ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2008 р.

Справа № 1/56.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська енергетична компанія”, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Ротис”, м. Чернівці

про розірвання договору

Суддя Паскарь А.Д.

Представники:

Від позивача –не з'явився

Від відповідача – Бурма С.В., дов. від 25.12.2007 року №12/07/1

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю “Українська енергетична компанія” м. Києва звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Ротис” м. Чернівці про розірвання договору № 32 від 15.06.2005 та стягнення 50000 грн., сплачених в якості попередньої оплати по цьому договору.

ТОВ “Ротис” звернулось до ТОВ “Українська енергетична компанія” з зустрічним позовом про стягнення 35701,58 грн. пені за прострочення виконання грошового зобов'язання та 53340 грн. збитків, завданих внаслідок односторонньої відмови ТОВ “Українська енергетична компанія” від договору № 32 від 15.06.2005.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 10.01.2007 у справі № 1/56 первісний позов ТОВ “Українська енергетична компанія” залишено без задоволення.

Зустрічний позов ТОВ “Ротис” задоволено частково. Стягнуто з ТОВ “Українська енергетична компанія” на користь позивача 31265,85 грн. пені. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.05.2007 зазначене судове рішення скасовано та прийнято нове рішення, яким первісний позов ТОВ “Українська енергетична компанія” задоволено та відмовлено повністю ТОВ “Ротис” в задоволенні зустрічного позову.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.08.2008 зазначені постанову Львівського апеляційного господарського суду та рішення господарського суду Чернівецької області в частині зустрічного позову щодо стягнення пені скасовано, а справу в цій частині направлено до господарського суду Чернівецької області на новий розгляд.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Чернівецької області розгляд справи доручено судді Паскарю А. Д.

Позивач, який втретє не забезпечує явку свого представника у судовому засіданні, у задоволенні зустрічного позову просить відмовити, посилаючись на його безпідставність.

Незабезпечення сторонами явки своїх представників в судовому засіданні не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши законодавство, що регламентує спірні правовідносини, які виникли між сторонами, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову з наступних підстав.

У відповідності до частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Одними з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Таким чином, із змісту цієї правової норми вбачається, що договір є різновидністю правочину, під яким розуміється дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків (частина 1 статті 202 ЦК України).

При цьому частиною 1 статті 6 ЦК України встановлено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Вимога про те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства міститься в частині 1 статті 203 ЦК України.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Наслідки порушення грошового зобов'язання встановлені ст. 625 ЦК України, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, не звільняється від відповідальності за неможливість його виконання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Однак, у разі несплати контрагентом за договором суми авансу чи передоплати ЦК України встановлює інші наслідки. Так, згідно із частиною 1 статтею 538 ЦК України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

Викладене свідчить про те, що виконання робіт у разі домовленості сторін про попереднє перерахування замовником авансу є зустрічним зобов'язанням. Відтак, у разі неперерахування замовником авансу виконавець робіт на підставі частини зазначеної статті має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання повністю або частково. У такому разі сторона, яка не перерахувала аванс, може не виконувати цього обов'язку по сплаті коштів і це означатиме, що сторони припинили договірні стосунки між собою.

Проте, якби її зобов'язання сплатити аванс було грошовим зобов'язанням, відповідач за зустрічним позовом в силу статті 625 ЦК України не звільнявся б від обов'язку сплатити кошти з урахуванням індексу інфляції та відсотки річних. У даному випадку зобов'язання ТОВ «Українська енергетична компанія»сплатити аванс перетвориться у грошове зобов'язання по оплаті виконаних робіт лише у разі, якщо ТОВ «Ротис», незважаючи на несплату авансу, виконає своє зустрічне зобов'язання, а саме виготовлення та передачу позивачеві обладнання з виготовлення базальтового супертонкого волокна.

Підстава (мета) передачі грошей у грошовому зобов'язанні є платіж, погашення грошового зобов'язання. У зобов'язанні сплатити аванс (передоплату) підставою для сплати є отримання права вимагати

зустрічного виконання від сторони за договором.

Правові наслідки невиконання зобов’язання залежать від його правової природи. Крім того, будь-який договір насамперед свідчить про намір сторін. Наприклад, за договором купівлі-продажу неперерахування покупцем продавцеві авансу (передоплату) позбавляє його права вимагати річ, що є предметом такого договору.

Таким чином, неперерахування позивачем за первісним позовом відповідачеві передоплати, передбаченої пунктом 2.1 укладеного сторонами договору від 15.06.2005 № 32, не є порушенням грошового зобов’язання, у зв’язку з чим суд вважає, що пункт 6.2 договору щодо стягнення пені за неперерахування передоплати суперечить вимогам статей 6, 538, 549, 625 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, відмовляючи у задоволенні необґрунтованого зустрічного позову, судові витрати слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні зустрічного позову у частині стягнення 31265,85 грн. пені відмовити за безпідставністю

2.Судові витрати покласти на ТОВ «Ротис».

Суддя           А. Паскарь