Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2008 р.
Справа № 17/508-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Білоконь Н.Д. ,суддя Івакіна
В.О.

при секретарі Криворученко О.І.

за участю представників
сторін:

позивача - не
прибув

відповідача
-  Дяченка С.В., довіреність  без номера від  20.09.2005 р.

третьої
особи-ОСОБА_2.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 3608 С/1-14) на
рішення господарського суду Сумської області від 15.11.07 у справі № 17/508-07

за позовом суб"єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1, с. Хмелів Роменського району Сумської області

до  Роменської районної державної адміністрації
Сумської області

третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -
громадянин ОСОБА_2, м. Ромни Сумської області

про визнання
договору поновленим

встановила:

Суб"єкт
підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_1 подав до господарського
суду  Сумської області позов до
Роменської районної державної адміністрації Сумської області про визнання
поновленим  строком на 5 років укладеного
між сторонами договору оренди земельної ділянки від 26.06.2002 р.

Рішенням
господарського суду  Сумської області
від  15.11.2007 р. у  справі №
17/508-07 (суддя Коваленко О.В.) у задоволенні  позову відмовлено.

Позивач із зазначеним рішенням  господарського суду першої інстанції не
погодився, подав до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну
скаргу, в  якій, посилаючись на неповне
з"ясування  місцевим господарським
судом  обставин, що мають значення для
справи, порушення норм  матеріального  та процесуального права просить рішення
скасувати та прийняти нове рішення, яким
позов задовольнити.

В обгрунтування  апеляційної скарги позивач  посилається на те, що місцевий господарський
суд безпідставно не застосував  положення
статті 33 Закону України "Про оренду землі" якою передбачено, що  якщо орендар продовжує користуватися
земельною ділянкою після закінчення строку
договору оренди та за відсутності письмових заперечень орендодавця
протягом одного місяця після закінчення
строку договору він підлягає поновленню на той  самий
строк і на тих самих умовах, які
були передбачені договором, письмове заперечення  здійснюється листом повідомленням,  та не застосував пункт 2.2.2  спірного договору, яким  передбачено, що  по закінченню

-
2 -

строку його дії
орендар має переважне право на поновлення договору  на новий термін. У цьому разі заінтересована
сторона повинна  письмово повідомити іншу
сторону про бажання продовжити дію договору не пізніше, ніж за два місяця до
закінчення строку дії договору. Посилаючись на
наведені статтю Закону та пункт договору відповідач  зазначає що він у  відповідності
до них  20.04.2007 р.  письмово повідомив відповідача про намір
продовжити  дію  спірного договору оренди землі, але жодної
відповіді на  це звернення чи будь-яких
заперечень щодо цього не отримав, а
тому  позивач вважає, що
зазначений договір є продовженим строком на 5 років на тих же  умовах.

Від позивача телеграмою  надійшло клопотання  про відкладення  розгляду
справи у  зв"язку з
неможливістю його  прибуття  в
судове засідання через хворобу.

Колегія суддів зазначене
клопотання  позивача  відхиляє, оскільки у  матеріалах справи міститься  довіреність на представника  позивача ОСОБА_3., який  приймав участь  у
розгляді цієї   справи  у
суді  першої інстанції і який  підписав апеляційну скаргу, а тому позивач  мав
можливість направити цього
представника в судове засідання, який
обізнаний  з матеріалами  справи  і  міг
наводити свої доводи чи заперечення  по
справі та здійснювати інші  права,
передбачені статтею 22 та іншими статтями Господарського процесуального кодексу
України.До того ж доказів на підтвердження хвороби позивачем не надано.

Представник відповідача та третя
особа проти апеляційної скарги заперечують, вважають оскаржуване рішення  прийнятим у
відповідності  з чинним законодавством,
просять залишити його без змін, а
апеляційну скаргу-без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши
доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника відповідача та
третю особу, перевіривши правильність застосування  місцевим господарським судом  норм
матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга  задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

26 червня 2002р. між Роменською районною
державною адміністрацією і громадянином ОСОБА_1 укладено договір оренди
земельної ділянки, згідно з яким відповідач передав позивачу в оренду строком
на  5 років-до 26.06.2007 р. для  вирощування риби земельну ділянку з водоймою
, розташованою на території Рогинської сільської ради Роменського району
Сумської області, загальною площею 8,8 га, в тому числі: під водою -7,0 га,
водоохоронна зона -1,8 га.

Позов  мотивовано тим, що
відповідачем порушені  права позивача як
фізичної особи-підприємця щодо переважного права на поновлення договору на
інший термін.

Як вірно
зазначено місцевим господарським судом
договір оренди земельної ділянки від 26 червня 2002 р. було укладено
Роменською районною державною адміністрацією з громадянином  ОСОБА_1, а не з фізичною особою-підприємцем.

Всі письмові матеріали свідчать про те, що
відносини між відповідачем та позивачем під час виконання умов договору
здійснювались як з громадянином, а не як з суб'єктом підприємницької
діяльності, а саме: висновки регіональної державної екологічної інспекції по м.
Ромни (а.с.17), Роменського районного відділу архітектури (а.с. 18), Рогинської
сільської ради (а.с.19), Роменської районної санепідемстанції (а.с.20),
Роменського районного відділу земельних ресурсів (а.с.21), лист директора
Сумської філії «ДНІПРОДІПРОВОДГОСП»(а.с.23), висновок Сумського облводгоспу
(а.с.24), дозвіл №139 на скид води із ставка (а.с. 25), договір на виробництво
проектно-вишукувальної документації (послуг) ввід 28.02.2007 р., листи  позивача (а.с.31, 32, 34), рішення Рогинської
сільської ради від 15.06.2007 р. «Про розгляд земельних питань»(а.с.33), дозвіл
на спеціальне водокористування (а.с. 35-39), експлікація земель (а.с.54),
протоколи про адміністративне правопорушення (а.с.61, 65, 67), постанови про
накладення адміністративного стягнення (а.с. 62, 64, 68), акт перевірки
дотримання вимог земельного законодавства (а.с.66), припис (а.с. 69), заява

- 3 -

громадянина
ОСОБА_1. (а.с. 87), а також протоколи №1 та №2 засідання районної

комісії щодо
набуття права оренди земельної ділянки шляхом проведення конкурсу (а.с. 90-93).

З наявного у матеріалах справи  свідоцтва серії НОМЕР_1, про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
вбачається, що він був зареєстрований як суб'єкт підприємницької
діяльності лише 05.02.2007 р.

Відповідно до ст. 15 Цивільного Кодексу
України будь - яка особа має право на захист свого цивільного права у випадку
його порушення, невизнання або оскарження, а засобами захисту такого права
відповідно до ст. 16 цього ж Кодексу є, в тому числі, визнання права або інші
способи,  визначені законом або
договором.

Згідно зі
статтею 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку
діяльність без створення юридичної особи і в
установленому  порядку набули
статусу суб"єкта підприємницької діяльності мають право звертатися  до господарського суду згідно з встановленою
підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних
прав і охоронюваних законом інтересів.

У випадках,
предбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право
звертатися також фізичні особи, що не є суб"єктами підприємницької
діяльності.

Відповідно до ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається, як на
підставу своїх вимог і заперечень

Однак,  з урахуванням наведеного,  позивач ні в позовній заяві ні в
апеляційній  скарзі не навів в чому
полягає порушення його права саме як фізичної особи-підприємця з боку
відповідача.

В апеляційній
скарзі позивач  зазначає лише на те,
що  він
у  2007 р. мав намір
використовувати земельну ділянку на підставі
спірного договору   як підприємець
але доказів внесення сторонами змін до цього договору щодо відповідної  зміни правового статусу орендаря  він не надав.

Тому, зважаючи
на наведене місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку про  те, що позовні вимоги є необгрунтованими  і такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того судова колегія  вважає
за необхідне зазначити наступне.

Статтею
13  Конституції  України
передбачено,  що  від
імені  Українського  народу
права  власника здійснюють   органи
державної   влади   та
органи  місцевого самоврядування в
межах, визначених Конституцією.   Статтею
116 Земельного кодексу України
визначено, що  громадяни та
юридичні особи набувають права власності та права користування  земельними
ділянками  із   земель
державної   або комунальної  власності
за  рішенням  органів виконавчої влади або органів  місцевого
самоврядування   в   межах
їх   повноважень, визначених цим
Кодексом.

Відповідно до  статті 124 Земельного  кодексу
України   передача  в
оренду земельних ділянок,  що
перебувають у державній або  комунальній  власності,
здійснюється  на  підставі
рішення відповідного   органу
виконавчої   влади  або
органу  місцевого самоврядування
шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відносини найму  (оренди)
врегульовані  главою 58 Цивільного
кодексу України,  зокрема,  статтею 764  цього
Кодексу визначено   якщо   наймач
продовжує  користуватися  майном
після закінчення строку договору найму,
то,  за відсутності  заперечень наймодавця  протягом одного місяця,  договір вважається поновленим на строк, який
був раніше встановлений договором.
Відповідно до  частини  другої
статті  759 та частини другої
статті 792 Цивільного кодексу України
законом  можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання договору найму (оренди),  а

- 4 -

відносини  щодо
найму  (оренди)  земельної
ділянки регулюються законом.
Частиною шостою статті 93 Земельного кодексу України  також передбачено,  що відносини,

пов'язані з
орендою землі, регулюються законом. Згідно з частиною першою статті 19 Закону
України "Про оренду землі"
строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін,  але не може перевищувати 50 років. Згідно з
частиною  першою  статті
31 цього Закону договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі
закінчення строку, на який його було укладено.      Щодо поновлення  договору
оренди  земельної  ділянки
Закон України "Про оренду землі"  містить положення,  які не є тотожними відповідним нормам Цивільного
кодексу України та Господарського кодексу України.       Стаття 33  вказаного
закону  передбачає,  що після закінчення строку,  на який було укладено  договір
оренди  землі, орендар,  який
належно  виконував  обов'язки
відповідно  до умов договору,  має за інших рівних умов переважне право
на  поновлення договору.  У  разі
поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені
за  згодою сторін.  У
разі,  якщо орендар   продовжує
користуватися   земельною   ділянкою
після закінчення строку договору оренди,
то  за  відсутності
письмових заперечень
орендодавця  протягом  одного
місяця після закінчення строку дії договору,  він підлягає поновленню на той самий строк
і  на тих   самих
умовах,  які  були
передбачені  договором.  Письмове заперечення здійснюється
листом-повідомленням.       Тобто
цією  нормою  не
передбачений  порядок   автоматичного поновлення  договору
оренди  земельної ділянки в разі
відсутності заперечень з боку сторін,
а  лише  визначено,
що  в  цьому
разі договір підлягає поновленню. Чинним законодавством (ст. 6 Закону
України "Про місцеві державні адміністрації",  Земельним кодексом України )  передбачено,
що   способом волевиявлення  державної адміністрації,  яка розпоряджається  землями державної власності є прийняття
розпорядження.

Однак
орендодавцем-Роменською районною державною адміністрацією Сумської
області  розпорядження про поновлення
спірного договору оренди  земельної
ділянки не приймалося. Неприйняття Роменською райдержадміністрацією
відповідного розпорядження щодо поновлення
або  відмову  в
поновленні спірного договору протягом встановленого строку позивачем не
оскаржено. Зважаючи на те,  що необхідною
умовою укладення та поновлення договору оренди земельної ділянки,  яка перебуває у державній    власності,
є  наявність  відповідного рішення органу виконавчої
влади,  зобов'язання цього органу  укласти
або поновити  договір  оренди
земельної ділянки за відсутності такого рішення є порушенням його
виключного,  передбаченого  Конституцією України  права на здійснення права власності від імені
Українського народу  та  управління
землями,  яке  підлягає захисту.       Порушені права    землекористувачів    підлягають
захисту способами, передбаченими
статтею  152  Земельного кодексу України,  з обов'язковим   дотриманням    норм
чинного законодавства.
Згідно  вказаної  статті
захист  прав громадян та юридичних
осіб на земельні ділянки здійснюється,
зокрема,  шляхом визнання прав,
визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування,  а також застосування
інших, передбачених  законом,  способів.

Викладені в  апеляційній
скарзі доводи про те,  що спірний
договір оренди земельної ділянки
вважається  продовженим
ґрунтуються на довільному трактуванні частини
третьої  статті  33 Закону
України  "Про оренду
землі",  яка не передбачає
автоматичного поновлення договору оренди земельної ділянки в  разі відсутності заперечень з боку
сторін,  а також не передбачає зміну
відповідного рішення райдержадміністрації,
яке є підставою для надання
в  оренду земельної ділянки, щодо
встановлених в ньому строків оренди.

Як вбачається  з матеріалів справи  у зв"язку із закінченням строку  дії спірного договору оренди землі позивач
звертався до  голови  Рогинської сільської ради Роменського району
із клопотанням  про вирішення  питання щодо погодження передачі земельної
ділянки під водоймою  в  оренду
на наступні  10 років.

- 5 -

За
результатами розгляду цього клопотання
рішенням 9 сесії   Рогинської
сільскої ради від  15.06.2007 р. було
надано згоду позивачу на  продовження
терміну

оренди  земельної ділянки під водоймою площею,
яка  буде уточнена після встановлення
точних розмірів земельної ділянки при проведенні  інвентаризаційних обмірів, з наступним
виготовленням відповідної документації терміном
оренди на 10 років.

Судова колегія вважає, що  зазначене рішення не є доказом надання  згоди позивачу компетентним органом  на продовження  дії договору
оренди спірної земельної ділянки, оскільки згідно з наведеним
законодавством,   органом, який  здійснює розпорядження цією земельною
ділянкою, а  саме орендодавцем  є відповідач-Роменська райдержадміністрація,
а не Рогинська сільська рада. Окрім цього
відповідно до  експлікації земель,
виготовленої ТОВ "Геопроект"
на виконання укладеного  з
позивачем договору від 28.02.2007 р.  на
виробництво проектно-вишукувальної документації, площа земельної ділянки під
водоймою, що надається в оренду на наступні 10 років складає 18 га, тоді  як  по
спірному договору оренди позивачу
передавалась  земельна ділянка під
водоймою  загальною площею 8.8 га.

Частиною 6 статті  7 Закону України "Про оренду землі"
в редакції, що діяла  на час  закінчення
строку дії спірного договору 26.06.2007 р. до 28.12.2007 р. передбачено
, що у  разі  надходження двох або більше заяв(клопотань)
на оренду однієї  і  тієї самої земельної ділянки, що
перебуває  в  державній або комунальній власності,
відповідні органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування  проводять аукціон або конкурс щодо набуття
права  оренди земельної ділянки, якщо  законом не встановлений інший  порядок.

Після закінченення 26.06.2007 р. строку дії
спірного  договору оренди, у зв"язку
із надходженням до Роменської районної державної адміністрації 3-х заяв на
оренду   земельної ділянки, яка  є предметом цього договору ( в тому  числі
і від позивача) розпорядженням
голови Роменської райдержадміністрації № 473 від 30.08.2007 р.  було
створено районну  комісію щодо
набуття  права  оренди зазначеної земельної ділянки.

За результатами проведеного конкурсу  рішенням комісії було рекомендовано голові
Роменської райдержадміністрації передати зазначену земельну ділянку в  оренду
гр. ОСОБА_2.

Результати цього аукціону  позивачем, який  приймав
в  ньому  участь
оскаржено не було.

Отже, зважаючи на те, що  місцевий господарський  суд дійшов
правильного висновку про відмову в задоволенні  позовних вимог у зв"язку з тим, що
відносини по спірному договору стосуються громадянина, а не фізичної особи
-підприємця, а  також враховуючи
інші  наведені  підстави для
відмови у задоволенні
позову,   оскаржуване рішення  слід залишити без змін.

Керуючись статтями 33, 43.  99, 101, 103-105 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну
скаргу залишити без задоволення.

Рішення
господарського суду Сумської області від
06.12.2007 р. у  справі №  17/508-07 залишити без змін.

Постанову
виготовлено в  повному обсязі 22.01.2008
р.

Головуючий суддя
Фоміна В.О.

Суддя
Білоконь Н.Д.

Суддя
Івакіна В.О.