ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

07.04.2008

Справа №2-2/1612-2008

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», (02031,м.Київ, вул. Саксаганського, 38-Б),

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства «Європейський банк розвитку та заощаджень», (95000, м.Сімферополь, вул. К.Лібкнехта, 5; м. Київ, вул. Чорновола, 12-А),

про стягнення 849103грн.55коп.

Суддя В.І. Толпиго

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

від позивача - Харчук О.Б. – представник, дов. від 30.03.2008р.

від відповідача – Потапова О.В. – представник, дов.№015 від 28.02.2008р.

Суть спору: ВАТ «Страхове товариство «Іллічівське» звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до ВАТ «Європейський банк розвитку та заощаджень» про стягнення 849103грн.55коп., з яких 834 000,00грн. сума боргу, 2 604грн83коп. пені, нарахованої за період з 26.12.2007р. по 31.12.2007р., 10 510грн.77коп. пені, нарахованої за період з 01.01.2008р. по 23.01.2008р. та 1 987грн.95коп. річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 31.08.2006. року між сторонами укладений договір №19/31 банківського рахунку, та 12.09.2007р. договір №21D-07 банківського вкладу. Відповідно до договору №21D-07 від 12.09.2007р. позивач тимчасово розмістив вільні кошти у розмірі 800 000,00грн на рахунку у філії відповідача. На письмову вимогу позивача, у порушення умов договорів відповідач не перерахував грошові кошти у сумі 834 000,00грн на поточний рахунок позивача в ВАТ «Кредобанк», що й стало підставою для звернення позивача з позовом до суду та нарахування пені та річних.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що згідно укладених між сторонами договорів, банк повинен здійснювати розрахунково-касове обслуговування позивача, у зв’язку із чим товариство повинно вимагати виконання від банку саме зазначеного обов’язку. Отже, вимоги позивача щодо стягнення коштів, які знаходяться на рахунку вкладника є безпідставними. Також, є неспроможними вимоги позивача щодо стягнення пені, нарахованої відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань», оскільки норми вказаного закону не розповсюджуються на правовідносини, що стосуються відповідальності суб’єктів переказу грошей через платіжні системи. До того ж, нарахування позивачем річних відповідно до ст. 625 ЦК України також необґрунтоване, оскільки приписи зазначеної норми розповсюджуються лише в разі невиконання саме грошових зобов’язань.

11.03.2008р. до господарського суду АР Крим надійшла заява позивача про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просить стягнути з банку 875394грн.05коп., у тому числі 834443,00грн. – сума основного боргу, 22861грн.50коп. пені та 3429,00грн. річних.

В судовому засіданні, що відбулось 01.04.2008р. представник позивач відмовився від позову в частині стягнення пені в сумі 35977грн.10коп. (2604,83грн.нарахованої за період з 26.12.2007р. до 31.12.2007р., 10510,77грн. – за період з 01.01.2008р. до 23.01.2008р., 22861,50грн. – за період з 23.01.2008р. до 13.03.2008р.) та просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 839859,95грн.(834443,00грн. основного боргу, 5416,95грн. річних).

В судовому засіданні було об’явлено перерву до 07.4.2008р.

Після перерви засідання продовжено.

Інтереси позивача представляв той же представник, довіреність у справі.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд встановив:

31.08.2006р. між позивачем (клієнт) та відповідачем (банк) укладений договір банківського рахунку №19/31.

Відповідно до умов вказаного договору, банк бере на себе обов’язок щодо приймання і зарахування грошових коштів на рахунок клієнта, виконання його розпоряджень стосовно перерахування і видачу коштів з рахунку, проведення інших операцій, в свою чергу клієнт зобов’язується виконувати вимоги банку та оплачувати його послуги, (п.1.1. договору).

Для виконання умов вказаного договору на підставі заяви відповідача банком відкритий рахунок в гривні №5314.

В подальшому, 12.09.2007р. між сторонами укладений договір №21D-07 банківського вкладу юридичної особи «Вклад «Депозитна лінія», предметом якого є прийом банком в депозит тимчасово вільних грошових коштів позивача в національній валюті України.(далі договір банківського вкладу).

Пунктом 1.1 договору банківського вкладу встановлено, що сторони визначають суму конкретного вкладу, процентну ставку, умови виплати нарахованих процентів, строки надходження та повернення вкладу, а також інші умови розміщення вкладу у Договорах про внесення змін та доповнень до цього договору банківського вкладу.

Для обліку нарахованих процентів банк відкрив позивачу рахунок нарахованих процентів №5314.

12.09.2007р. сторони уклали договір №1 «Про внесення змін та доповнень до Договору №21D-07 банківського вкладу від 12.09.2007р. «Вклад «Депозитна лінія».

Згідно вказаного договору, вкладник розміщує тимчасово вільні грошові кошти в сумі 800000,00грн. на вкладний рахунок №5314 на строк з 12.09.2007р. по 15.09.2008р. зі сплатою процентів із рахунку 16% річних.

У пункті 5 зазначеного договору сторони обумовили, що в разі дострокового вилучення грошових коштів з депозитного рахунку, вкладник зобов’язаний письмово повідомити банк не менш ніж за 10 робочих днів до передбачуваної дати розірвання договору.

З урахуванням умов п.п.3, 4 договору банківського вкладу, сторони встановили, що повернення грошового вкладу здійснюється шляхом перерахування на поточний рахунок вкладника - №5314.

Листом від 12.12.2007р. №2789-р позивач повідомив про дострокове припинення дії №21D-07 банківського вкладу від 12.09.2007р. та договору №1 «Про внесення змін та доповнень до договору №21D-07 банківського вкладу від 12.09.2007р.».

Згідно виписки по рахунку Позивача, кошти в сумі 800000,00грн. 21.12.2007р. надійшли на його рахунок №5314.

Позивачем надано банку платіжне доручення від 25.12.2007р. №4289 про перерахування коштів в сумі 834000,00грн. на поточний рахунок Відкритого акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» у Київській філії ВАТ «Кредобанк».

Відповідач прийняті на себе зобов’язання за договором №19/31 від 31.08.2006р. не виконав. Станом на 24.01.2008р. залишок коштів позивача на рахунку, відкритому в банку відповідача становить 834443,90грн., (а.с.33).

Так, відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторонни (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Аналіз змісту укладеного між сторонами договору банківського рахунку №19/31 від 31.08.2006р. дає суду підстави для висновку про відсутність у банку грошового зобов’язання перед позивачем.

Водночас, приписами статті 1073 ЦК України встановлено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд констатує порушення відповідачем умов укладеного 31.08.2006р. договору на розрахунково-касове обслуговування позивача №19/31 від 31.08.2006р. в частині не виконання банком розпорядження клієнта щодо своєчасного перерахування коштів з рахунку позивача.

Порушення банком умов договору банківського рахунку є підставою для відшкодування завданих збитків, а отже позивачем невірно обраний спосіб захисту свого порушеного права.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду звертаються особи за захистом своїх порушених чи оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, що кореспондується із положеннями статті 21 ГПК України, де до позивачів віднесено осіб, які пред’явили позов або в інтересах яких пред’явлено позов саме про захист порушеного права чи охоронюваного законом інтересу.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та свого інтересу, а стаття 16 ЦК України передбачає право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права і інтересу. Частиною 2 цієї статті визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, серед який названий і такий спосіб, як відшкодування збитків.

Юридична зацікавленість позивача у вирішенні спору судом, покладає на нього обов’язок довести, що цивільні права та інтереси позивача порушені, не визнаються чи оспорюються відповідачем.

Відсутність факту порушення банком саме грошового зобов’язання, виключає захист судом інтересів позивача в частині стягнення заборгованості в розмірі 834443,00грн. та 5416,95грн. річних, нарахованих на вказану суму боргу, що тягне відмову в позові в цій частині.

Як вже зазначалось, в судовому засіданні позивач відмовився від позову в частині стягнення пені в сумі 35977грн.10коп. (2604,83грн.нарахованої за період з 26.12.2007р. до 31.12.2007р., 10510,77грн. – за період з 01.01.2008р. до 23.01.2008р., 22861,50грн. – за період з 23.01.2008р. до 13.03.2008р.), про що зазначено в протоколі судового засідання від 01.04.2007р.

Відповідно до п. 4 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Враховуючи, що дії позивача не суперечать закону та не порушують чиїх-небудь прав, свобод чи інтересів, суд вважає можливим прийняти відмову Відкритого акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» від позову про стягнення з банку пені за прострочку грошового зобов’язання в сумі 35977грн.10коп., що тягне припинення провадження у справі в цій частині.

За згодою представника позивача у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення оформлене відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України і підписане 08 квітня 2008 року.

Керуючись ст.ст. 49,75, 77, п.4ст.80, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В частині стягнення пені в розмірі 35977грн.10коп. провадження у справі припинити.

В частині стягнення 834443,00грн. боргу та 5416,95грн. річних в позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго В.І.