ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2008 р.                                                                      Справа №5/602-22/358

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Укртранснафта»в особі Госпрозрахункового підрозділу «Клиновий лист»Філії «Придніпровські магістральні нафтопроводи», м. Кременчук, вул. Ярмакова, 9

до Закритого акціонерного товариства "Полтавська пересувна механізована колона № 64", 36000, м. Полтава, вул. Пушкіна, 53

про стягнення 298688,94 грн.

Суддя Георгієвський В. Д.

При секретарі Матяш Н.Г.

Представники:

від позивача: Теплих Д.О., дор. №238 від 20.12.2007р.

від відповідача: Дігтярь Л.А., дор.№ 27 від 28.01.2008р.

Справа прийнята до провадження після зміни складу суду відповідно ухвали заступника голови господарського суду Полтавської області Пушка І.І. від 21.04.2008 року.

СУТЬ СПОРУ: Розглядається позовна заява Відкритого акціонерного товариства «Укртранснафта»в особі Госпрозрахункового підрозділу «Клиновий лист»Філії «Придніпровські магістральні нафтопроводи»про стягнення заборгованості 298688,94 грн.

Представником позивача 02.03.2006р. подані уточнення позовних вимог в яких просить суд стягнути з ЗАТ "ПМК-64" борг у сумі

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просив стягнути на свою користь заборгованість ЗАТ «ПМК-64»у розмірі 298734,86 грн. за договором № 10 від 16.02.2003р.

Представник відповідача заперечував проти позову з мотивів викладених у відзиву.

У відповідності до вимог статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами. Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Між позивачем та відповідачем підписано договір № 10 від 16.02.2003р., договором передбачено, що відповідач зобов»язаний передати позивачу житло у відповідності до Додатку № 1 до договору на суму 298688,94грн. ( п. 1.1. Договору ) за ціною 1287.0 грн. ( п. 2.1. Договору ), а позивач зобов»язаний прийняти житло, сплатити його вартість.

Проаналізувавши матеріали справи і пояснення сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Розрахунку по договору сторонами не проведені ( у матеріалах справи відсутні докази оплати і передачі житла ).

Посилання позивача на те, що Договір № 10 від 16.02.2003р. є новацією і зобов»язання сторін за Договорами № 78 від 17.08.1999р., № 162 від 01.02.2000р. та № 172 від 21.02.2000р. припинилися з підписанням Договору № 10 від 16.02.2003р. не заслуговує уваги з наступних підстав.

У відповідності до ст. 604 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). При новації сторони повинні обумовити в угоді припинення зобов'язання, що раніше діяло і замінити його новим зобов'язанням.

З матеріалів справи вбачається, що у тексті Договору № 10 від 16.02.2003р. відсутня домовленість між сторонами відносно того, що договори № 78 від 17.08.1999р., № 162 від 01.02.2000р. та № 172 від 21.02.2000р. припинили свою дію у зв'язку з укладенням договору № 10 від 16.02.2003р.

У Договорі № 10 від 16.02.2003р. чітко визначені обов»язки Позивача по оплаті житла шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця (Відповідача) та будь-якими іншими формами, не забороненими діючим законодавством ( п. 2.2. Договору ) та сплатити вартість житла передбачена ( п. 3.2. Договору ).

Відповідно до п. 2 ст. 1087 ЦКУ, розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов'язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі. Розрахунки між цими особами можуть провадитися також готівкою, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до статті 202, 509ЦК України, статті 173 ГК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої особи (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

На протязі дії договору № 10 від 16.02.2003р. зміни до Договору сторонами не вносилися. Відповідно до п. 6.2. Договору всі зміни і доповнення до Договору мають силу, якщо вони підписані сторонами та засвідчені печаткою.

Отже, позивачем не надано доказів, що договір № 10 від 16.02.2003р. є письмовою угодою між сторонами про припинення зобов'язаннь, що раніше діяли і заміни їх новим зобов'язанням.

Всебічно, повно і об'єктивно розглянувши в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності та дослідивши подані сторонами документи і матеріали, які містять дані про обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору господарський суд приходить до висновку, що позивач не довів і не підтвердив доказами, що після підписання Договору № 10 від 16.02.2003р. зобов»язання за договорами № 78 від 17.08.1999р., № 162 від 01.02.2000р. та № 172 від 21.02.2000р. не припинилися.

Суд прийшов до висновку, що позивачем не надано доказів наявності заборгованості Відповідача перед Позивачем у сумі 298734,86грн. Надані Позивачем копії накладних не вказують на підставі чого отримані ТМЦ (правові підставі), деякі копії накладних позивачем виписані на інші підприємства ( у матер. справи ).

Акт звірки між сторонами не є належними доказами (в силу ст. 32 ГПК України), оскільки вони не підписані керівниками підприємств, а тому не відображують саме заборгованість підприємства, а також у Актах не зазначено за якими бухгалтерськими документами складалися ці Акти, а тому нема підстав вважати, що звірка проведена за спірними правовідносинами, також потрібно врахувати, що сума позову відрізняється від сум які значаться у Актах звірки. Підписання Акту звірки не тягне за собою юридичних наслідків як визнання боргу, чи визнання порушення договірних зобов»язань.

Позивачем оригінали необхідних документів не надані с посиланням на їх псування.

Суд прийшов до висновку, що акт комісії з розслідування причин аварії в підсобному приміщенні бухгалтерії та ступені псування бухгалтерської та іншої документації від 03.02.2006р. не є належним доказом знищення документів

У відповідності до п. 6.10. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, у разі пропажі або знищення первинних документів, облікових регістрів і звітів керівник підприємства, затвердженого Наказом Мінфіну України № 88 від 24.05.1995р. зареєстрованого в Мін’юсті України 05.06.1995р. за № 168/704, установи письмово повідомляє про це правоохоронні органи та наказом призначає комісію для встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх пропажі або знищення. Для участі в роботі комісії запрошуються представники слідчих органів, охорони і державного пожежного нагляду. Результати роботи комісії оформляються актом, який затверджується керівником підприємства, установи. Копія акту надсилається органу, в сфері управління якого перебуває підприємство, установа, а також державній податковій інспекції - підприємствами та місцевому фінансовому органу - установами, в 10-денний термін.

Даний акт складено з порушенням п. 6.10. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, у разі пропажі або знищення первинних документів, облікових регістрів і звітів керівник підприємства, затвердженого Наказом Мінфіну України № 88 від 24.05.1995р. зареєстрованого в Мін’юсті України 05.06.1995р. за № 168/704.

Позивачем під час розгляду справи не заявлено вимог про розірвання договору № 10 від 16.02.2003р.

Відповідно до ч. 4 ст. 653 ЦК України, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов»язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Сторони вільні у наданні господарському суду своїх доказів і доведенні їх переконливості.

Позивач в підтвердженні позовних вимог не надав суду належних доказів, які б підтверджували факт заборгованості Відповідача перед Позивачем за Договором № 10 від 16.02.2003р. на суму 298734,86грн. чи будь-якими іншими договорами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстави для задоволення позову позивача до відповідача відсутні.

Керуючись ст. ст. 32-34,43, 49, 82-85 ГПК України суддя,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Суддя                                                                      Георгієвський В. Д.