ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2008р.

м.Київ

№ 25/247-А

10:30

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фокстрот»

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

Господарський суд міста Києва у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Морозов С.М.

Судді Мандриченко О.В.

Копитова О.С.

Представники сторін:

від позивача: Покровський Д.О.

від відповідача: Зарицька Н.П., Семілєтова Ю.В.

03.07.2008р. у судовому засіданні відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обставини справи :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоктрот»(надалі ТОВ «Фокстрот», позивач) звернулось до суду з позовом про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень ДПІ у Шевченківському районі м. Києва №/0, №/0 від 09.01.2007р., №/1, №000022302/1, №/1 від 15.02.2007р., №/1 від 28.03.2007р. та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №/0 від 09.01.2007р.

В ході розгляд справи позивачем подана заява про зміну позовних вимог згідно якої повідомлено суд про прийняття відповідачем податкових повідомлень –рішень за наслідками розгляду скарги в адміністративному порядку. В межах заявленого позову із підстав заявлених у позовній заяві позивач просив суд визнати нечинними також податкові повідомлення –рішення №/2, №2/2, №/2 від 16.05.2007р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини:

Позивач не погоджується з висновками акту перевірки щодо зменшення ним значення об’єкта оподаткування податку на прибуток за І півріччя 2006 року в розмірі 162534 грн., донарахування податку на прибуток за період ІІ півріччя 2004 року –І півріччя 2006 року в розмірі 1394146,56 грн., заниження податку на додану вартість за жовтень –грудень 2004 року в розмірі 29948,52 грн., допущення понадлімітних залишків готівки в касі підприємства в розмірі 373198,91 грн.

Відповідачем позовні вимоги заперечуються з огляду на те, що позивачем в порушення п.5.4.4 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.05.1997 р. №283/97-ВР було віднесено до складу валових витрат в 2004 році вартість виставкової діяльності у розмірі 100% та віднесено до складу валових витрат в 2004-2006 роках вартість рекламних послуг в розмірі 5622874,98 грн., сплачених на створення, розробку, виготовлення та розміщення рекламних матеріалів, які не стосуються товарів (робіт, послуг), що продаються (надаються) такими платниками податку. Позивачем в порушення п.п.7.4.1, п.п.7.4.4 п.7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” було віднесено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість сплачених в зв’язку з отриманням рекламних послуг від ДП «Талан Коммунікейшн». Крім того, відповідач вказує, що позивачем було порушено п. 3.5, п. 7.22, п. 7.23 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України. В результаті перевіряючими було зроблено висновок про встановлення понадлімітного залишку готівки в касі підприємства в розмірі 373198,91 грн. за період з 24.02.2005р. по 26.06.2006р.

Таким чином, відповідач зазначає про правомірність винесення ним оскаржуваних рішень.

За клопотанням відповідача розпорядженням Заступника Голови Господарського суду міста Києва від 10.07.2007р. призначено колегіальний склад суду для розгляду справи.

Розпорядженням заступника Голови Господарського суду м. Києва від 23.10.2007р. розгляд даної справи доручено здійснити колегіально у наступному складі суддів: головуючий суддя Морозов С.М., судді Мандриченко О.В. та Копитова О.С.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

З 23.10.2006р. по 01.12.2006р. ДПІ у Шевченківському районі міста Києва проведено виїзну планову перевірку ТОВ «Фокстрот»з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2004р. по 30.06.2006р.

За результатами перевірки ДПІ у Шевченківському районі міста Києва складено акт №561/23-5/23703827 від 15.12.2006 року (належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи).

На підставі Акту, ДПІ у Шевченківському районі міста Києва 09.01.2007р. прийнято наступні рішення:

- №/0, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 746397,82 грн. за порушення п. 3.5, п. 7.22, п. 7.25 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні»;

- №/0, яким позивачу визначено суму податкового зобов’язання з податку на прибуток в розмірі 2009239,74 грн., в тому числі за основним платежем 1394146,56 грн. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 615093,18 грн.;

- №/0, яким позивачу визначено суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 44922,78 грн., в тому числі за основним платежем 29948,52 грн. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 14974,26 грн.

Користуючись правом, наданим п.п.5.2.2 п.5.2 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», підприємство оскаржило прийняті повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

За результатами адміністративного оскарження вказаних повідомлень –рішень відповідачем було прийнято податкові повідомлення – рішення №/1, №/1, №/1.

Рішенням про результати розгляду скарги ДПА у м. Києві №1232/10/25-114 від 18.04.2007р.:

- залишено без змін податкове повідомлення –рішення №/1 від 15.02.2007р.;

- скасовано податкове повідомлення-рішення №/1 від 28.03.2007р.;

- скасовано податкове повідомлення - рішення №/1 від 15.02.2007р. в частині донарахування податку на прибуток за 4 квартал 2004 року в розмірі 29061,32 грн.

На підставі рішення ДПА у м. Києві №1232/10/25-114 від 18.04.2007р. відповідачем 16.05.2007р. було винесено наступні податкові повідомлення –рішення:

- №/2, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 527055,24 грн.;

- №/2, яким позивачу визначено суму податкових зобов’язань в розмірі 1980178,43 грн. з податку на прибуток;

- №/2, яким позивачу визначено суму податкових зобов’язань з податку на додану вартість в розмірі 44922,78 грн.

Щодо нарахованої суми штрафних санкцій у розмірі 746397,82 грн. за порушення позивачем вимог «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні»суд не погоджується з висновками викладеними у акті перевірки виходячи з наступного:

Відповідно до висновків Акту перевірки співробітниками відповідача було виявлено порушення позивачем п. 3.5, п. 7.22, п. 7.23 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України. В результаті перевіряючими було зроблено висновок про встановлення понадлімітного залишку готівки в касі підприємства в розмірі 373198,91 грн. за період з 24.02.2005р. по 26.06.2006р.

Встановлення понадлімітних залишків готівки в касі в акті перевірки пояснюється тим, що в платіжних відомостях на виплату заробітної плати відсутні підписи працівників про отримання заробітної плати.

При цьому, в акті всупереч п. 4 розділу II Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, (затвердженому наказом ДПА України від 11 червня 2004 року №326) не вказані прізвища працівників, підписи яких в платіжних відомостях відсутні.

Відповідно до п.2.8 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (затверджено Постановою Правління Національного банку України 19 лютого 2001 року №72) ліміт каси встановлюється підприємствам, які мають рахунки в установах банків і здійснюють операції з готівкою. Такі підприємства можуть зберігати в своїй касі готівку на кінець дня в межах затвердженого ліміту каси.

При відкритті поточного рахунку (у період укладання договору на розрахунково-касове обслуговування) новостворене підприємство подає установі банку заявку-розрахунок для встановлення загального ліміту каси, порядку та строків здавання готівкової виручки. Діючі підприємства, які мають поточні рахунки в різних установах банків, подають зазначену заявку розрахунок на власний розсуд до будь-якої установи банку, у якому відкрито його поточні рахунки, а іншим установам банків - копії заявки-розрахунку з установленим лімітом каси. Заявка-розрахунок подається і в разі перегляду з ініціативи підприємства або банку раніше встановленого ліміту каси.

Відповідно до заявки-розрахунку, для встановлення загального ліміту залишку готівки в касі, порядку і строків здавання готівки, Універсальним Банком Розвитку та Партнерства з 1 січня 2005 року встановлений ліміт заліку готівки в касі підприємства для ТОВ «Фокстрот»в сумі 241000 грн.

Згідно з Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», постанова Правління Національного банку України від 19.02.2001 №72 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні»втратила чинність та затверджене нове Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

Відповідно до п. 5 даної Постанови, ця Постанова набирає чинності через 10 днів після офіційного опублікування.

Вперше Постанова Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій

у національній валюті в Україні»була опублікована в Офіційному віснику

України 4 лютого 2005 року.

Таким чином, Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні від 15 грудня 2004 року №637 набрало чинності 14 лютого 2005 року.

Дане Положення визначило новий порядок встановлення ліміту готівки в касі, відповідно до якого установлення ліміту каси проводиться підприємствами самостійно на підставі розрахунку встановлення ліміту залишку готівки в касі. При цьому, в Положенні про ведення касових операцій у національній валюті в Україні не вказано, з якою періодичністю підприємством встановлюються ліміти залишку готівки в касі і що встановлені раніше ліміти є не дійсними.

Згідно з наказом ТОВ «Фокстрот»від 31 грудня 2005 року №3112/7 (копія міститься в матеріалах справи), ліміт залишку готівки в касі підприємства складає 170 грн.

Отже, ліміт залишку готівки в касі підприємства ТОВ «Фокстрот»становив:

в 2005 році - 241000 грн.;

в 2006 році - 170 грн.

Виходячи з вищевикладеного, позивач не мав перевищення ліміту залишку готівки в касі в 2005 році, оскільки залишки готівки в касі ТОВ «Фокстрот»в 2005 році, які встановлені в акті перевірки, не перевищують 241000 грн.

Висновком експерта №14/15/16 від 17.03.2008р. встановлено наступне:

Залишок готівки в касі відповідача 31.03.2006р. становив 442,52 грн., а 27.04.2006р. становив 1030,20 грн. таким чином, перевищення встановленого ліміту готівки в касі підприємства в 2006 році складало 1132,72 грн.:

31.03.2006р. –272,52 грн. (442,52 грн. –170,00 грн.);

27.04.2006р. –860,20 грн. (1030,20 грн. – 170,00 грн.).

Відповідно до акту перевірки позивачем протягом перевіряємого періоду всупереч вимогам абзацу 2 пп. 5.4.4 статті 5 закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»було віднесено до складу валових витрат в 2004 році вартість виставкової діяльності у розмірі 100%.

Позивачем було укладено договори з ЗАТ «Київський міжнародний контрактовий ярмарок»від 14.05.2004р. та з ТОВ «Індустріальний маркетинг»від 26.12.2004р. (засвідчені копії договорів містяться в матеріалах справи).

Предметом вказаних договорів є рекламні послуги та роботи, що надаються учасникам відповідних виставок.

Згідно Акту виконаних робіт від 10.10.2004р. до договору №25 від 14.05.2004р. ЗАТ «Київський міжнародний контрактовий ярмарок» було надано позивачу послуги по участі у виставці на суму 44387,55 грн.

Згідно Акту виконаних робіт від 07.11.2004р. до договору 26.12.2004р. ТОВ «Індустріальний маркетинг»було надано позивачу послуги по участі у виставці на суму 73957,70 грн.

Відповідач вказує, що позивач мав віднести до складу валових витрат дані витрати в сумі не більше 2% від оподатковуваного прибутку за попередній (звітний) період.

Абзацом другим пп. 5.4.4 пункту 5.4 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»визначено, що до складу валових витрат відносяться витрати на організацію прийомів, презентацій і свят, придбання і розповсюдження подарунків, включаючи безоплатну роздачу зразків товарів або безоплатне надання послуг (виконання робіт) з рекламними цілями, але не більше двох відсотків від оподатковуваного прибутку платника податку за попередній звітний (податковий) рік.

Предметом договорів, укладених з ТОВ «Індустріальний маркетинг», ЗАТ «Київський міжнародний контрактовий ярмарок», не було організація прийомів, презентацій і свят, придбання і розповсюдження подарунків, включаючи безоплатну роздачу зразків товарів або безоплатне надання послуг.

Крім того, суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до положень листа ДПА України №12060/6/15-0316 від 08.12.2005р. розповсюдження інформації та розміщення інформації про виробника товару та/або товар в місцях де цей товар реалізується або надається споживачеві, не відноситься до реклами, але відноситься до підготовки та організації ведення виробництва, а тому витрати по розповсюдженню та розміщенню такої інформації відносяться до валових витрат підприємства згідно пп. 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

За таких обставин, позивачем було правомірно віднесено до складу валових витрат в 2004 році витрати, пов’язані з оплатою послуг ТОВ «Індустріальний маркетинг», ЗАТ «Київський міжнародний контрактовий ярмарок»з прийняття у часті у виставках.

В Акті перевірки зроблено висновок, що позивачем всупереч вимогам абзацу першого пп. 5.4.4 пункту 5.4 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» віднесено до складу валових витрат в 2004-2006 роках вартість рекламних послуг в розмірі 5622874,98 грн., сплачених на створення, розробку, виготовлення та розміщення рекламних матеріалів, які не стосуються товарів (робіт, послуг), що продаються (надаються) такими платниками податку.

З доводами відповідача та висновками, викладеними в акті перевірки №561/23-5/23703827 від 15.12.2006 року та рішенні ДПА у м. Києві від 18.04.2007р. року за №1232/10/25-114 суд не погоджується, виходячи з наступного:

Між позивачем та ДП «Талан коммунікейшн»було укладено Генеральну угоду №09/04/1 від 09.04.2004р., предметом якої є надання послуг та/або робіт в області реклами та просування брендів рекламодавця на ринку України, види, об’єми, строки та вартість яких узгоджуються сторонами в кожному конкретному випадку в додатках до даної угоди.

На виконання умов вказаної угоди ДП «Талан коммунікейшн»з метою підтвердження наданих послуг, до кожного з актів прийняття –передачі наданих послуг додавались звіти про проведення рекламних заходів, які містили проведення рекламних акцій.

Оплата вартості відповідних послуг позивачем підтверджується актами виконаних робіт, додатками до генеральної угоди №09/04/1, виписками з особового рахунку (належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи).

Відповідно до абзацу першого підпункту 5.4.4 пункту 5.4 статті Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»до валових витрат включаються витрати платника податку на проведення передпродажних та рекламних заходів стосовно товарів (робіт, послуг), що продаються (надаються) такими платниками податку.

Будь-які інші умови віднесення понесених у зв’язку з рекламними заходами витрат до складу валових витрат положеннями Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" чи іншим законодавством не передбачено.

Таким чином, висновки акту перевірки про порушення ТОВ „Фокстрот” пп. 5.4.4 пункту 5.4 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” внаслідок виконання Генеральної угоди №09/04/1 від 09.04.2004р.є нормативно необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та чинному законодавству України.

Судом не приймаються до уваги посилання відповідача на порушення позивачем пункту 3.2.6 ліцензійної угоди №11/2005 від 15.03.2005р., укладеної з ТОВ «Група компаній «Фокстрот», оскільки викладене може свідчити про порушення відповідних прав саме ТОВ «ГК «Фокстрот», а не про порушення позивачем положень Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Суд не погоджується з висновками відповідача щодо порушення позивачем пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” з наступних підстав:

Позивачем до складу податкового кредиту було віднесено в жовтні 2004р. 10531,12 грн., в листопаді 2004 року 9907,19 грн., в грудні 2004р. 9510,21 грн. на підставі податкових накладних №269 від 23.10.2004р., №305 від 06.12.2004р.. №287 від 10.11.2004р., отриманих від ДП «Талан Коммунікейшн».

Відповідно до пп. 7.4.1. п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Відповідно до п.п.7.2.3. „Про податок на додану вартість” податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов’язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

Податкові накладні, виписані ДП «Талан Коммунікейшн» на адресу позивача, відповідають вимогам пп.7.2 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”. Сума податкового кредиту з ПДВ підприємства за вищевказаний період складається з сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації., що повністю відповідає вимогам пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”.

Також, у відповідності до пп.7.5. Закону України “Про податок на додану вартість” датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг);

Таким чином, витрати підприємства по сплаті податку на додану вартість протягом жовтня –грудня 2004 року підтверджені належним чином оформленими податковими накладними.

Судом з’ясовано, що сума ПДВ, нарахована ТОВ „Фокстрот” при виконанні договору, укладеного з ДП «Талан Коммунікейшн» відноситься до складу податкового кредиту з податку на додану вартість відповідного періоду, оскільки є документально підтвердженою та нарахованою у зв’язку з придбанням відповідних послуг.

Суми податку на додану вартість, позивачем внаслідок придбання послуг в ДП «Талан Коммунікейшн», відповідно до чинного податкового законодавства правомірно включені до складу податкового кредиту з ПДВ та відображені в податковій звітності з податку на додану вартість відповідних періодів. Достовірність відображення в обліку зазначеної операції підтверджується первинними документами (актами виконаних робіт та податковими накладними).

Таким чином, з урахуванням висновку експерта №14/15/16 від 17.03.2008р., висновки акту перевірки щодо порушення позивачем положень п.7.4.1 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»документально та нормативно не підтверджуються.

Оскільки ДПА у м. Києві було скасовано податкове повідомлення – рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Києва №/1 від 28.03.2007р., суд не визнає обґрунтованими позовні вимоги в частині визнання нечинним вказаного податкового повідомлення –рішення та відмовляє в задоволенні позовних вимог у вказаній частині.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, ст. 105, 158-163 КАС України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати нечинним рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва № /0 від 09.01.2007р. в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 744132,38 грн.

3. Визнати нечинними податкові повідомлення –рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва №/0, №/0 від 09.01.2007р.

4. Визнати нечинними податкові повідомлення –рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва №/1, №/1 від 15.02.2007р.

5. Визнати нечинними податкові повідомлення –рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва №/2, №/2, №/2 від 16.05.2007р.

6. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя С.М. Морозов

судді           О.В. Мандриченко

О.С. Копитова

Дата складення постанови у повному обсязі 08.07.2008р.