ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.02.08 р.                     Справа № 38/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Радіонової О.О.

при секретарі судового засіданні Тулаінової І.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім” “Луганськхолод” м. Луганськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Дистриб’юторська компанія “Макро-опт” м. Краматорськ Донецької області

про стягнення 12 518грн.30коп.

за участю

представників сторін:

від позивача: Циганок Г.А. юрисконсульт за дов. № б/н від 28.12.2007р.

від відповідача: не зявився

Суть спору:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Торговий дім” “Луганськхолод” м. Луганськ, звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Дистриб’юторська компанія “Макро-опт” м. Краматорськ Донецької області про стягнення заборгованості у сумі 12 518грн.30коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір купівлі-продажу № 16 від 26.01.2006р.

07.02.2008р. ухвалою господарського суд порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 25.02.2008р.

20.02.2008р. на адресу господарського суду надійшов лист із Головного управління статистики у Донецькій області від 13.02.2008р. № 22-10/399, відповідно до якого, Товариство з обмеженою відповідальністю Дистриб’юторська компанія “Макро-опт” м. Краматорськ Донецької області значиться у ЄДРПОУ як юридична особа (ідентифікаційний код 33620559) та знаходиться за адресою: 84323, Донецька область, м. Краматорськ, вул.Паркова,135, який судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи.

Відповідач у судове засідання 25.02.2008р. не з’явився, про причину неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав. 20.02.2008р. на адресу господарського суду Донецької області повернувся конверт, який був направлений на адресу відповідача, вказану позивачем у позовній заяві : 84323, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Паркова, 135 з позначкою “за зазначеною адресою не проживає”, тому справу розглянуто за наявними в ній матеріалами, відповідно до вимог ст. 75 ГПК України.

Перед початком розгляду справи по суті представника позивача було ознайомлено з правами та обов’язками відповідно із ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні представник позивача надав клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке судом прийняте до розгляду, уваги та задоволено.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі та вислухавши уповноваженого представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.01.2006р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Торговий дім” “Луганськхолод” м. Луганськ (за договором – продавець, далі – позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Дистриб’юторська компанія “Макро-опт” м. Краматорськ Донецької області ( за договором – покупець, далі – відповідач) було укладено договір купівлі-продажу № 16 (далі – Договір), згідно до п.1.1 якого продавець зобов’язується передати у власність покупця, а покупець зобов’язується прийняти і сплатити на умовах і в порядку, визначених цим договором товар в асортименті, кількості і за ціною, вказаною у накладних, які посвідчують прийом-передачу товару від продавця покупцю.

Відповідно до договору товар поставляється в асортименті, який передбачається прайс - листом продавця. Кількість товару зазначається у накладних (п.п.2.1, 2.2 договору).

Розділом 3 договору передбачена ціна та порядок здійснення розрахунків.

Так, пунктом 3.1 договору встановлено, що ціни на товар вказуються у накладних продавця (з урахуванням ПДВ), які є додатками до даного договору. Покупець зобов’язаний сплачувати кожну партію товару згідно накладної з чітким вказанням її номеру у платіжному дорученні і в строки, вказаними у специфікаціях до даного договору. ( п. 3.3 договору).

Специфікацією до договору купівлі-продажу №16 від 26.01.2006р. сторони передбачили, що покупець зобов’язується здійснювати оплату за поставлений товар на протязі 21 календарного дня після його отримання (п.1-спеціфікації).

На виконання вимог договору продавець поставив покупцю товар (продукти харчування), всього на загальну суму 14 518грн.30коп., що підтверджується видатковою накладною №3РНG-00004473 від 13.02.2006р., яка міститься у матеріалах справи.

Покупець отримав товар, що підтверджується довіреністю серії ЯЛВ №618497, виданою 14.02.2006р. на ім”я Прудського О.І, але розрахувався за нього 05.04.2006р. частково у сумі 2000грн., що підтверджується виписками з банку.

До теперішнього часу відповідач не розрахувався перед позивачем за поставлений товар, залишок заборгованості складає 12 518грн.30коп, яку позивач просить суд стягнути з відповідача.

Відповідно вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач у підтвердження позовних вимог посилається на договір купівлі-продажу №16 від 26.01.2006р., копію накладної №3РПG-00004473 від 13.02.2006р., довіреність ЯЛВ №618497, банківські виписки, правовстановлюючі документи тощо.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки між сторонами по справі уклалися господарські правовідносини, то судом застосовані положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, який регулює право відношення у господарській сфері.

Господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать (абзац третій ч. 1 ст. 174 ГК України)

Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом в силу приписів абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інши правочини. У випадках встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов’язків може бути настання або не настання певної події.

Ст.509 ЦК України передбачено, що у силу зобов”язання одна особа (боржник) зобов”язана здійснити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи, оплатити кошти та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов”язку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК передбачений строк (термін) виконання зобов'язання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару ( ч. 1 ст.692 ЦК України).

Суд вважає, оскільки відповідач до теперішнього часу не розрахувався за поставлений товар, вимога позивача щодо погашення суми заборгованості у розмірі 12 518грн.30коп. є доказаною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Позовні вимоги підтверджуються представленими доказами по справі та не спростовуються відповідачем.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу треба віднести на відповідача, оскільки він необґрунтовано довів розгляд справи до суду.

Враховуючи викладене та керуючись 174, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 509, 526, 530, 692 ЦК України, ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім” “Луганськхолод” м. Луганськ до Товариства з обмеженою відповідальністю Дистриб’юторська компанія “Макро-опт” м. Краматорськ Донецької області про стягнення заборгованості у сумі 12 518грн.30коп., задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Дистриб’юторська компанія “Макро-опт” м. Краматорськ Донецької області (84323, Донецька область, м. Краматорськ, п/р 260025954 ДОД АППБ “Аваль” м. Донецька, МФО 335076, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім” “Луганськхолод” м. Луганськ (91020, м.Луганськ, вул.Кримська,3, офіс 301, р/р в ЛОД ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” м.Луганськ, МФО 304007, ) заборгованість у сумі 12 518грн.30коп., держмито у сумі 125грн.18коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Рішення оголошено у судовому засіданні 25.02.2008року.

Видати наказ після набрання рішення законної сили, по закінченні десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Радіонова О.О.

Надруковано 3 примірника:

1 – до справи

2—сторонам у справі