частині позовних вимог про визнання незаконними дій відповідача з
передачею справи в цій частині позовних вимог на новий розгляд до
господарського суду  м.Києва.

В решті рішення та постанову
залишити без змін.

Головуючий, суддя
В.Овечкін

Судді:
Є.Чернов

В.Цвігун