ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 40/13

12.08.08

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області

до Міністерства палива та енергетики

про зобов'язання вчинити певні дії щодо передачі об'єкта оренди

Суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

Від позивача: Пономаренко С.В. за дов. № 15 від 05.03.2008

Від відповідача: Кошаровський О.В. №15/2008 від 22.05.2008

Від третьої особи: не з’явився.

В засіданні приймали участь

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва Регіональне відділення Фонду державного майна України по Сумській області подало позовні вимоги про зобов’язання Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз Україна», прийняти майно цілісного майнового комплексу до сфери свого управління та підписати акт приймання-передавання.

Ухвалою суду від 14.05.2008 порушено провадження у справі 40/13, залучено до участі в справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача –Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумигаззбут». Розгляд справи призначено на 29.05.2008.

Ухвалою суду від 29.05.2008 розгляд справи відкладено на 17.06.2008.

Позивач через канцелярію суду подав клопотання про заміну первісного Відповідача. В зазначеному клопотанні Позивач, з посиланням на ст. 4 Закону України «Про управління об’єктами державної власності», просить суд допустити заміну первісного Відповідача Дочірню компанію «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз Україна» на належного Відповідача Міністерство палива та енергетики України.

Дочірня компанія «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз Україна»проти заявленого клопотання не заперечувала.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку про задоволення клопотання та виніс ухвалу від 17.06.2008, якою допустив заміну первісного Відповідача Дочірню компанію «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз Україна»на належного Відповідача Міністерство палива та енергетики України та відклав розгляд справи на 03.07.2008.

Ухвалою суду від 03.07.2098 розгляд справи відкладено на 15.07.08 через неявку Відповідача.

В судове засідання призначене на 17 липня 2008 року з’явився представник Позивач вимоги ухвал суду виконав, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник Відповідача вимоги ухвал не виконав, заявив усне клопотання про відкладення слухання справи для детального ознайомлення з матеріалами справи. Судом оголошено перерву до 29.07.2008.

29.07.2008 у судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, представник Відповідача заперечував проти позову та надав суду письмові заперечення.

Третя особа у судове засідання не явилася, вимоги ухвал суду не виконала про причини неявки суд не повідомлений.

В судовому засіданні оголошено перерву до 12.08.2008 для винесення рішення.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтуванні позовних вимог Позивач зазначає, що між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумигаззбут»05.05.2000 року укладено договір оренди державного майна № 157. На підставі зазначеного Договору за погодженням Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумигаззбут»отримало в строкове платне користування цілісний майновий комплекс Сумської філії Дочірньої компанії «Торговий дім «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

За взаємною згодою сторін Договір оренди № 157 було припинено 01.09.2005.

Механізм передачі державного майна визначається Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження положення про інвентаризацію майна державних підприємств, що приватизуються (корпоратизуються), а також майна державних підприємств та організацій, яке передається в оренду (повертається після закінчення строку дії договору оренди або його розірвання)»від 03.03.1993 № 158 та Порядком повернення орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємств після припинення або розірвання договору оренди, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 07.08.1997р. № 847, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України.

Як зазначає Позивач, у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.1993 № 158 та наказу Фонду державного майна України від 07.08.1997р. № 847 була проведена інвентаризація майна, складено зведений акт.

Однак, за твердженням Позивача орган управління ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»(первісний Відповідач) відмовлявся приймати зазначене майно до свого управління, з тих підстав, що не являється ні органом управління такого майна, ні стороною за договором.

Позивачем направлялися листи на адресу НАК «Нафтогаз України»щодо ситуації яка склалася навколо орендованого майна. В свою чергу НАК «Нафтогаз України»листом від 14.03.2008 року за № 10/6-398-1116 (наявний в матеріалах справи) повідомив Позивача про те, що НАК «Нафтогаз України»у відповідності до чинного законодавства не уповноважений здійснювати управління спірним майном, оскільки органом управління державним майно, згідно з Законом України «Про управління об’єктами державної власності»є Міністерство палива та енергетики України.

Крім того, Позивач звертався із зазначеним питанням щодо визначення органу управління спірного майна і до Фонду державного майна України. Листом від 03.06.2008 року № 10-16-7974 (наявний в матеріалах справи) Фонд державного майна України зазначив, що у відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про управління об’єктами державної власності» по відношенню до майна Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»уповноважений управляти державним майном є Міністерства палива та енергетики України. Також, Фонд зазначив, що акціонерна компанія не може бути органом уповноваженим управляти державним майном.

Позивач через канцелярію суду подав клопотання про заміну первісного Відповідача. В зазначеному клопотанні Позивач просить суд допустити заміну первісного Відповідача Дочірню компанію «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз Україна»на належного Відповідача Міністерство палива та енергетики України з наступних підстав.

Так, Позивач зазначає, що у відповідності до п. 1 Указу Президента України від 25 лютого 1998 року № 151/98 «Про реформування нафтогазового комплексу України»зазначено: «підтримати пропозицію Кабінету Міністрів України, Фонду державного майна України про створення Кабінетом Міністрів України державної Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»на базі 100 відсотків акцій державних акціонерних товариств, створених шляхом перетворення підприємств нафтогазового комплексу, що не підлягають приватизації, а також пакетів акцій відкритих акціонерних товариств нафтогазового комплексу, які відповідно до чинного законодавства залишені у державній власності».

Згідно з п. 5.1. Постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 р. № 747 «Про утворення Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»засновником Компанії є держава в особі Кабінету Міністрів України. Додатком 2 до вказаної вище Сумигаз входить до переліку відкритих акціонерних товариств, пакети акцій яких залишені у державній власності і передаються до статутного фонду Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України».

Дочірня компанія «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз Україна»проти клопотання про заміну належного Відповідача не заперечувала.

Враховуючи той факт, що ст. 4 Закону України «Про управління об’єктами державної власності»встановлено, що суб'єктами управління об'єктами державної власності є: Кабінет Міністрів України, Фонд державного майна України, міністерства та інші органи виконавчої влади та надані пояснення сторін у справі суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання Позивача про заміну первісного Відповідача Дочірню компанію «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз Україна»на належного Відповідача Міністерство палива та енергетики України. У зв’язку з чим судом було винесену ухвалу.

Доказ того, що саме Міністерство палива та енергетики України є уповноваженим органом з управління корпоративними правами держави НАК «Нафтогаз України»Позивач посилається на п. 1 Наказу Міністерства палива та енергетики України від 06.06.2007 № 277 «Про реалізацію державної політики у сфері охорони праці в акціонерних компаніях, щодо яких Мінпаливенерго здійснює повноваження з управління корпоративними правами держави»(копія наказу наявна в матеріалах справи).

За таких обставин та керуючись ч. 3 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Позивач просить суд зобов’язати Відповідача прийняти майно ЦМК Сумської філії Дочірньої компанії «Торговий дім «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»до сфери свого управління та підписати акт приймання-передавання.

Відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що у відповідності до п. 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про управління майном, що є у загальнодержавній власності»№8-92 від 15.12.1992 (чинний на момент укладання договору оренди) на міністерства та інші підвідомчі Кабінету Міністрів України органи державної виконавчої влади покладено здійснення функцій щодо управління майном, що є у загальнодержавній власності, крім майновий комплексів підприємств, установ, організацій, управління якими здійснюють відповідні служби Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України згідно з законодавчими актами України.

А оскільки, як стверджує Відповідач, у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»№ 747 від 25.05.1998, якою затверджено статут компанії, засновником та єдиним акціонером Компанії є держава в особі Кабінету Міністрів України, то таким чином функції з управління державним майном НАК «Нафтогаз України»на момент укладання договору оренди покладений на Кабінет Міністрів України. А відтак виключає можливість Мінпалевенерго управляти зазначеним майном.

Крім того, Відповідач з посиланням на ч. 2 ст. 7 Закону України «Про трубопровідний транспорт»зазначає, що відчуження основних фондів державних підприємств магістрального трубопровідного транспорту, передача їх з балансу на баланс, в концесію, оренду, лізинг, заставу, управління, передача до статутного фонду інших юридичних осіб основних фондів та акцій таких підприємств, вчинення інших правочинів, що можуть призвести до відчуження основних фондів та акцій цих підприємств, а також основних фондів та акцій Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", дочірніх та заснованих нею підприємств і газосховищ забороняються, крім випадків, коли результатом таких дій є створення державних підприємств, 100 відсотків яких є у державній власності України.

Також Відповідачем заперечується вимога щодо підписання Акта приймання-передавання державного майна, з тих підстав, що Міністерство палива та енергетики України не являється стороною по Договору оренди, а орендоване майно повинно бути передано на баланс цього підприємства, яке утримувало майно до моменту здачі його в оренду.

Отже, Відповідач вважає, що повернення спірного майна повинно відбутися на баланс підприємства, що знаходилося до моменту здачі в оренду такого майна, тобто Дочірній компанії «Газ України», яка є правонаступником Сумської філії ДК «Торговий дім «Газ України», відповідно до наказу НАК «Нафтогаз України»від 04.08.2000 № 100, та не погоджується з тим, що Міністерство палива та енергетики України виступає органом управління спірного майна.

Матеріалами справи підтверджено, що Дочірня компанії «Газ України»відповідно до наказу НАК «Нафтогаз України»від 04.08.2000 № 100 є правонаступником Сумської філії Дочірньої компанії «Торговий дім «Газ України». Засновником ДК «Торговий дім «Газ України»є НАК «Нафтогаз України». Наказом Міністерства палива та енергетики України від 06.06.2007 № 277 «Про реалізацію державної політики у сфері охорони праці в акціонерних компаніях, щодо яких Мінпаливенерго здійснює повноваження з управління корпоративними правами держави»(копія наказу наявна в матеріалах справи) підтверджено, що саме Міністерство палива та енергетики України є уповноваженим органом з управління корпоративними правами держави НАК «Нафтогаз України».

Керуючись положеннями ст. 4 Закону України «Про управління об’єктами державної власності»суб'єктами управління об'єктами державної власності є: Кабінет Міністрів України, Фонд державного майна України, міністерства та інші органи виконавчої влади.

У відповідності до ст. 326 ЦК України управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами.

Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 322 ЦК України).

У відповідності до чинного законодавства та враховуючи наявні у матеріалах справи докази судом встановлено, що по відношенню до майна Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»уповноваженим органом управляти державним майном є Міністерства палива та енергетики України.

Враховуючи положення ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», яка містить імперативну норму: у разі припинення договору оренди цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу орендар за згодою орендодавця передає об'єкт оренди органу, який до укладення договору оренди здійснював повноваження з управління відповідним майном. Зазначений орган або його правонаступник зобов'язаний протягом тридцяти днів прийняти об'єкт оренди в своє управління.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно статті 36 ГПК України письмовими доказами є документи та матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

В порядку передбаченому ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Матеріалами справи підтверджена правомірність заявлених позовних вимог, тому суд дійшов висновку, що вимоги Позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. 4 Закону України «Про управління об’єктами державної власності», ст.ст. 322, 326 ЦК України, ст.ст. 32-33, 36, 43, 80, 82-85 ГПК України суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області задовольнити.

2. Зобов’язати Міністерство палива та енергетики України прийняти майно ЦМК Сумської філії Дочірньої компанії «Торговий дім «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»до сфери свого управління та підписати акт приймання-передавання.

Суддя Пукшин Л.Г.