ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2008 р.

Справа № 3/257

За первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Елада ЛТД".

вул. Кіквідзе, 13, м. Київ 103, 01103.

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "НАТ СЕРВІС".

вул. Військових Ветеранів, 10, м. Івано-Франківськ, 76000.

За зутрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "НАТ СЕРВІС".

вул. Військових Ветеранів, 10, м. Івано-Франківськ, 76019.

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Елада Лтд".

76019, вул. Кіквідзе, 13, м. Київ, 01103.

Cуддя Фрич Марія Миколаївна

При секретарі Толочко Інна Валеріївна

Представники сторін:

Від позивача: Фещенко Юлія Юріївна - представник, (довіреність від 30.11.2007 року)

Від відповідача: Качмар Йосиф Васильович - представник, (довіреність від 30.11.2007 року)

СУТЬ СПОРУ: позивач звернувся в суд з первісним позовом про визнання договору купівлі-продажу від 06.09.2007р. об"єкта нерухомого майна - будівлі їдальні, літ."Д-1", загальною площою 287,6 кв.м., що розташоване за адресою: Львівська область, м. Львів, м.Винники, вул. Галицька, 3,

недійсним.

Крім того, відповідач по справі 27.12.2007р. звернувся до суду із зустрічною позовною заявою з вимогою про визнання права власності на об"єкт нерухомого майна - будівлі їдальні, літ."Д-1", загальною площою 287,6 кв.м., що розташоване за адресою: Львівська область, м. Львів, м.Винники, вул. Галицька, 3.

Ухвалою від 27.12.2007р. порушено провадження по зустрічній позовній заяві та прийнято зустрічну позовну заяву одночасно з первісним позовом.

Таким чином, суд у відкритому судовому засіданні, з участю представників сторін, розглянувши вимоги первісного позову про визнання договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу в частині об"єкта нерухомого майна - будівлі їдальні, літ."Д-1" від 06.09.2007р, що розташоване за адресою: м. Львів, м.Винники, вул. Галицька, 3 недійсним та вимоги зустрічної позовної заяви про визнання права власності на об"єкт нерухомого майна - будівлі їдальні, літ."Д-1", що розташоване за адресою: м. Львів, м.Винники, вул. Галицька, 3, встановив.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, посилаючись при цьому на:

- Договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу (включаючи об"єкти нерухомого майна - будівлі їдальні, літ."Д-1") від 06.09.2007р., укладений між ним та відповідачем;

- відсутність жодних дій, які були б спрямовані на настання правових наслідків, що обумовлені договором;

- пункт 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, який передбачає, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

- частину 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, відповідно до якої підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п"ятою та шостою ст 203 цього кодексу.

Відповідач вимоги позивача не визнає, одночасно заявив до позивача зустрічну заяву з вимогою визнання права власності , посилаючись при цьому на наступне:

- пункт 4 Договору купівлі-продажу об"єкта цілісного майнового комплексу від 06.09.2007р., згідно якого Покупець (Відповідач за первісним позовом) оплачує вартість Об"єкта цілісного майнового комплексу (включаючи будівлі їдальні, літ."Д-1") на розрахунковий рахунок Продавця до 15 вересня 2007р.;

- пункт 9 Договору, згідно якого право власності на об"єкт цілісного майнового комплесу (включаючи будівлі їдальні, літ."Д-1") виникає у покупця з моменту державної реєстрації цього договору,

- передачу ТОВ "НАТ-Сервіс" об"єкта цілісного майнового комплексу (включаючи будівлі їдальні, літ."Д-1") згідно акту приймання- передачі від 07.09.07р. ;

- частину 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів;

частину 1 ст. 334 Цивільного кодексу України, згідно якої право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом;

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Суд, вислухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи та враховуючи вимоги діючого законодавства дійшов в спірному випадку наступних висновків:

По зустрічній вимозі про визнання права власності .

Згідно Договору купівлі-продажу об"єкта цілісного майнового комплексу від 06.09.2007р. (далі - Договір) укладеного між "Продавцем (Позивачем за зустрічним позовом) та "Покупцем" (Відповідачам за зустрічним позовом) Продавець зобов"язався передати у власність Покупцеві цілісний майновий комплекс, площею забудови 5659,10 кв.м., яка знаходиться за адресою: Львівська область, м. Винники, вул.Галицька, 3, а Покупець зобов"язався прийняти Об"єкт цілісного майнового комплексу і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому Договорі.

Пунктом 4 Договору Покупець оплачує вартість Об"єкта цілісного майнового комплексу (включаючи будівлі їдальні, літ."Д-1") на розрахунковий рахунок Продавця до 15 вересня 2007р.;

Згідно п. 5 Договору, передача Об"єкта цілісного майнового комплексу (включаючи будівлі їдальні, літ."Д-1") Продавцем і прийняття цілісного майнового комплексу (включаючи будівлі їдальні, літ."Д-1") Покупцем здійснюється за актом прийому-передачі від 07.09.07р.

Право власності на Об"єкт цілісного майнового комплексу (включаючи будівлі їдальні, літ."Д-1") виникає у Покупця з моменту державної реєстрації цього договору (п. 9).

Стаття 638 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Сторони в судовому засіданні не заперечували факту досягнення згоди по всіх істотних умовах договору в момент його підписання. Таким чином, договір є укладеним і сторони набули відповідних прав та обов"язків за умовами укладеного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майно за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. У спірному випадку договором обумовлено /п.9/, що право власності на об"єкт виникає у покупця з моменту з моменту державної реєстрації цього договору.

Дана обставина підтверджується матеріалами справи, які долучені сторонами, оскільки даний договір зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 28 вересня 2007 року.

Таким чином, враховуючи, вимоги діючого законодавства та умови підписаного договору - позивач за зустрічним позовом набув права власності на майно з 28 вересня 2007р.

Відповідно до п.1 ст.319 Цивільного кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Отже, враховуючи викладене та статтю 392 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою та вимагати усунення перешкод в користуванні власним майном, - суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача за зустрічною позовною заявою, внаслідок чого зустрічна позовна заява підлягає до задоволення.

По первісному позову про визнання договору купівлі-продажу об"єкта цілісного майнового комплексу в частині будівлі їдальні, літ."Д-1" від 10.07.07р, що розташоване за адресою: Львівська область, м. Винники, вул.Галицька, 3, недійсним.

Позивач, як на підставу своїх вимог, посилається на ч.І ст.210 ЦК України, яка передбачає, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

За таких обставин, позивач вказує на відсутність факту державної реєстрації майна, чого в дійсності на даний час не існує.

Дійсно, ст.203 Цивільного кодексу передбачає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Пункт 5 цієї статті передбачає, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Пунктом 9 договору передбачено, що право власності на об"єкт цілісного майнового комплесу (включаючи будівлі їдальні, літ."Д-1") виникає у покупця з моменту державної реєстрації цього договору. Враховуючи, що державна реєстрація цього договору була проведена 28 вересня 2007р., то Відповідач набув права власності на об"єкт цілісного майнового комплесу (включаючи будівлі їдальні, літ."Д-1") з 28.09.2007р.

Таким чином, у позивача відсутні підстави стверджувати про те, що відсутність реєстрації договору купівлі-продажу від 06.09.2007р. в частині, що стосується права власності на будівлі їдальні, літ."Д-1", підлягає визнанню недійсним та поверненню їдальні до попереднього власника - ТзОВ "Елада Сервіс".

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 203, 210, 215, 328, 334, 392, 638 Цивільного кодексу України, ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Зустрічну позовну заяву задоволити.

Визнати за ТзОВ "НАТ СЕРВІС", 76019, вулиця Військових Ветеранів, 10, місто Івано-Франківськ право власності на об"єкт цілісного майнового комплесу (включаючи будівлі їдальні, літ."Д-1"), що розташоване за адресою: Львівська область, м.Винники, вул. Галицька, 3.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елада ЛТД", 76019, вул. Кіквідзе, 13, м. Київ, 01103 ( р/р 0034 в ВАТ "Родовід Банк" МФО 321712, іднт. код 25409776) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НАТ СЕРВІС", вул. Військових ветеранів, 10, м. Івано-Франківськ, 76019 (р/р 816 в ІФФ ВАТ "Кредобанк", МФО 336161, ) - 853,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні основного позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                             Фрич Марія Миколаївна

рішення підписане 28.01.08р.

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________ Мисак Руслан Зіновійович