ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2008 р.

№ 6/133

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Т. Дроботової - головуючого

Н. Волковицької

Л. Рогач

за участю представників:

позивача

Губарева О.М. –довіреність від 06.01.2008 р.

відповідача

Бусюкін І.А. –довіреність від 01.09.2008 р.

третьої особи

Вертепа М.Ю. –довіреність від 20.10.2008 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Закритого акціонерного товариства "Виробничо-комерційна фірма "Інвестгруп"

на постанову

від 23.07.2008 р. Київського апеляційного господарського суду

у справі

№ 6/133 господарського суду м. Києва

за позовом

Головного управління МВС України в м. Києві

до

Закритого акціонерного товариства "Виробничо-комерційна фірма "Інвестгруп"

за участю третьої особи

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євробуд-Альянс"

про

визнання договору не дійсним

У судовому засіданні 21.10.2008 р. було оголошено перерву до 28.10.2008р. для підготовки повного тексту постанови.

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2008 р. Головне управління МВС України в м. Києві звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до ЗАТ "Виробничо-комерційна фірма "Інвестгруп", за участю третьої особи –ТОВ "Євробуд-Альянс" про визнання недійсним договору № 22/315 від 17.12.2007 р., посилаючись на приписи статей 203, 215, 227 Цивільного кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за укладеним між сторонами спірним договором № 22/315 від 17.12.2007 р., предметом якого є спільне Замовника та Інвестора –забудовника проектування, будівництво та введення в експлуатацію адміністративного будинку за адресою: м. Київ, вул. Кутузова, 18/7 для розміщення Печерського районного управління ГУМВС України у м. Києві, ні позивачем, ні ЗАТ "Виробничо-комерційна фірма "Інвестгруп" не могли і не можуть вчиняти, та жодних наслідків цей договір не породжує, оскільки такі ж зобов'язання Замовник –позивач несе за договором з ТОВ "Євробуд-Альянс".

У відзиві на позовну заяву ЗАТ "Виробничо-комерційна фірма "Інвестгруп" просило відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що при укладенні спірного договору не було допущено порушень законодавства, сторони діяли виключно на підставі та в межах наданих їм повноважень, а договір спрямований на реальне настання правових наслідків.

В поясненнях на позовну заяву ТОВ "Євробуд-Альянс" підтримало позовні вимоги та просило їх задовольнити, зазначаючи, що ТОВ "Євробуд-Альянс" виступає інвестором за інвестиційним договором № 7 від 19.07.2002 р., укладеним з Головним управлінням МВС України в м. Києві, як замовником будівництва адміністративного будинку за адресою: м. Київ, вул. Кутузова, 18/7, який виконується товариством. А тому, укладення інвестиційного договору № 22/315 від 17.12.2007 р. предмет та мета якого повністю збігаються із предметом та метою інвестиційного договору № 7 від 19.07.2002 р., в рамках якого розроблена, узгоджена та пройшла державну експертизу проектно –кошторисна документація, є протиправним та таким, який не може мати на меті настання реальних правових наслідків.

Рішенням господарського суду м. Києва від 09.06.2008 р. (суддя Ковтун С.А.) позовні вимоги задоволені повністю, визнано недійсним з моменту вчинення інвестиційний договір № 28/315, який укладено 17.12.2007 р. між Головним управлінням МВС України в м. Києві та ЗАТ "Виробничо-комерційна фірма "Інвестгруп", з огляду на обґрунтованість на доведеність позовних вимог.

За апеляційною скаргою ЗАТ "Виробничо-комерційна фірма "Інвестгруп" Київський апеляційний господарський суд (судді: Зеленін В.О., Рєпіна Л.О., Синиця О.Ф.), переглянувши рішення господарського суду м. Києва від 09.06.2008 р. в апеляційному порядку, постановою від 23.07.2008 р. залишив його без змін.

ЗАТ "Виробничо-комерційна фірма "Інвестгруп" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду м. Києва від 09.06.2008 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2008 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги неправильним застосуванням сулами норм матеріального права, а саме статей 203, 215 Цивільного кодексу України.

Скаржник, зокрема, зазначає, що в результаті укладення договору № 22/315 від 17.12.2007 р. між ЗАТ "Виробничо-комерційна фірма "Інвестгруп" та ГУ МВС України в м. Києві виникли договірні відносини, тобто певний об'єм прав та обов'язків по відношенню один до одного. Укладаючи спірний договір сторони цілком свідомо визначали його положення, дійшли згоди з усіх умов договору та уклали його з метою реалізації та досягнення конкретної мети. Невиконання позивачем своїх обов'язків у встановлені договором строки не є підставою для ствердження про відсутність спрямованості договору № 22/315 від 17.12.2007 р. на настання правових наслідків.

Заявник зауважує, що наявність іншого інвестиційного договору щодо будівництва за тією ж самою адресою не впливає на можливість реалізації укладеного між ГУ МВС України в м. Києві та ЗАТ "Виробничо-комерційна фірма "Інвестгруп" договору № 22/135 та не є підставою для визнання його недійсним.

Крім того, на думку скаржника, договір № 7 від 19.07.2002 р. не є укладеним, оскільки сторони не дійшли згоди за всіма істотними умовами договору.

Заслухавши доповідь судді –доповідача та пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції, 19.07.2002 між ГУ МВС України в м. Києві та ЗАТ "НВО "Україна" було укладено інвестиційний договір № 7, предметом якого є корегування проекту, будівництво, введення в експлуатацію та передача на баланс експлуатаційним організаціям об'єкту за адресою: м. Київ, вул. Кутузова, 18/7, за умовами якого ГУ МВС України в м. Києві зобов'язувалось передати інвестору-генрпідряднику, яким є ЗАТ "НВО "Україна", проектно-кошторисну документацію, своєчасно вирішувати з органами місцевого самоврядування питання, які пов'язані з будівництвом об'єкту, отримувати необхідні дозволи, документи, необхідні для здійснення підготовчих та будівельних робіт, після закінчення будівництва об'єкту передати ЗАТ "НВО "Україна" приміщення згідно з умовами договору тощо.

У свою чергу, ЗАТ "НВО "Україна" прийняло на себе зобов'язання інвестувати в будівництво будівельні матеріали, обладнання та грошові кошти, виконати роботи по будівництву об'єкта та передати збудований об'єкт експлуатуючим організаціям.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що сторонами визначено у договорі № 7 від 19.07.2002 р. його предмет, права, обов'язки сторін, порядок здійснення розрахунків, розподіл часток, тощо, тобто досягнуто згоди з усіх істотних умов, з дотриманням приписів статті 153 Цивільного кодексу УРСР, чинного на час укладення договору за якою, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах, що, на думку суду, свідчить про укладеність договору.

11.10.2004 на підставі угоди № 1 про заміну сторони у договорі № 7 від 19.07.2002, yкладеної між позивачем, ЗАТ "НВО "Україна" та приватним підприємством "Євро-Альянс" відбулась передача прав та обов'язків інвестора-генпірядника за договором № 7 від 19.078.2002 р. від ЗАТ "НВО "Україна" до ПП "Євро-Альянс", а на підставі угоди № 3 від 21.03.2006 р. права та обов'язки за договором № 7 були передані від ПП "Євро-Альянс" третій особі, у зв'язку з чим суди зазначали, що на даний час сторонами за договором № 7 від 19.07.2002 р. є позивач та третя особа.

Відповідно до договору № 803/1 від 11.08.2006, укладеного між Комунальним підприємством по утриманню та експлуатації житлового фонду "Липкижитлосервіс" та ТОВ "Євробуд-Альянс", орендарем приміщень по вул. Московській, 30, А, Б, В, Г в м. Києві є останній.

Крім того, здійснюючи судовий розгляд справи, судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що 17.12.2007 між ГУ МВС України в м. Києві та ЗАТ "Виробничо-комерційна фірма "Інвестгруп" було укладено інвестиційний договір 22/315, предметом якого є спільне проектування, будівництво та введення в експлуатацію адміністративного будинку за адресою: м. Київ, вул. Кутузова, 18/7 для розміщення Печерського районного управління ГУ МВС в м. Києві, за умовами якого позивач зобов'язувався передати відповідачу, як інвестору-забудовнику, всі необхідні для здійснення документи, у тому числі й документи щодо користування земельною ділянкою, за адресою: м. Київ, вул. Кутузова, 18/7, передати на період І будівництва вказаний будівельний майданчик, отримати технічні умови на розробку документації, погодити її, делегувати відповідачу функції замовника будівництва, прийняти будинок в експлуатації, після будівництва будинку звільнити приміщення по вул. Московській, 30, А, Б, В, Г в м. Києві, та сприяти в наданні вказаних приміщень відповідачу, а відповідач зобов'язувався фінансувати витрати позивача та витрати, пов'язані з будівництвом.

Отже, судами було встановлено, що на одній і тій же земельній ділянці на підставі одного і того ж дозволу на будівництво не можливо збудувати два нерухомі об'єкти, які мають один і той же титул будівлі.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ МВС України по м. Києву звернулось до господарського суду з позовом про визнання інвестиційного договору № 22/315 від 17.12.2007 р. недійсним на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України, оскільки спірний договір не породжує жодних правових наслідків для сторін.

За приписами статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Умовами чинності правочину є дотримання низки вимог щодо їх змісту, дієздатності сторін, характеру волевиявлення, форми, ставлення до настання наслідків, спеціальних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір № 7 від 19.07.2002 р. у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, а також є дійсним за строком його дії.

Водночас, будь –яких доказів на спростування тверджень позивача та ТОВ "Євробуд-Альянс" щодо того, що договір № 22/315 від 17.12.2007 р. не був спрямований на настання реальних правових наслідків, передбачених у ньому,відповідач суду не надав, як не надав й будь –яких доказів, які б вказували на виконання згаданого договору з його боку або боку Головного управління МВС України в м. Києві.

Враховуючи встановлені судами під час розгляду справи обставини, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок господарського суду м. Києва та Київського апеляційного господарського суду про задоволення позовних вимог ГУ МВС України в м. Києві щодо визнання недійсним інвестиційного договору № 22/315 від 17.12.2007 р.

Викладені у касаційній скарзі доводи заявника, судова колегія вважає непереконливими та такими, що зводяться до оцінки доказів у справі, розгляд яких за приписами статті 1117 Господарського процесуального кодексу України виходить за межі повноважень касаційної інстанції.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями 1115, 1117, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду м. Києва від 09.06.2008 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2008 р. у справі № 6/133 господарського суду м. Києва залишити без змін, а касаційну скаргу ЗАТ Виробничо-комерційна фірма "Інвестгруп"–без задоволення.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді:            Н. Волковицька

Л. Рогач