ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.01.08 р.                     Справа № 7/298

Господарський суд Донецької області у складі судді Малашкевич С.А.

при секретарі судового засідання Максимовій В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю „Світлана” с. Підберізці Львівська область

До відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю „Донкокс” м. Донецьк

Предмет спору: стягнення суми дебіторської заборгованості 136 847, 04 грн., з урахуванням індексу інфляції у розмірі 17 406, 94 грн., 3% річних у сумі 3 396, 81 грн.

За участю представників:

від позивача: Хом’як О.Г. – довіреність від 11.12.07 №1;

від відповідача: Юренко Г.В. – довіреність від 06.12.07 б/н.

СУТЬ СПРАВИ.

ТОВ „Світлана” с. Підберізці звернулося з позовом до ТОВ „Донкокс” м. Донецьк про стягнення суми дебіторської заборгованості з урахуванням індексу інфляції у розмірі 173 059, 71 грн., 3% річних у сумі 3 628, 71 грн. за користування грошовими коштами.

Заявами від 14.12.07 та від 08.01.08 про уточнення суми позовних вимог, позивач остаточно визначився стосовно розміру позовних вимог і просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлене вугілля у сумі 136 847, 04 грн., інфляційні нарахування за період з квітня по грудень 2007 року у сумі 17 406, 94 грн., річні відсотки у сумі 3 396, 81 грн. Від вимог про стягнення моральної шкоди, викладених у заяві від 14.12.07, наступною заявою від 08.01.08 позивач відмовився, відмову було прийнято судом, тому провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п.4 ст.80 ГПК України.

Відповідач вимоги заперечив, просить відмовити у їх задоволенні, оскільки, на його думку, позивач обчислив суму заборгованості без врахування додаткової угоди від 26.02.07 №1 до основного договору, яка стосується вартості вугілля, що поставлялося у квітні 2005 року. Крім того, відповідач стверджує, що у зв’язку з недопоставкою та поставкою товару неналежної якості за цим же договором раніше, виникла переплата на користь відповідача, яка повинна бути врахована за підсумками розрахунків за товар (вугілля) отриманий у квітні 2005 року.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ.

Між сторонами укладений договір від 23.01.04 №2301 на поставку вугільної продукції. За вказаним договором та у відповідності до специфікацій до нього, постачальник (позивач) зобов’язався продати, а покупець отримати та сплатити вугілля. На поставку вугілля у квітні 2005 року була складена специфікація від 16.04.05, відповідно до якої, у цей період, повинно було бути поставлено вугілля марки ГЖКОМ у кількості 60010% тон загальною вартістю 174 тис. грн.. з урахуванням ПДВ. Пунктом 4 специфікації передбачений обов’язок покупця сплатити вартість отриманого вугілля протягом двох банківських днів з момента отримання документів на відвантажений товар.

За накладною від 22.04.05 №22/04-05 та актом приймання – передачі від 26.04.05, позивач відвантажив,а відповідач отримав 550 тон вугілля на загальну суму, з урахуванням залізничного тарифу, 197 004, 80 грн. Відповідно до акта приймання – передачі вугілля від 26.04.05, сторони обумовили обов’язок покупця (відповідача) сплатити вартість цієї партії вугілля, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача згідно виставленого рахунку. Накладна та акт приймання – передачі вугілля підписані відповідачем без зауважень. Претензій до кількості або якості отриманого вугілля відповідач, також, не висував.

Додатковою угодою від 26.02.07 №1 до договору поставки, сторони за взаємною згодою змінили ціну на поставлене вугілля у квітні 2005 року у кількості 550 тон. Така ціна узгоджена на рівні 250 грн. за тону вугілля, у т.ч. ПДВ 20%. Отже, вартість отриманої відповідачем у квітні 2005 року партії вугілля у кількості 550 тон склала, з урахуванням залізничного тарифу, 175 004, 80 грн.

Позивачем був виставлений рахунок – фактура від 06.03.07 №22/04-05 на суму 136 847, 04 грн., виходячи з уточненої ціни та вартості вугілля додатковою угодою та з урахуванням часткової сплати відповідачем залізничного тарифу.

До цього часу, відповідач не сплатив пред’явлений йому рахунок за отримане вугілля, тому позивач просить стягнути з нього вартість вугілля у сумі 136 847, 04 грн. з інфляційними нарахуваннями у сумі 17 406, 94 грн. та річними у сумі 3 396, 81 грн.

Вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних мотивів.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з приписів першої частини ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до договору(розділ 5), специфікації від 16.04.05 на поставку вугілля у квітні 2005 року, яке є додатком до договору, покупець повинен був сплатити за отримане у квітні 2005 року вугілля протягом 2 банківських днів з моменту отримання документів на відвантаження вугілля. Актом приймання – передачі вугілля від 26.04.05 сторони додатково обумовили обов’язок сплати відповідачем отриманої у квітні 2005 року вугільної продукції у кількості 550 тон, шляхом перерахування коштів позивачу відповідно до вистановленого ним рахунку.

Рахунок – фактура від 06.03.07 №22/04-05 для сплати вказаного вище товару у сумі 136 847, 04 грн. був отриманий відповідачем 12.3.07, про що є вказівка у поштовому повідомленні №97996 від 13.03.07 про вручення рекомендованої кореспонденції відповідачу. Отримання, в той час, рахунку та наявність інших документів на відвантаження вугілля не заперечується й самим відповідачем.

Відповідач не надав доказів сплати суми за отриманим рахунком, тобто, не виконав зобов’язання щодо сплати поставленого йому у квітні 2005 року вугілля, тому вимоги позивача у цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Не беруться до уваги заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов з доповненнями. Посилання на наявність заборгованості позивача перед відповідачем за недопоставку та поставку неякісного товару за цим же договором, але в минулих періодах не підтверджена відповідачем належними доказами, зокрема визнаними претензіями або судовими рішеннями з цього питання. Крім того, умовами договору та додаткових угод та додатків до нього, за якими відвантажувалося і отримувалося вугілля, не передбачений такий порядок розрахунків, на який вказує відповідач, зокрема, зменшувати вартість поставленого вугілля на суму вартості недопоставленого або неякісного вугілля за попередніми поставками. Не надав відповідач жодного доказу проведення сторонами будь – яких заліків взаємних боргів чи зобов’язань і, у зв’язку з таким, зменшення свого зобов’язання перед позивачем. Отже, відповідачем не доведені, як того вимагає стаття 33 ГПК України, обставини, на які він посилається при заперечені позову.

У зв’язку з порушенням відповідачем грошового зобов’язання щодо сплати вугілля, позивач вимагає сплатити борг з урахуванням індексу інфляції за період з квітня по грудень 2007 року (після виставлення рахунку до подачі позову) у сумі 17 406, 94 грн., а також трьох відсотків річних від простроченої суми, що складає, на день прийняття рішення, суму 3 396, 81 грн.

Зазначені вимоги позивача ґрунтуються на приписах п.2 ст.625 ЦК України і підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі, згідно ст.49 ГПК України, покладаються на відповідача від суми задоволених вимог.

Враховуючи наведе, керуючись ст.ст.526, 530, 625, 692 Цивільного кодексу України, ст.193, 229, 232, 265 Господарського кодексу України, ст.ст. 33, 43, 49, п.4 ст.80, ст.ст.82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Світлана” с. Підберізці Львівська область до Товариства з обмеженою відповідальністю „Донкокс” м. Донецьк про стягнення суми дебіторської заборгованості 136 847, 04 грн., з урахуванням індексу інфляції у розмірі 17 406, 94 грн., 3% річних у сумі 3 396, 81 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Донкокс” м. Донецьк (юридична адреса: 83048, м. Донецьк, вул. вул. Артема, 157; поштова адреса: 83027, м. Донецьк, вул. Савченко, 1а; р/р 0075 у Філії “ГУ Промінвестбанку у Донецькій області”; МФО 334635; ЗКПО 30962307; ІПН 47) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Світлана” с. Підберізці Львівська область (адреса: с. Підберізці, Пустомитівський р-н, Львівська область, 81146; поштова адреса: вул. Ак. Лазаренка, 3, м. Львів, 79026; р/р 1457 у Філії “Відділення Промінвестбанку у м. Львові; МФО 325633; ЗКПО 13824955; ІПН 253) суму дебіторської заборгованості у розмірі 136 847, 04 грн., з урахуванням індексу інфляції у розмірі 17 406, 94 грн., 3% річних у сумі 3 396, 81 грн., державне мито у сумі 1 576, 50 грн., витрати на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу у сумі 105, 00 грн.

В частині вимог про стягнення моральної шкоди – провадження у справі припинити.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст.91 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повний текст рішення підписано 14.01.08.

Суддя Малашкевич С.А.