ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2008 Справа№ 18/125

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А.(доповідач),

суддів: Кузнецової І.Л. Сизько І.А.,

при секретарі судового засідання Стуковенковій Н.В.

представники сторін:

від позивача: Леконт Р.В. юрисконсульт, довіреність №04-4/302 від 20.02.08 року;

від відповідача: не з*явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Кіровоградській області на рішення господарського суду Кіровоградської області від 22.07.08 року у справі №18/125

за позовом державної екологічної інспекції в Кіровоградській області, м.Кіровоград,

до Олександрівської сільської ради, с.Олександрівка Долинського району Кіровоградської області,

про стягнення 9 808,87 грн.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2008 року державна екологічна інспекція в Кіровоградській області звернулася до господарського суду Кіровоградської області з позовом до Олександрівської сільської ради про стягнення заподіяних державі збитків в розмірі 9 808,87 грн. внаслідок засмічення земельних ділянок по вул.Колгоспна та вул.Макаренка в с.Олександрівка Долинського району Кіровоградської області твердими побутовими відходами.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 22.07.2008 року (суддя Тимошевська В.В.) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач є органом місцевого самоврядування і не входить до переліку осіб, зазначених в ст. 43 Закону України “Про відходи” та ст. 68 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища”, на які покладено обов’язок відшкодовувати шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону природного середовища.

Не погоджуюсь з рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Кіровоградської області від 22.07.2008 року по справі №18/125 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Скаржник посилається на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на необ’єктивне дослідження судом матеріалів справи. Зазначає, що відповідно до вимог п.2 ст.9, ст.12, ст.21 Закону України “Про відходи”, ст.15 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” Олександрівська сільська рада повинна здійснювати контроль та вживати дієвих заходів щодо боротьби з засміченням земель комунальної власності, які належать до її відання та як наслідок, повинна нести відповідальність за бездіяльність та неналежне виконання своїх безпосередніх обов’язків.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду без змін.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, державними інспекторами Державної екологічної інспекції в Кіровоградській області 05 грудня 2007 року проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства на території Олександрівської сільської ради. При перевірці виявлено два несанкціонованих звалища твердих побутових відходів в районі будинку №87 по вул.Колгоспна (площею 100 кв.м.) та біля млина по вул.Макаренко площею 500 кв.м.). Дозвіл на розміщення сміттєзвалищ не надавався.

За результатами перевірки складений акт від 05.12.2007 року (а.с.9-11).

На підставі “Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства”, що затверджена наказом Мінприроди України від 04.04.2007 року № 149 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 25.04.2007 року за №422/13689, позивачем зроблено розрахунок розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі Олександрівською сільською радою внаслідок засмічення земельних ділянок твердими побутовими відходами. Загальна сума збитків склала 9 808,87 грн. (а.с.12).

Згідно ст.1 Закону України від 05.03.1998 року № 187/98-ВР “Про відходи” (із змінами та доповненнями) відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворюються у процесі людської діяльності і не мають подальшого використання за місцем утворення чи виявлення та яких їх власник повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення. Виробник відходів - фізична або юридична особа, діяльність якої призводить до утворення відходів.

Статтею 17 Закону України “Про відходи” встановлені обов’язки підприємств, установ, організацій у сфері поводження з відходами, в тому числі, пунктом “л” цієї статті - відшкодувати шкоду заподіяну навколишньому природному середовищу, здоров’ю та майну громадян, підприємствам, установам і організаціям. Пункт “ї” цієї ж статті визначає обов’язок підприємств і організацій надавати органам місцевого самоврядування інформацію про відходи та пов’язану з ними діяльність.

Статтею 55 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” встановлено, що суб’єкти права власності на відходи повинні вживати ефективних заходів для зменшення обсягів утворення відходів, а також для їх утилізації, знешкодження або розміщення. Розміщення відходів дозволяється лише за наявності спеціального дозволу на визначених місцевими радами територіях у межах установлених лімітів з додержанням санітарних і екологічних норм способом, що забезпечує можливість їх подальшого використання як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров’я людей.

Згідно ст.10 Закону України від 21.05.1997 року № 280/97-ВР “Про місцеве самоврядування в Україні” сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно п.7 ст. 33 цього Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить визначення території для складування, зберігання або розміщення виробничих, побутових та інших відходів відповідно до законодавства.

Статтею 15 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” встановлені повноваження місцевих Рад у галузі охорони навколишнього природного середовища, відповідно до яких місцеві Ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції, зокрема, здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Як вбачається зі змісту повноважень, місцеві Ради не несуть відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища на їх території невстановленими особами. Сільська рада не входить до переліку осіб, які згідно до статті 68 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” та статті 43 Закону України “Про відходи” зобов’язані відшкодовувати шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, оскільки не є установою, діяльність якої пов’язана з відходами.

Тому висновок господарського суду щодо відсутності підстав для стягнення заявленої суми є законним та обґрунтованим. Посилання скаржника на норми ст.15 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” та ст.74 Закону України “Про місцеве самоврядування” не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки цими правовими нормами не визначається процедура застосування відповідальності місцевої Ради за стан навколишнього природного середовища, а саме при засміченні земельних ділянок, та розмір такої відповідальності.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення –без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 22.07.2008 року по справі №18/125 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського Суду України протягом одного місяця.

Головуючий суддя Т.А.Верхогляд

Суддя І.А.Сизько

Суддя І.Л.Кузнецова

Підписано в повному обсязі 12.11.2008 року.