ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2008 р.

№ 8/98

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Кузьменка М.В.,

Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги

Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини "Укрекокомресурси" Кабінету Міністрів України в особі Закарпатського обласного управління "Закарпаттяекокомресурси" ДК "Укрекокомресурси" КМ України

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду від 13.08.2008 року

у справі господарського суду

Закарпатської області

за позовом

Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини "Укрекокомресурси" Кабінету Міністрів України в особі Закарпатського обласного управління "Закарпаттяекокомресурси" ДК "Укрекокомресурси" КМ України

до

ТОВ "Шаянські мінеральні води"

про

стягнення 202 682,47 грн.,

в судове засідання прибули представники сторін:

позивача:

Мигович М.В.,

відповідача:

Бучок А.О., Бучок О.О.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2008 року Державна компанія з утилізації відходів як вторинної сировини "Укрекокомресурси" Кабінету Міністрів України в особі Закарпатського обласного управління "Закарпаттяекокомресурси" ДК "Укрекокомресурси" КМ України звернулась до господарського суду з позовом до ТОВ "Шаянські мінеральні води" про стягнення 202682,00 грн. заборгованості за надані послуги.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 30.05.2008 року провадження в частині позовних вимог про стягнення боргу за І-й квартал 2005 року за послуги згідно з договором від 30.08.2002 року №44а на суму 40418,52 грн. припинено; в іншій частині позову відмовлено.

Доповідач: Черкащенко М.М.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.08.2008 року рішення місцевого господарського суду від 30.05.2008 року залишено без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями позивач подав касаційну скаргу, в якій просить постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.08.2008 року та рішення господарського суду Закарпатської області від 30.05.2008 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконної рішень.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30.08.2002 року між ДК “Укрекокомресурси”КМ України в особі Закарпатського обласного управління “Закарпаттяекокомресурси” та ТзОВ “Шаянські мінеральні води” укладено договір №44а, предметом якого є надання послуг щодо розробки, організації та впровадження системи збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації використаної тари (упаковки).

Згідно п.п.2.1, 2.2 вказаного договору, позивач зобов'язався розробити, організувати і впровадити систему надання послуг, щодо збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації використаної тари (упаковки) згідно норм утилізації у відсотках до загальної маси тари (упаковки) 2002 р. - 5%; 20003р. - 10%; 2004 р. - 15%; 2005 р. - 20%, а відповідач зобов'язавсяся прийняти зазначені в п. 2.1 послуги з оформленням відповідного акту виконання робіт та оплатити їх згідно з тарифами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001р. №915, зі змінами, внесеними постановою КМ України від 26.07.2002р. №1084 та зазначеними у договорі таблицями.

Відповідно до приписів ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором, ст.903 ЦК України.

Пунктом 2.4 договору сторони передбачили, що загальні обсяги використаної тари (упаковки), які підлягають безумовній утилізації відповідно до п.3 постанови КМ України №915 та її асортимент на поточний рік визначаються у специфікації (додаток №1) до даного договору, яка складається та погоджується представниками компанії (позивача) та підприємства (відповідача) не пізніше, ніж за 15 днів до початку звітного періоду (квартал, рік). При внесенні змін в плани продажу підприємство надає для погодження уточнену специфікацію (п.2.5 договору).

Загальна сума договору визначається на кожний рік в розрізі кварталів на підставі обсягів тари (упаковки), які плануються Підприємством до відвантаження для реалізації продукції в тарі (упаковці) (в тому числі імпортної) та тарифів, затверджених постановою КМ України від 26.07.01р. №915 із змінами, внесеними постановою КМ України від 26.07.01р. №1084 з нарахуванням ПДВ за загальною ставкою і зазначається у Специфікації, яка є невід’ємною частиною цього договору.

Розділом 4 договору сторони визначили порядок розрахунків за цим договором, а саме: поточні платежі за надання позивачем послуг здійснюються відповідачем на спеціальний рахунок позивача щоквартально до 15 числа місяця, що настає за звітнім кварталом, виходячи з фактичної кількості тари (упаковки), відвантаженої підприємством для продажу продукції в упаковці (включаючи імпортну).

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що додаток №1 до договору №44а від 30.08.02р. (специфікація) відсутній, а позивач у розрахунку спірної суми заборгованості навів суму заборгованості виходячи з даних про фактично розлиту мінеральну воду, а саме: що при розливі мінеральної води (599 тис. декалітрів) в 1,5 л. ПЕТ-пляшки використано 3993333 одиниці цих пляшок, а загальна маса використаної відповідачем тари (упаковки) за 2005р. становить 198708,31 кг., тому до оплати підлягає 202682,47 грн.

Судова колегія погоджується з висновком попередній судових інстанцій, що з представленої позивачем в якості доказу статистичної звітності ф.14-мтп не вбачається можливим визначити, яку кількість використаної тари (упаковки) з-під мінеральної води зібрано й передано на утилізацію позивачем за спірний період, так як в рядку 002 статистичної звітності ф.14-мтп записуються всі види полімерної сировини вторинної загалом, без їх виокремлення, та яку частку у кількості зібраних відходів становить тара (упаковка) з-під продукції виробництва відповідача.

Крім того, судами враховано, що відповідачем розливається мінеральна вода у ПЕТ-пляшки різної ємкості, а не виключно 1,5 л. ПЕТ-пляшки.

Тому цілком обґрунтовано суди критично оцінили посилання позивача на ухвалу господарського суду Закарпатської області від 04.12.07р. у справі №8/106, яка нібито безумовно підтверджує його позовні вимоги.

Дійсно, як встановлено судами, позивач ініціював позов проти відповідача (справа №8/106 господарського суду Закарпатської області) і просив суд зобов’язати ТзОВ “Шаянські мінеральні води” подати дані про фактично використані обсяги упаковки за січень-серпень 2004р. та тари (упаковки) за вересень-грудень 2004р. та 2005р. В даному випадку судом припинено провадження у справі в зв’язку із відсутністю спору.

За договором №44а від 30.08.02р. позивач повинен надавати послуги, зазначені в п.2.1 цього договору, які повинні бути підтвердженні актами виконаних робіт. Судами попередніх інстанцій достовірно встановлено, що в порушення умов договору, такі акти на виконання робіт за спірний період не складались.

Також, на думку судової колегії, правомірним є висновок суду першої та апеляційної інстанцій про припинення провадження у справі на підставі ч.2 ст.80 ГПК України в частині стягнення з відповідача на користь позивача боргу за перший квартал 2005 року за послуги згідно договору від 30.08.2002р. №44а на суму 40418,52 грн., адже така сума заборгованості вже була предметом розгляду у господарському суді Закарпатської області у справі №2/3 за позовом ДК “Укрекокомресурси”КМ України в особі Закарпатського обласного управління “Закарпаттяекокомресурси” до ТзОВ “Шаянські мінеральні води”, рішенням якого від 07.03.08р. відмовлено в задоволенні позовних вимог повністю, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.06.08р. і відповідно, набрало законної сили.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 29.12.1976 р. "Про судове рішення" рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, судові рішення місцевого та апеляційного судів відповідають зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, прийняті без порушень норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги не можуть бути підставою для їх зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.08.2008 року та рішення господарського суду Закарпатської області у справі № 8/98 залишити без змін.

Головуючий, суддя                                Н. Кочерова

Судді М. Кузьменко

М. Черкащенко