ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г.,

Михайлюка М.В.,

Самусенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Відділу Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області на постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 14 листопада 2007 року у справі № 20/17/07 Господарського суду Запорізької області за позовом Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" в особі Запорізьких міських електричних мереж, м. Запоріжжя, до Відділу Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, м. Запоріжжя, про стягнення 50 468,76 грн.,

за участю представників сторін:

позивача –ВАТ "Запоріжжяобленерго" –Зінченко О.М. (дов. № 157 від 27.06.2007 р.); Сарібекян Н.А. –(дов. № 70 від 14.01.2008 р.);

відповідача –Управління Державної автомобільної інспекції –Щедрін О.П. (дов. № 25/юр від 14.12.2007 р.);

встановив:

У грудні 2006 року позивач –Відкрите акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" в особі Запорізьких міських електричних мереж пред’явив у господарському суді позов до відповідача –Відділу Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про стягнення 50 468,76 грн.

Вказував, що відповідач без укладення з ним договору на постачання електричної енергії здійснював електропостачання для адміністративної будівлі, що знаходиться під № 57-А по вул. 40 річчя Радянської України у м. Запоріжжя, про що було складено Акти: № 2967 від 04.02.2004 р., № 00001718 від 23.11.2004 р., № 00002677 від 24.11.2005 р. про порушення Правил користування електричною енергією.

Зазначав, що на підставі Методики обчислення електричної енергії, недоврахованої внаслідок порушення відповідачем Правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ № 1197 від 05.12.2001р., визначено розмір недоврахованої електричної енергії, який складає 219 750 кВт/год на суму 50 468,76 грн.

Посилаючись на порушення відповідачем Правил користування електричною енергією, позивач просив стягнути з відповідача 50 468,76 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 12 лютого 2007 року (суддя Гандюкова Л.П.) у задоволені позовних вимог відмовлено.

Постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 50 468,76 грн. –суму недоврахованої електричної енергії та судові витрати.

Рішення мотивоване посиланнями на недоведення позивачем факту порушення відповідачем Правил користування електричною енергією, оскільки акти про порушення даних правил № 2967 від 04.02.2004 р., № 00001718 від 23.11.2004 р., № 00002677 від 24.11.2005 р. складені в порушення діючого законодавства: за відсутності повноважних осіб, які є відповідальними за електрогосподарство відповідача.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 14 листопада 2007 року (колегія суддів у складі Федоров І.О. –головуючого, Колодій Н.А., Зубкова Т.П.) рішення скасовано, позов задоволено.

Постанова мотивована посиланнями на ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" та п. 1.3, 5.1 Правил користування електричною енергією, згідно яких споживання електроенергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

У касаційній скарзі Відділ Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, посилаючись на порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, а саме: ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" та Правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ № 1197 від 05.12.2001 р., –просить скасувати постанову апеляційного господарського суду та залишити в силі рішення місцевого суду у даній справі.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Постанова апеляційного суду відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, відповідач без укладення договору на постачання електричної енергії з енергопостачальником здійснював електропостачання для адміністративної будівлі, що знаходиться під № 57-А по вул. 40 річчя Радянської України у м. Запоріжжя, про що було складено Акти: № 2967 від 04.02.2004 р., № 00001718 від 23.11.2004 р., № 00002677 від 24.11.2005 р. про порушення Правил користування електричною енергією. Сума недоврахованої електроенергії за вказаними актами становить 50 468,76 грн.

На підставі складених Актів позивачем було виставлено відповідачу рахунки № 5006 від 28.11.2005 р. (по Акту № 00002677) від 21.11.2005 р (по Актам № 00001718 та № 2967), а також повторно - платіжні вимоги-доручення № 2967 від 13.10.2006 р., № 00001718 від 13.10.2006 р., № 00002677 від 13.10.2006 р., де в графі “призначення платежу” вказано: згідно акту про порушення ПКЕЕ № 2967, № 00001718, № 00002677, відповідно.

Згідно ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил користування електричною і тепловою енергією.

Згідно з приписами п.п. 7.31, 7.32 Правил в редакції від 18.12.2003 року, у разі виявлення уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушення цих Правил або умов договору на місці оформлюється двосторонній Акт порушень за встановленою формою. На підставі Акта порушень, погодженого споживачем, уповноваженими представниками постачальника електричної енергії за регульованим тарифом визначається обсяг недоврахованої електроенергії та/або сума завданих споживачем збитків та виписуються споживачу додаткові розрахункові документи для сплати відповідно до законодавства України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та постановляючи нове рішення про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов правильних висновків про порушення відповідачем Правил користування електричною енергією, що полягало у самовільному споживанні електроенергії без укладення договору з енергопостачальником.

Також суд апеляційної інстанції правильно зазначив про те, що всі Акти, якими позивач обгрунтовує позовні вимоги, складені в присутності повноважних осіб відповідача: Акт від 04.02.2004 р. - в присутності старшого інспектора УДАІ Фукоєва П.І., коменданта УДАІ Кривоспицького М.В.; Акт від 23.11.2004 р. у присутності старшого інспектора Романюка М.В.; Акт від 24.11.2005 р. у присутності інспектора УДАІ Романюка М.В. та інспектора 1 категорії Кривоспицького М.В. Крім того, Правила користування електричною енергією не містять будь-яких застережень щодо кваліфікації представника споживача, який підписує акт.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильних висновків про порушення відповідачем Правил користування електричною енергією та про виникнення у останнього зобов'язання по сплаті суми недоврахованої електроенергії в розмірі 50 468,76 грн. на підставі актів № 2967 від 04.02.2004 р., № 00001718 від 23.11.2004 р., № 00002677 від 24.11.2005 р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Посилання касаційної скарги на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем змісту п. 7.32 Правил користування електричною енергією, яким встановлено порядок визначення обсягів недоврахованої електроенергії та/або суми завданих споживачем збитків, інші доводи касаційної скарги зводяться до намагань відповідача надати перевагу одних доказів над іншими, що суперечить положенням ст. 111-7 ГПК України, тому ці доводи слід залишити поза увагою суду.

Матеріали справи свідчать про те, що висновки суду апеляційної інстанції відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, є законними та обґрунтованими, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відділу Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 14 листопада 2007 року у справі № 20/17/07 залишити без змін.

Судді:

Н. Дунаєвська

М. Михайлюк

С. Самусенко