КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02.10.2008
№ 8/119

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Зеленіна  В.О.

суддів:            Рєпіної  Л.О.

Синиці
О.Ф.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду м.Києва від
23.06.2008

у справі № 8/119 (Оленич Т.Г.)

за позовом                               ОСОБА_1

до                                                   Сільськогосподарське
товариство з обмеженою відповідальністю ім.Ватутіна

третя особа позивача

третя особа відповідача

про
визнання зборів неправомочними та визнання незаконними рішень загальних
зборів учасників товариства

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Чернігівської
області від 23.06.2008 р.у справі № 8/119 позов ОСОБА_1 до СТОВ ім.. Ватутіна
про  визнання зборів неправомочними та
визнання незаконними рішень загальних зборів учасників товариства залишений без
задоволення.

Не
погоджуючись з рішенням, позивач подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного
господарського суду, посилаючись на порушення норм процесуального та
матеріального права і неповне з'ясування обставин що мають значення, просить
його скасувати та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник
відповідача проти вимог, викладених у апеляційній скарзі заперечував, просив
залишити їх без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Розглянувши
справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України,
суд дійшов наступного висновку.

Як
встановлено матеріалами справи, згідно Статуту, зареєстрованого розпорядженням
№84 Держаної адміністрації Бахмацького району Чернігівської області від
19.03.2000р., позивач є одним із засновників Сільськогосподарського товариства
з обмеженою відповідальністю ім. Ватутіна та його частка у статутному фонді
товаристві складає 6,7%..

31.01.2008
відбулися загальні збори учасників СТОВ ім.. Ватутіна, які оформлені протоколом
№ 1. на зборах були присутні  учасники,
які у сукупності володіють 73,7% від загального розміру статутного фонду
товариства.

На
порядку денному, зокрема, стояло питання про виключення з числа учасників
товариства позивача, оскільки він систематично не приймає участь у заходах,
щодо управління товариством; компенсувати йому вартість частки за номінальною
вартістю по мірі звернення до директора товариства. За результатами
одностайного голосування прийнято рішення про виключення позивача з числа
учасників товариства, а належну йому частку розподілити між залишившимися
учасниками товариства.

Позивач
звернувся до господарського суду з позовом про захист корпоративних прав,
посилаючись на те, що належним чином не був повідомлений про  проведення зборів, але йому було відмовлено у
задоволенні посилаючись на те, що позивач не залишив відповідачу даних про нове
місце проживання, що невиконання ним рішень зборів та обов'язків учасника
товариства, що передбачені статутом, носять систематичний характер, а вимоги,
викладені у позовній заяві не співвідносяться із встановленими законом способами
захисту прав, а тому відсутні підстави для задоволення  позову.

У
апеляційній скарзі позивач наполягає на вимогах, викладених у позовній заяві.

Відповідно
до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача,
який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також
відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує
заперечення проти позову.

Частиною
1 ст.167 ГК України визначено що, корпоративні права - це права особи, частка
якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що
визначають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською
організацією, отримання певної частини прибутку (дивідендів) даної організації
та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші
правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Безумовною підставою для визнання
недійсними рішень загальних зборів в силу прямої вказівки закону є:
прийняття  загальним  зборами
рішення  за  відсутності
кворуму  для   проведення загальних зборів чи прийняття
рішення (ст.ст. 41-42, 59-60 Закону про господарські товариства);
прийняття  загальними   зборами
рішень  з  питань, не
включених  до порядку денного
загальних зборів товариства (ч. 4 ст. 43 Закону про господарські товариства);
прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу
товариства,    якщо    не
дотримана    процедура    надання
акціонерам (учасникам) відповідної інформації (ст. 40, 45 Закону про
господарські товариства).

Частиною 4 статті 159 Цивільного кодексу
України, відповідно до якої рішення загальних зборів приймається кваліфікованою
більшістю у 3/4 голосів виключно з питань щодо внесення змін до статуту та
ліквідації товариства, а з усіх інших питань рішення загальних зборів
приймається простою більшістю голосів акціонерів (1/2), які беруть участь у
зборах.

Підставами
для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників)
господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих
документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;
акціонер (учасник) товариства був позбавлений можливості взяти участь у
загальних зборах; рішення загальних зборів порушує права чи законні інтереси
акціонера (учасника) товариства.

Відповідно
до ст. 10 Закону України „Про господарські товариства”, учасники товариства
мають право: брати участь в управлінні справами товариства в порядку,
визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим
Законом; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку
(дивіденди); вийти в установленому порядку з товариства; одержувати інформацію
про діяльність товариства; здійснити відчуження часток у статутному
(складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у
товаристві, в порядку, встановленому законом. Учасники можуть мати також інші
права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

Аналогічні
за своїм змістом права учасників господарського товариства закріплені також і в
ст. 116 Цивільного кодексу України, ст. 88 Господарського кодексу України.

Порядок
повідомлення учасників товариства про проведення загальних зборів передбачений
ст. 61 Закону України  „Про господарські
товариства”. Пункт 12.2 Статуту товариства встановлює, що повідомлення про
збори, дату і місце їх проведення, порядок денний повинні бути вивішені не менш
як за 30 днів до дня проведення засідання.

Колегія
суддів звертає увагу на те, що місце вивішування повідомлення про збори не
зазначено, не приймаються до уваги твердження відповідача що повідомлення
позивача було не можливо в зв'язку з його переїздом  та те, що останній не залишив повідомлення
про нову адресу, оскільки   повідомлення
про збори могло бути передано через родичів позивача, які залишилися проживати
за його колишньою адресою.

Вихід
учасника з товариства зумовлює припинення корпоративних відносин між учасником
і товариством. Правовим наслідком виходу учасника є виникнення у товариства
зобов'язань щодо здійснення з ним розрахунків.

Зокрема,
ст. 54 Закону про господарські товариства передбачає, що при виході учасника з
ТОВ йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його
частці у статутному капіталі. Така виплата провадиться після затвердження звіту
за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу.
Учаснику, який вибув, виплачується також належна йому частка прибутку,
одержаного товариством в даному році до моменту його виходу.

На
порядку денному не було питання про
затвердження звіту за рік, крім того, при виході учасника з ТОВ йому
виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у
статутному капіталі, тоді як на зборах вирішено компенсувати йому вартість
частки за номінальною вартістю, що є порушенням.

Відповідно
до ст. 53 Закону України „Про господарські товариства”  учасник товариства може відступити свою
частку одному чи кільком учасникам  цього
товариства. А якщо інше не передбачено установчими документами, то і третім
особам.

Рішення
про виключення позивача з числа учасників товариства, а належну йому частку
розподілити між залишившимися учасниками товариства, порушує його права на
розпорядження , користування та володіння часткою майна / майнових прав що йому
належить як учаснику товариства, отже прийняте
на зборах рішення  обмежує
позивача на власний розсуд  розпорядитися
своєю часткою 6,7% на користь  конкретних
однієї або декількох осіб.

Закон
про господарські товариства (ст. 64) передбачає можливість виключення з ТОВ
учасника, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов'язки,
або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства на основі рішення, за
яке проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками
загальної кількості голосів учасників товариства. При цьому цей учасник (його
представник) у голосуванні участі не бере.

При
вирішенні даної категорії спорів суди повинні дослідити всі обставини,
пов'язані з виключенням учасника з товариства, дати оцінку його поведінці,
встановити наявність негативних для товариства наслідків у зв'язку з діями
(бездіяльністю) учасника. Якщо негативні наслідки ще не настали, необхідно
правильно визначити вірогідність їх настання. Необхідно визначити причинний
зв'язок між діями (бездіяльністю) учасника товариства та негативними наслідками
для товариства, а також дослідити мотиви поведінки учасника, форму вини тощо.

Разом
з тим, як встановлено господарським судом та вбачається зі змісту оскаржуваного
рішення, у ньому не зазначено, невиконання яких конкретно зобов'язань зумовило
рішення про виключення позивача зі складу учасників товариства, в чому полягала
систематичність їх невиконання, якими саме діями позивач перешкоджав досягненню
цілей товариства.

Суд не
приймає твердження відповідача, що неповідомлення про зміну місця проживання є
порушенням Статуту, оскільки обмежує конституційні права позивача.

Визнання
недійсним рішення загальних зборів учасників товариства тягне за собою визнання
недійсними змін до Статуту, внесених відповідно до прийнятого рішення.

Враховуючи
викладене, апеляційний господарський суд вважає що апеляційна скарга
обґрунтована та підлягає задоволенню, а рішення господарського суду
підлягає  скасуванню.

Керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення господарського суду
Чернігівської області  № 8/119 від
23.06.2008 скасувати.

2.          Прийняті нове рішення: Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити. Визнати недійсним рішення загальних зборів  учасників Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю  ім. Ватутіна,
оформлене протоколом № 1 від  31.01.2008
про виключення ОСОБА_1 з числа учасників товариства та розподілу його частки
між іншими учасниками товариства. Визнати
недійсними зміни до Статуту СТОВ ім. Ватутіна, внесені відповідно до
рішення учасників товариства від 31.01.2008року.

3.          Матеріали справи повернути  господарському суду Чернігівської області.

Головуючий суддя
Зеленін  В.О.

Судді
Рєпіна  Л.О.

Синиця  О.Ф.

08.10.08 (відправлено)