ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2008 р.

№ 22/56-08-1155

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого:

Першикова Є.В.,

суддів:

Данилової Т.Б.,

Ходаківської І.П.

розглянула

касаційну скаргу

державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря Міністерства охорони навколишнього природного середовища України (далі –Інспекція)

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду

від

08.07.08

у справі

№ 22/56-08-1155

господарського суду

Одеської області

за позовом

прокуратури міста Одеси (далі –Прокуратура)

в інтересах держави в особі

Інспекції

до

товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс"в особі філії "Інфоксводоканал"

(далі –Товариство)

про

стягнення 754 848,55 грн.

В засіданнях взяли участь представники:

- Прокуратури:

Громадський С.О. (прокурор відділу Генеральної прокуратури України; посвідчення № 76 від 10.02.05)

- у судовому засіданні 30.10.08;

- Інспекції:

не з'явились;

- Товариства:

Герасимчук М.О. (за дов. № 1 від 10.01.08)

- у судовому засіданні 02.10.08, 30.10.08.

Ухвалою від 04.09.08 колегії суддів Вищого господарського суду України у складі головуючого –Першикова Є.В., суддів –Шаргала В.І., Муравйова О.В. касаційна скарга Інспекції № 4323/01 від 21.07.08 була прийнята до провадження та призначена до розгляду у судовому засіданні на 02.10.08, без початку перегляду справи по суті.

У зв'язку з виходом суддів Данилової Т.Б., Ходаківської І.П. з відпусток розпорядженням від 26.09.08 заступника Голови Вищого господарського суду України для розгляду даної справи, призначеної до перегляду на 02.10.08, створено колегію суддів у складі: головуючий –Першиков Є.В., судді –Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

З метою надання сторонам можливості захищати свої права та інтереси безпосередньо у судовому засіданні, ухвалою від 02.10.08 розгляд справи було відкладено на 30.10.08.

Про вказані обставини представників сторін повідомлено на початку судових засідань 02.10.08, 30.10.08. Відводів складу колегії суддів Вищого господарського суду України не заявлено.

За згодою представників сторін, відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 1115 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 30.10.08 було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови Вищого господарського суду України.

Рішенням від 16.05.08 господарського суду Одеської області (суддя Торчинська Л.О.) позов задоволено частково.

З Товариства на користь держави в особі Інспекції стягнуто 6 898,94 грн. збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу, 102,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою від 08.07.08 Одеського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючого –Пироговського В.Т., суддів –

Картере В.І., Жекова В.І.) апеляційне подання Прокуратури залишено без задоволення, а рішення від 16.05.08 господарського суду Одеської області –без змін.

Вказані судові рішення мотивовані тим, що протиправні дії Товариства в даному випадку слід розцінювати як завдання шкоди природному середовищу в умовах крайньої необхідності, у зв'язку з чим суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до висновку про можливість часткового звільнення Товариства від цивільно-правової відповідальності.

Не погодившись з рішеннями попередніх судових інстанцій, Інспекція звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить рішення від 16.05.08 господарського суду Одеської області та постанову від 08.07.08 Одеського апеляційного господарського суду скасувати, та прийняти по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що при винесенні оскаржених судових актів було порушено норми матеріального та процесуального права, а саме: ст. 1171 Цивільного кодексу України, ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища".

У своєму відзиві на касаційну скаргу Товариство щодо доводів скаржника заперечує, вважаючи їх безпідставними, у зв'язку з чим просить касаційну скаргу Інспекції залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення –без змін.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, відзив на касаційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, суддю-доповідача по справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями на підставі матеріалів справи, листом від 25.10.07 № 3456-9 Підприємство звернулось до заступника Одеського міського голови, в якому повідомило про критичний технічний стан каналізаційних насосних станцій Південного каскаду, що може призвести до небезпечної ситуації, пов'язаної з аварійною зупинкою насосних станцій та скиданням неочищених стоків у море та на пляжну зону узбережжя, в зв'язку з чим просило погодити графік ремонту насосних станцій.

Також, встановлено, що аналогічні за змістом листи від 13.12.07 № 3884-9 з графіком робіт було направлено начальнику Державного управління екології і природних ресурсів в Одеській області Примаку В.О., начальнику Державної екологічної інспекції по охороні Чорного моря Яцкову М.В. та головному лікарю санітарно-епідеміологічної служби м.Одеси Кліментьеву І.М.

На підставі наданих сторонами доказів у справі судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 08.02.08 відбулось засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Одеської міської ради, яка вирішила здійснити виконання ремонтних робіт на каналізаційних насосних станціях в період з 18.02.08 по 03.03.08 відповідно до графіка виконання ремонтних робіт; на період проведення ремонтних робіт, скид неочищених стічних вод в об'ємі 603,01 тис. м3 здійснювати у море. При цьому, встановлено, що викладене рішення було зафіксовано в протоколі засідання комісії № 4.

При вирішення спору по суті попередніми судовими інстанціями встановлено, що розпорядження Одеського міського голови "Про проведення робіт з ремонту запірної арматури на каналізаційних насосних станціях "Південного каскаду" від 18.02.08 на Підприємство було покладено обов'язок забезпечити проведення зазначених ремонтних робіт.

Врахувавши положення ст. 1171 Цивільного кодексу України, а також можливі наслідки непроведення ремонтних робіт в зимовий період для акваторії Чорного моря та узбережжя в м.Одесі, місцевий та апеляційний суди прийшли до висновку про те, що дії Товариства в даному випадку слід розцінювати як завдання шкоди природному середовищу в умовах крайньої необхідності, в зв'язку з чим його слід частково звільнити від цивільно-правової відповідальності.

Щодо доводів Прокуратури про відсутність в матеріалах справи доказів діяльності Підприємства в умовах крайньої необхідності, то попередні судові інстанції зазначили, що в даному випадку Підприємством вчинено неправомірні дії, спрямовані на усунення небезпеки, яка могла настати в майбутньому, а тому докази в підтвердження екологічно-несприятливих наслідків, які відвернуто, не можуть бути надані, проте оцінка небезпечної ситуації, що склалась, комісією з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Одеської міської ради свідчить про реальне існування небезпеки та неможливість її усунення без порушення положень природоохоронного законодавства.

Визначаючи суму, що підлягає до стягнення з Підприємства в якості відшкодування шкоди, яка заподіяна державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів внаслідок скиду до акваторії Чорного моря стічних вод з перевищенням норм гранично допустимої концентрації забруднюючих речовин, попередні судові інстанції врахували існуючу на момент проведення скидів позицію Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, викладену в листі від 04.12.06 № 9/3-8-727, який було направлено до відома відповідним установам.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що оскільки порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища передбачається, зокрема, нормами Цивільного кодексу України, а саме:

ст. 1166, то правовідносини між сторонами у даній справі виникли з приводу заподіяння шкоди, тобто з делікту.

Для відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення природно- ресурсного, природоохоронного законодавства про забезпечення екологічної безпеки необхідна наявність таких умов відповідальності, як безпосередній причинний зв'язок між відповідними діями (бездіяльністю) і шкодою та вина відповідача.

Разом з тим, колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що ст. 1171 Цивільного кодексу України визначає крайню необхідність як дії, спрямовані на усунення небезпеки, що загрожувала цивільним правам чи інтересам іншої фізичної або юридичної особи, якщо цю небезпеку за даних умов не можна було усунути іншими засобами.

Правовий аналіз норм чинного законодавства свідчить, що у стані крайньої необхідності шкода завдається правомірними діями, спрямованими не на заподіяння шкоди, а на досягнення мети –усунення небезпеки. У зв'язку з тим, що виходячи із загальних принципів щодо захисту цивільних прав будь-яка шкода, заподіяна суб'єкту цивільних правовідносин, повинна бути відшкодована, ст. 1171 Цивільного кодексу України створюються правові підстави для відшкодування шкоди, заподіяної правомірними діями.

Разом з тим, зазначена правова норма свідчить, що з урахуванням соціальної значимості дій з усунення небезпеки, розміру заподіяної потерпілому шкоди, майнового становища заподіювача шкоди або третьої особи (в інтересах якої діяв той, хто заподіяв шкоду) та з урахуванням інших обставин допускається часткове або повне звільнення від обов'язку відшкодування завданої шкоди.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій мали правові підстави для зменшення суми відшкодування, що підлягає до стягнення з Підприємства.

Щодо конкретного розміру такої сумі відшкодування та її збільшення, то це є переоцінкою доказів по справі, а відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Отже, з урахуванням наведених правових положень колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що доводи, викладені

Інспекцією в касаційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами і не відповідають вимогам закону.

Колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що Інспекція в касаційній скарзі стверджує факт порушення судами не лише норм матеріального та процесуального права, а також і питання, які стосуються оцінки доказів, але оцінка доказів, на підставі яких судова інстанція дійшла до висновку про встановлення тих чи інших обставин справи в силу вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України здійснюється за внутрішнім переконанням суду, і їх переоцінка не віднесена до компетенції касаційної інстанції.

З врахуванням того, що з’ясування підставності оцінки доказів та встановлення обставин по справі згідно приписів ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України знаходиться поза межами компетенції касаційної інстанції, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку про неможливість задоволення касаційної скарги.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій було повно та всебічно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави для залишення їх без змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 4323/01 від 21.07.08 залишити без задоволення.

Постанову від 08.07.08 Одеського апеляційного господарського суду у справі № 22/56-08-1155 господарського суду Одеської області залишити без змін.

Головуючий

Є.Першиков

судді:

Т.Данилова

І.Ходаківська