РІШЕННЯ

"02"
липня 2008 р.

Справа
№ 12/119-2282

Господарський суд Тернопільської області

у
складі   судді Скрипчук О.С.

Розглянув
матеріали справи

за
позовом: Тернопільської
міської ради, вул. Листопадова,5, м. Тернопіль

до
відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи -ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про:
розірвання договору
на встановлення земельного сервітуту від 16.04.2008р.

За
участю представників сторін:

позивача:
Гірняк В.М.
-юрисконсульт, довіреність №1429/01 від 13.11.2006р.

відповідача:
ОСОБА_2.
-представник, довіреність №1338 від 17.04.2008р.;

ОСОБА_3. -представник,
довіреність №2176 від 23.06.2008р.

Суть
справи:

Тернопільська
міська рада, м. Тернопіль, звернулася до господарського суду Тернопільської
області з позовом до суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
-ОСОБА_1, м. Тернопіль, про розірвання договору на встановлення земельного
сервітуту від 16.04.2008р.

Позивач
в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що підприємець без
належних підстав та в порушення умов договору від 16.04.2008р. проводив
будівельні роботи. В підтвердження викладеного додає договір на встановлення
земельного сервітуту від 16.04.2008р., рішення Тернопільської міської ради від
22.05.2008р. №5/17/1 «Про будівництво за адресою АДРЕСА_1».

Представник
позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує.

Представники
відповідача позовні вимоги заперечують. У відзиві на позовну заяву від
23.06.2008р. відповідач зазначає, що виконані будівельні роботи проводилися на
підставі дозволу виконання будівельних робіт №278/07 від 28.12.2007р. і до
моменту укладення договору на встановлення земельного сервітуту.

Разом
з тим, позивачем було подане клопотання від 23.06.2008р. про залучення до
участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача без самостійних
вимог Управління з контролю за використанням і охороною земель у Тернопільській
області.

Cуд
відмовляє позивачу у задоволенні його клопотання в зв'язку з неподанням
належного обґрунтування необхідності залучення до участі в справі третьої
особи.

Розглянувши
матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судом
встановлено.

16
квітня 2008 року між Тернопільською міською радою та приватним підприємцем
ОСОБА_1. (сервітуарієм) був укладений договір на встановлення земельного
сервітуту, за умовами якого власник земельної ділянки надав право обмеженого
користування земельною ділянкою з метою і в обсязі, визначеними даним
договором.

Згідно
п.п. 2.1 п. 1, п.п. 3.1 п. 1 Договору об'єктом сервітуту  є земельна ділянка, площею 103,0 кв.м. за
адресою АДРЕСА_1, в м. Тернополі. Сторони визначили, що сервітут встановлюється
з метою складування будівельних матеріалів.

Також,
сторонами до матеріалів справи долучені реєстраційна справа №2297/20/03 від
23.04.2008р.,  реєстраційна картка
земельної ділянки від 23.04.2008р., висновок управління земельних ресурсів у
місті Тернополі №2297/20/03 від 23.04.2008р. про державну реєстрацію сервітуту,
збірний кадастровий план суміжних землевласників та землекористувачів,
кадастровий план земельної ділянки, витяг з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 26.04.2008р.

Оцінивши
зібрані по справі докази та дослідивши норми чинного законодавства, суд прийшов
до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, з огляду на
наступне.

У
відповідності до статті 98 Земельного кодексу України право земельного
сервітуту - це право власника або землекористувача земельної на обмежене платне
або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

За
положеннями ст. 100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором,
законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений
договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем)
земельної ділянки.

Позивач
в обґрунтування позовних вимог про розірвання договору на встановлення
земельного сервітуту від 16.04.2008р. зазначає, що сервітуарієм - відповідачем
по справі  в супереч п.п. 3.1 п. 3
Договору проводяться будівельні роботи без відповідних дозволів.

Також,
додає в підтвердження позовних вимог
рішення Тернопільської міської ради від 22.052008р. №5/17/1 «Про
будівництво за адресою АДРЕСА_1», яким рада зобов'язала суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1. протягом однієї доби привести будівництво
торгово-офісного центру на земельній ділянці площею 0,0463 га. за адресою
АДРЕСА_1, до діючих будівельних норм та укладеної угоди сервітуту.

Як
підтверджується матеріалами справи  - 17
травня 2007 року ОСОБА_1 виданий Державний Акт серії ЯД. №188622 на право
власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1, площею 0,0463 га., яка є суміжної до
земельної ділянки щодо якої встановлений земельний сервітут.

В
спростування обґрунтувань позовних вимог щодо проведення будівельних робіт без
належних на те підстав на належній йому земельній ділянці,  відповідачем представлені: технічні умови КП
«Тернопільводоканал»№152/06 від 26.04.2006р. на підключення торгово-офісного
центру до мереж водопостачання та водовідведення по АДРЕСА_1, технічні умови ВАТ
«Тернопільобленерго»№34-115/16 від 28.04.2006р. приєднання до електричних мереж
електроустановок торгово-офісного центру по АДРЕСА_1, договори №1461568 та №115
від 28.04.2006р. на видачу технічних умов та приєднання до електричних мереж
ВАТ «Тернопільобленерго»по АДРЕСА_1, договір про спільну діяльність від
29.12.2007р. по будівництву і введенню в експлуатацію торгово-офісного центру
за адресою АДРЕСА_1, а також дозвіл Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю на виконання будівельних робіт №278/07 від
28.12.2007р., який виданий підприємцю ОСОБА_1. на виконання будівельних робіт з
будівництва торгово-офісного центру по АДРЕСА_1.

Вищевказаними
матеріалами справи підтверджуються ті обставини, що будівельні та інші роботи
проводилися відповідачем ще до моменту укладення договору на встановлення
земельного сервітуту від 16.04.2008р., здійснювались вони за наявності
відповідних дозволів виданих
компетентним органами, що спростовує твердження позивача про самовільне
будівництво.

Разом
з тим, рішення міської ради від 22.05.2008р. №5/17/1, яким зобов'язано суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1. привести будівництво торгово-офісного
центру на земельній ділянці площею 0,0463 га. по АДРЕСА_1, до діючих
будівельних норм та укладеної угоди сервітуту і на яке посилається позивач в
позовній заяві, при вирішенні даної справи до уваги судом не береться, оскільки
воно стосується будівництва торгово-офісного центру на земельній ділянці площею
0,0463 га., яка належить відповідачу на праві власності згідно Державного акту
від 17.05.2007р., а не земельної ділянки площею 103,0 кв.м., щодо якої було
встановлено обмеження договором на встановлення земельного сервітуту від
16.04.2008р.

Крім
цього, у відповідності до статті 31 Закону України «Про планування та забудову
територій»державний контроль за плануванням, забудовою та іншим використанням
територій здійснюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої
влади з питань містобудування та архітектури, відповідними спеціально
уповноваженими органами з питань містобудування та архітектури, Державною
архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами, а
також іншими спеціально уповноваженими органами виконавчої влади.

До
матеріалів справи позивачем не долучено належних доказів, а саме, актів чи
приписів виданих компетентними на те органами, які б підтверджували факт
здійснення будівництва підприємцем ОСОБА_1. без належних на те підстав та
земельній ділянці по АДРЕСА_1, площею 103,0 кв.м., яка є об'єктом сервітуту
згідно договору від 16.04.2008р.

Скарги
мешканців сусідніх будинків, на які посилається позивач не можуть бути правовою
підставою для розірвання договору.

За
таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підтверджуються
матеріалами справи, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та
спростовані відповідачем належними та допустимими доказами.

У
відповідності до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно
ст. 49 ГПК України державне мито та судові витрати позивачу не відшкодовують.

Враховуючи
викладене, керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський
суд

ВИРІШИВ:

1.          В задоволенні позову відмовити.

Суддя
О.С. Скрипчук

7.07.2008р.