ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2008 р. Справа № 33/25-08

вх. № 1344/3-33

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - - не з’явився. відповідача - Крячко О.В., дов. №б/н від 28.12.07р. 3-ї особи : не з’явився.

розглянувши справу за позовом ДП "Ровенькиантрацит" м. Ровеньки

до АТЗТ "А.М.Б." м. Харків

про стягнення 251524,66 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 251524,66 грн. заборгованості за поставлену вугільну продукцію. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до залізничних накладних Державною холдинговою компанією "Ровенькиантрацит", правонаступником якої є позивач по справі, було відвантажено відповідачеві вугілля марки АШ (збагачене) у кількості 1975 т. на загальну суму 277984,77 грн., але відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання по оплаті вугілля, лише частково оплатив товар, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

25.07.2008р. позивач надав до суду уточнення позовних вимог, за яким додатково обґрунтував позовні вимоги, вважає, що відвантаження вугілля здійснювалось на підставі листа від 07.02.2001р. б/н. У листі відповідач зобов’язався оплатити відвантажене вугілля, але строк виконання обов’язків не обумовлено. Таким чином, на підставі ст.11 ЦК України виникли цивільні права та обов’язки: право вимагати сплати коштів за відвантажене вугілля у позивача, а у відповідача –обов’язок щодо оплати відвантаженого вугілля.

Оскільки у відповідності до ст. 22 ГПК України позивач має право до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог і це не порушує чиїх -небудь прав та охоронюваних законом інтересів, суд приймає заяву про уточнення позовних вимог до розгляду.

21.08.2008р. позивач направив на адресу суду клопотання про залучення ДП ТЕЦ-2 Есхар в якості другого відповідача по справі. Суд вважає необхідним в задоволенні клопотання відмовити у зв’язку з його необґрунтованістю та безпідставністю.

Представник відповідача в судовому засіданні запречує проти позовних вимог в повному обсязі та просить суд відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених в відзиві на позов та додаткових поясненнях. Зокрема, відповідач зазначає, що у 2000,2001р.р. між сторонами були укладені декілька договорів, за якими здійснювались інтенсивні зустрічні поставки, проводились взаємозаліки та розрахунки. Договорами були визначені строки розрахунків. Позивачем не доведено підстави боргу за позовом. Розмір боргу, вказаний позивачем в позовній заяві, первинними документами не підтверджений, залізничні накладні просто вибрані з загального обсягу з незрозумілих критерієв, частина накладних не містить посилання на «АМБ» і можливо не стосується АТ «А.М.Б». Щодо боргу за договором № 81 від 11.07.2000р., за яким було отримано низку претензій та заяв про залік, відповідач вважає, що з моменту виникнення боргу( за даними позивача) та на момент подання позову строк позовної давності стосовно цієї вимоги в будь-якому випадку сплив, якщо він виник за цим договором, а якщо навіть за будь-яким листом 2001р., то пільговий строк сплати вже кілька разів визначався вказаними претензіями і з цього строку пройшли три роки. Якщо позивач має на увазі іншій борг, то вимоги стосовно нього є цілком необґрунтованими.

Представник третьої особи в судове засідання не з’явився, в поясненнях зазначає, що відповідно до договору № 150 з АОЗТ «АМБ» ним було отримано вугілля від позивача у кількості 1975 тн. Факт прийомки вугілля підтверджується

ж-д квитанціями №48898614,48898618,48898627,48898630,48898629,48898616,48898135,

48898134,48898130,48898133,48898127,48898128,48898132,48898131,48898086,48898085,48898084, 48898083, 48898080,48898079,48898082, 48898081, 48916026, 48916018,

4896019, 48916017,48916020. За договором № 150, укладеним між відповідачем та третьою особою, заборгованість за даними бухгалтерського обліку відсутня, договір знищено за строками зберігання.

09.12.2008р. до суду надійшли пояснення ДП ТЕЦ-2 Есхар за підписом директора та головного бухгалтера, за змістом яких у 2000р. договір поставки вугілля марки АШ (збагачене) з АТЗТ «А.М.Б.» не укладався. За реєстровим № 150 від 04.09.2000р. значиться укладеним договір із управлінням «Ровенькивуглезбит» на поставку вугілля марки А (антрацит). Копія договору надана до цього пояснення.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступне.

В березні та квітні 2001р. ДХК «Ровенькиантрацит», правонаступником якої є позивач, відвантажено ДП ТЕЦ -2 «Есхар» вугілля за залізничними квитанціями № №48898614, 48898618, 48898627, 48898630, 48898629, 48898616, 48898135,48898134,48898130,48898133,48898127,48898128,48898132,48898131,48898086,48898085,48898084, 48898083, 48898080,48898079,48898082, 48898081, 48916026, 48916018,4896019, 48916017,48916020.

Обґрунтовуючи вимогу про стягнення боргу з відповідача на підставі ст.ст.11,509,530 ЦК України, позивач посилається на те, що відвантаження вугілля за цими квитанціями відбулось на підставі листа АТЗТ «А.М.Б.» від 07.02.2001р., за яким позивачем виконано всі умови та відвантажено вугілля за зазначеною відповідачем в листі адресою.

Суд вважає таке твердження позивача безпідставним та не підтвердженим матеріалами справи виходячи з наступного.

Залізничні квитанції в графі «Одержувач вантажу» містять назву одержувача – ДП ТЕЦ-2 Есхар. В цих квитанціях відсутнє посилання на лист від 07.02.2001р., найменування покупця відвантаженого вугілля, відсутні номер та дата договору, який є або має бути підставою купівлі-продажу та відвантаження вугілля. В квитанціях в якості покупця не зазначено АТЗТ «А.М.Б.», тому посилання позивача на те, що спірне вугілля було відвантажено саме відповідачу ґрунтується на припущеннях.

Деякі з квитанцій в графі одержувача вантажу окрім зазначення «ДП ТЕЦ-2 Есхар» містять вказівку «прямий договір». Лише квитанція № 48898614 в графі «найменування вантажу» містить вказівку про те, що вугілля продане ДП «ТЕЦ-2 «Есхар» АМБ договір № 150 від 04.09.2000р.

За змістом листа від 07.02.2001р. предметом відвантаження мало бути вугілля АШ (збагачене), мінімальна вартість якого складала 154,20 грн. Ця ціна була затверджена 29.01.1999р. засіданням Координаційної ради вуглевидобувних підприємств. Але на адресу ДП ТЕЦ -2 «Есхар» було відвантажене вугілля «антрацит АШ розмір кусків 0-6 мм» за ціною 113,10 грн.. Тобто, в квитанціях не було зазначено, яке саме вугілля та якої марки було відвантажене (збагачене, технологічне або відсів).

Слід зазначити, що за змістом «Погодженого рівня відпускних цін на вугільну продукцію при умові її оплати в грошовій формі», затвердженого 29.01.1999р. засіданням Координаційної ради вуглевидобувних підприємств, є три різні марки вугілля АШ 0-6, а саме: АШ 0-6 збагачений, вартість 154,20 грн.; АШ 0-6 технологічний по ціні 198,80 грн. та АШ 0-6 відсів по ціні 113,10 грн. Цей рівень відпускних цін є мінімальним за вищевказаним документом.

Але позивачем не доведено належними доказами відвантаження вугілля АШ 0-6 (збагаченого) і підстави відвантаження відповідачеві вугілля АШ 0-6 (збагаченого) за ціною АШ 0-6 відсів по ціні 113,10 грн. при умові його мінімальної вартості в сумі 154,20 грн., не доведено вартість відвантаженого вугілля, зазначену в розрахунку до позовної заяви, та її погодження з відповідачем, що є суттєвою умовою будь-якого договору.

За таких обставин, твердження позивача про те, що позивач після одержання пропозиції укласти договір ( листа від 07.02.2001р.) у межах строку для відповіді вчинив дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, а саме відвантажив за спірними квитанціями вугілля АШ 0-6 (збагачене), а не будь-яке інше і відповідач набув прав його власника у встановленому законом порядку, не підтверджується матеріалами справи.

Інших доказів, які б підтвердили відвантаження відповідачеві спірного вугілля на підставі листа і виникнення у нього обов’язку по оплаті на підставі вимоги про оплату від 05.10.2007р., позивачем до суду не подано.

Крім того, при дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що в 2000р. між сторонами було укладено декілька договорів, а саме, договір поставки № 8/256-07-2000 від 13.07.2000р. та договір купівлі-продажу вугілля марки А(антрацит) від 11.07.2000р. Відповідачем надано до справи угоду про зміну та доповнення від 13.02.2001р. до договору 8/256 від 13.06.2000р., за змістом якої сторони внесли зміни до п.3.4. договору в частині відвантаження «Покупцем» вугілля марки АМ;АШ;АО по цінам на момент відвантаження та постачання «Постачальником», яким є відповідач по справі, обладнання згідно специфікацій.

Оскільки матеріали справи свідчать про наявність між сторонами договірних взаємовідносин протягом 2001р., листування, проведення сторонами заліків зустрічних позовних вимог, направлення позивачем на адресу відповідача претензій з вимогою про оплату утвореної заборгованості, твердження позивача про те, що вугілля за спірними квитанціями було поставлено саме за листом від 07.02.2001р., а не в межах будь-якого договору не є доведеним належними доказами.

З урахуванням вищевикладеного, посилання позивача на те, що вугілля, відвантажене на адресу ДП ТЕЦ-2 «Есхар» за спірними квитанціями, отримане АТЗТ «А.М.Б.» і у відповідача виник обов’язок по його оплаті на підставі листа від 07.02.2001р., не підтверджується матеріалами справи..

Крім того, матеріали справи свідчать, що договір № 150 купівлі-продажу вугілля марки А (антрацит) від 04.09.2000р. був укладений між Управлінням «Ровенькивуглезбут» та ДП ТЕЦ-2 «Есхар». З урахуванням цього посилання позивача на виникнення у відповідача на підставі цього договору будь-яких обов’язків перед третьою особою та отримання вугілля саме за цим договором, є безпідставним.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено належними доказами відвантаження відповідачеві вугілля за залізничними квитанціями № №48898614, 48898618, 48898627, 48898630, 48898629, 48898616, 48898135,48898134,48898130,48898133,48898127,48898128,48898132,48898131,48898086,48898085,48898084, 48898083, 48898080,48898079,48898082, 48898081, 48916026, 48916018,4896019, 48916017,48916020 на підставі листа від 07.02.2001р. і виникнення у нього обов’язку щодо оплати відвантаженого вугілля.

Згідно п.4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст.33 ГПК України на стороні, що подала позов лежить зобов’язання доведення тих обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а позивачем не подано доказів на підтвердження своїх вимог. Докази, надані позивачем, є неналежними. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги пояснення представників сторін та третьої особи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.1, 12, 22,33, 44, 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні клопотання про залучення ДП ТЕЦ-2 Есхар в якості другого відповідача по справі відмовити.

В задоволенні позову відмовити.

Суддя