ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
А Н О В А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа
№ 8/59/08
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
судді Поліщук Л.В.,
суддів Л.І. Бандури, Л.І. Бойко,
секретарі судового засідання -А.А.
участю представників сторін:
позивача -В.І. Полоз
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
„Атомгідроенергобуд”
рішення
господарського суду Миколаївської області

від 05.06.2008р.

у
справі № 8/59/08

за
позовом АТЗТ
„Атомгідроенергобуд”

до СПД - фізичної особи ОСОБА_1

про стягнення коштів,

встановив:

АТЗТ
„Атомгідроенергобуд” звернулось до господарського суду Миколаївської області з
позовом про стягнення з СПД - фізичної особи                   ОСОБА_1. 11200,0грн.
заборгованості за договором №01-06/2007                               від
01.06.2007р., 112,0грн. витрат за сплату держмита та 118,0грн. витрат за ІТЗ
судового процесу.

Заявою
№ 05/47 від 15.04.2008р. позивач збільшив розмір позовних вимог та просить
стягнути з СПД ОСОБА_1. 35200,0грн. боргу за договором №01-06/2007 від
01.06.2007р. (а.с.36-37).

Рішенням
господарського суду Миколаївської області від 05.06.2008р. (суддя Гриньова
Т.В.) в задоволені уточнених позовних вимог відмовлено, оскільки позовні вимоги
і розрахунок стягуваної суми не доведені.

АТЗТ
„Атомгідроенергобуд”, не погоджуючись з вказаним рішенням, звернулось із
апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, позов задовольнити,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що
призвело до неповного з'ясування обставин, які мають значення для вирішення
справи. Апеляційна скарга мотивована тим, що підписаний сторонами акт
здачі-приймання робіт (надання послуг)                                  №0-00000021
від 30.06.2007р. на суму 14000,0грн. та акт здачі приймання робіт (надання
послуг) №0-00000025 від 31.07.2007р. на суму 21200,0грн. підтверджують доводи
позовної заяви.

Заслухавши
представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність
застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального
права, судова колегія встановила наступне.

01.06.2007р.
АТЗТ „Атомгідроенергобуд” та СПД - фізична особа ОСОБА_1уклали договір №
01-06/2007. За умовами вказаного договору АТЗТ „Атомгідроенергобуд”
зобов'язалось надавати СПД -фізичній особі ОСОБА_1. послуги  з розміщення відпочиваючих, вивозу сміття та
нечистот, прибирання території, очистці пляжу, оплаті за використану воду,
утримання обслужуючого персоналу на базі відпочинку „Олеандр-1”, яка
знаходиться в курортній зоні Очаківського району Лагерна коса в період з 01.06.2007р.
по 31.08.2007р. (п.п. 1.1, 3). Вартість утримання одного відпочиваючого на добу
сторони погодили у розмірі 25,0грн. (п. 2.1). Відповідач в свою чергу
зобов'язався перерахувати аванс в сумі 14000,0грн. та здійснити оплату послуг
на розрахунковий рахунок АТЗТ „Атомгідроенергобуд” або касу підприємства згідно
акту виконаних робіт протягом трьох банківських днів після пред'явлення
рахунку. (п. 2.2). (а.с. 7).

Згідно
із ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

В
обґрунтування виконання своїх зобов'язань за договором АТЗТ
„Атомгідроенергобуд” надало акти здачі-приймання виконаних робіт                                   № 0-00000021
від 30.06.2007р. і № 0-00000025 від 31.07.2007р., які підписани відповідачем,
та рахунки-фактури № 0-00000215 від 30.06.2007р. і                            № 0-00000262 від
31.07.2007р. (а.с. 8-11).

В
заяві про збільшення позовних вимог і стягнення з СПД -фізичної особи ОСОБА_1.
35200,0грн. боргу позивач посилається на те, що під час пред'явлення позовних
вимог по даній справі ним помилково було зараховано часткову оплату у сумі
24000,0грн. за договором № 01-06/2007 від 01.06.2007р. з розселення і утримання
відпочиваючих на базі відпочинку „Олеандр-1”, так як ця оплата стосується
розрахунку за іншими договірними зобов'язаннями. А за договором № 01-06/2007
від 01.06.2007р. оплата взагалі не проводилась, тому згідно з актами
здачі-приймання робіт № 0-00000021 від 30.06.2007р. і №0-00000025 від
31.07.2007р. заборгованість становить 35200,0грн. (14000,0грн.+21200,0грн.)

Як
встановлено судом першої інстанції, в наданих позивачем актах здачі-приймання
виконаних робіт № 0-00000021 від 30.06.2007р., № 0-00000025                     від 31.07.2007р. взагалі відсутнє
посилання на сам договір № 01-06/2007                    від 01.06.2007р., на
виконання якого оформлено ці акти, а також на вид робіт (послуг), які надані
(здійснені). У самих актах міститься тільки посилання на рахунок, який,
виходячи зі змісту акту, не є додатком до нього. Доказів вручення
рахунків-фактур № 00000215 від 30.06.2007 р. та № 0-00000262                 від 31.07.2007р. або
надіслання їх поштою позивач не надав, в той час як представник відповідача у
судовому засіданні заперечував обставини отримання будь-яких рахунків та
будь-яких вимог на сплату сум за згаданим договором. Таким чином, акти
здачі-приймання виконаних робіт та рахунки-фактури, що знаходяться в матеріалах
справи, не відповідають вимогам                     ст. 9 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, оскільки не містять у
собі конкретного змісту та обсягу господарської операції.

Виходячи
з умов договору від 01.06.2007р. № 01-6/2007, суд першої інстанції правомірно
зазначив, що сторони погодили вартість утримання одного відпочиваючого на добу
у розмірі 25,0грн., тому сума заборгованості повинна була бути розрахована
позивачем виходячи з кількості відпочиваючих та відповідно днів відпочинку,
якщо такі послуги дійсно надавались позивачем відповідачеві.

Незважаючи
на неодноразові вимоги суду, АТЗТ „Атомгідроенергобуд” не надало доказів про
кількість відпочиваючих та строків їх відпочинку. При розгляді апеляційної
скарги представник скаржника також не надав ці докази, а послався в
обґрунтування позову лише на докази сплати послуг із прання білизни, вивозу
сміття і за відкачування стоків.

Відповідно
до вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи
викладене, апеляційна інстанція погоджується з висновками місцевого
господарського суду, так як позивачем належним чином не доведено об'єм фактично
виконаних робіт у відповідності до заявлених позовних вимог та наданого до суду
розрахунку суми стягнення.

Отже,
рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись
ст.ст. 99, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія
суддів -

постановила:

Рішення
господарського суду Миколаївської області від 05.06.2008р.              у справі № 8/59/08 залишити без
змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова
апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом
одного місяця з дня набрання постанови законної сили.

Головуючий
суддя
Л.В. Поліщук

Суддя
Л.І. Бандура

Суддя
Л.І. Бойко