ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.02.08 р.                     Справа № 6/339

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Подколзіної Л.Д.

При секретарі Шабановій Н.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів м.Донецьк

до відповідача Донецького казенного експериментально протезно-ортопедичного підприємства м.Донецьк

третьої особи _____________________________________________________________________

про стягнення 34 980грн. 18коп.

за участю

прокурора

представників сторін:

від позивача – не з”явився .

від відповідача – Бондаренко Ю.В. – представник по довіреності від 21.12.2007р.

Строкань Л.І.- представник по довіреності від 21.12.2007р.

від третьої особи

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів м.Донецьк, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Донецького казенного експериментально протезно-ортопедичного підприємства м.Донецьк зайво сплаченої суму у розмірі 34 980грн. 18коп. згідно перевірки контрольно-ревізійного управління в Донецькій області від 14.09.2007р.

24 грудня 2007р. позивач звернувся до суду з уточненням до позовної заяви вих.№0301/3788, у порядку ст.22 ГПК України, в якому просить стягнути з відповідача зайво сплачену суму у розмірі 37 712грн. 54коп. за доставку інвалідам протезно-ортопедичних виробів, засобів пересування та реабілітації, у результаті неналежного виконання відповідачем п.4.3 договорів і завищенням ним вартості наданих послуг. Суд приймає до уваги дане уточнення та розглядає справу по суті.

Справа слуханням відкладалася, для представлення сторонами додаткових документів, необхідних для розгляду справи по суті.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 19.06.2007р. вих. №81 заперечив проти позовних вимог та пояснив, що у позовній заяві позивач посилається на те, що у результаті перевірки КРУ в Донецькій області відповідно рахунків встановлено, що на протязі 2005-2007років відповідач завищував вартість наданих послуг, у результаті чого позивач зайве сплатив відповідачу 34 980грн. 18коп. При цьому в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що правові відносини були з відповідачем по трьом договорам. Але в уточнених позовних вимогах позивач повторно посилається на акт КРУ та просить стягнути з відповідача зайво сплачену суму у розмірі 37 712грн. 54коп., вже по п’яти укладеним договорам з відповідачем за 2005-2007роки.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

встановив:

між Донецьким обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів м.Донецьк (замовник), Донецьким казенним експериментально протезно-ортопедичним підприємством м.Донецьк (виконавець) і Головним управлінням праці та соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації були укладені договори №8-05/01 від 08.09.2005р., №9-06/01 від 17.04.2006р., №10-06/01 від 19.10.2006р., №27-06/01 від 15.12.2006р. та №15-07/07 від 14.06.2007р., згідно умов яких відповідач взяв на себе зобов”язання доставляти протезно-ортопедичні вироби, засоби пересування та реабілітації для інвалідів та інших осіб, які підлягають безкоштовному забезпеченню вказаними виробами згідно з чинним законодавством України, в районні та міські управління праці та соціального захисту населення області відповідно до рознарядки, наданої Управлінням в межах асигнувань вказаних у пункті 3.3 договору.

У пунктах 3.3 укладених договорів встановлено, що вартість послуг визначається по фактичних витратах на виконання зазначених робіт, які не повинні бути вище за умови цінової тендерної пропозиції учасника-переможця процедури закупівлі.

Як пояснив позивач, в результаті перевірки Контрольно-ревізійним управлінням в Донецькій області було встановлено, що рахунки за оплату послуг по доставці технічних та інших засобів реабілітації інвалідів не відповідають цінової тендерної пропозиції та на протязі 2005-2007р.р. відповідач завищував вартість наданих послуг.

Згідно п.4.3 договорів відповідальність за розрахунки за надані послуги несе виконавець.

Але позивач вказує на те, що завищення ціни не було виявлено своєчасно у зв”язку з тим, що виконавець не виконував п.3.5 договорів, які покладають на нього обов”язок подавати фактичні витрати до оплати замовнику до 10 числа наступного за звітним місяцем у вигляді рахунку-фактури та детальних розрахунків витрат.

Позивач стверджує, що в результаті неналежного виконання відповідачем п.4.3 договорів Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів м.Донецьк зайво сплатило Донецькому казенному експериментально протезно-ортопедичнному підприємству м.Донецьк грошові кошти у сумі 37 712грн. 54коп. посилаючись на акт перевірки Контрольно-ревізійного управління в Донецькій області.

Враховуючи вищевикладене, позивач наполягає на стягненні з Донецького казенного експериментально протезно-ортопедичнного підприємства м.Донецьк зайво сплаченої суми в розмірі 37 712грн. 54коп. за доставку інвалідам протезно-ортопедичних виробів, засобів пересування та реабілітації на підставі ст.34 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”.

Суд вважає вимоги позивача необгрунтованими та не підлягаючими задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В обгрунтування позовних вимог, позивач посилається на договори №8-05/01 від 08.09.2005р., №9-06/01 від 17.04.2006р., №10-06/01 від 19.10.2006р., №27-06/01 від 15.12.2006р. та №15-07/07 від 14.06.2007р., які мали одну загальну назву: договір на доставку засобів пересування та побутової реабілітації.

На думку позивача, усі вищеперелічені договори були укладені з відповідачем на підставі проведення Донецьким обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів м.Донецьк торгів по закупівлі товарів, робіт та послуг за державні кошти.

Згідно наданих суду матеріалів, замовником, тобто розпорядником державних коштів, який здійснював закупівлю послуг у порядку, передбаченому Законом України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” №1490-ІІІ від 22.02.2002р. виступав тендерний комітет позивача. Переможцем процедури закупівлі, на думку позивача, було підприємство відповідача. Предметом вказаних договорів, на думку позивача був обов”язок відповідача (виконавця) по доставці інвалідам протезно-ортопедичних виробів, засобів пересування. Крім того, як вважає позивач, згідно п.п.3 усіх п”яти договорів у 2005-2006р.р., вартість послуг повинна була визначатися по фактичним витратам на виконання вказаних робіт, вартість яких нібито не повинна бути вище за умови тендерної пропозиції учасника-переможця процедури закупівлі.

Основні вимоги до договору про закупівлю, передбачені ст.34 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”. Згідно ч.1 ст.34 вказаного закону, - “договір про закупівлю вступає в силу з дня його підписання замовником та учасником, визначеним переможцем процедури закупівлі, згідно цього закону”. Вказані спірні договори, на які посилається позивач, відносяться же до багатостороннім договорам, підписані та скріплені печатками трьох учасників, а саме: Донецьким обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів (замовник), Донецьким казенним експериментально протезно-ортопедичним підприємством (виконавець) та Головним управлінням труда та соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації (управління), укладені відповідно з правовими нормами Цивільного кодексу України.

Пунктом 7.2 усіх спірних договорів передбачено, що договори оформлювалися у трьох примірниках, по одному примірнику для кожної зі сторін. Зміни та доповнення до вказаних договорів вносяться за узгодженням усіх сторін та оформлюються додатковим узгодженням і є невід”ємною частиною вказаних договорів.

Навпаки, ст. 34 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” визначає особливий суб"єктівний склад учасників процедури закупки- замовник та учасник, визначений переможцем процедури закупки; визначені вимоги до розподілу витрат, пов”язаних з його укладанням, пролонгації строку дії договору, попередньої оплати за результатами закупки, можливість укладання вказаних договорів після затвердження відповідного бюджету, можливість зменшення обсягу закупок, а також обов”язкові вимоги, що пред'являються законом до змін умов договору про закупівлю.

Зміст вказаних спірних договорів не базується на вимогах Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”, не містить абсолютно ніяких посилань на укладання договорів у порядку передбаченому ст.34 Закону України Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”. Учасники, при укладанні договорів у 2005-2007р.р., керувалися правовими нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, які визначають загальні вимоги до укладання, зміні договорів, виконанню зобов”язань, а також цивільно-правової відповідальності їх учасників.

Представлені позивачем матеріали, не підтверджують у повному обсязі виконання ним вимог Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” в частині визначення відповідача, як учасника-переможця процедури проведення тендерів по закупці товарів, робіт та послуг у 2005р.-2007р.

Протокол розкриття тендерних пропозицій №1 від 19.08.2005р. підтверджує всього той факт, що 19.08.2005р. замовнику - Донецькому обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів поступило дві тендерні пропозиції: №1 від відповідача та №2 від ВАТ “Донецького АТП 11480”. Даний протокол підписаний представниками замовника та учасниками процедури закупки. Другий протокол позивача від 19.08.2005р. підтверджує той факт, що на засіданні тендерного комітету позивача розглянуті цінові пропозиції по доставці інвалідам засобів пересування та побутової реабілітації. В той час як згідно договору №8-05/01 від 08.09.2005р. предметом договору є доставка засобів реабілітації та пересування в районні та міські управління труда та соціального захисту інвалідів, згідно рознарядки виданої Головним управлінням труда та соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації.

Відповідно з п.5.1 вказаного протоколу, переможцем торгів було визнано ВАТ “АТП-11480”, на підставі наданої ним вартості послуг на доставку. У відповідності з п.5.2 проколу від 19.08.2005р. №1 заступнику голови тендерного комітету було запропоновано в термін 14 днів надати інформацію про укладання договору з переможцем торгів. Однак, своїм листом за №1-11/81 від 06.09.2005р. ВАТ “Донецьке АТП 11480” відмовилося від укладання договору з позивачем.

У порядку, передбаченому вимогами ст.29 ч.4 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” “Акцепт тендерної пропозиції” – “у разі відмови учасника, тендерну пропозицію якого було акцептовано, підписати договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації замовник повторно визначає найкращу тендерну пропозицію з тих, строк дії яких ще не минув, за винятком випадків, коли всі тендерні пропозиції було відхилено”.

Надані суду протоколи засідання тендерного комітету за 2005р. не підтверджують факт визначення тендерних пропозицій відповідача як найкращих, а також не містять посилання на строки дії тендерних пропозицій. Тому, 07.09.2005р. позивач своїм листом за №04-35/3787, запропонував відповідачу укласти договір на 2005р. по одержанню, зберіганню та доставці засобів побутової реабілітації. У той час, як предметом закупівлі, була оплата постлуг доставки до інвалідів засобів пересування та реабілітації у 2005р. (протокол засідання тендерного комітету установи-позивача від 19.08.2005р.).

Але, відповідачем був укладений багатосторонній договір за участю позивача і Головного управління труда та соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації за №8-05/01 від 08.09.2005р. на суму 34 750грн. на доставку засобів пересування та побутової реабілітації, що виключало дії відповідача у виконанні своїх обов”язків у рамках процедури закупок, передбаченої вимогами Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”.

Строки підписання вказаного договору – 08.09.2005р. абсолютно не підтверджують і той факт, що замовником були виконані вимоги ч.6 ст.32 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”, яка передбачає, що “замовник, в строк не раніш чим три робочих дня з дня відправки письмового повідомлення про результати здійснення процедури закупки та не пізніш чотирнадцяти робочих днів з дня визначення переможців, укладає договір про закупку з тим учасником-переможцем, який подав пропозицію, яка відповідає вимогам замовника та має найменшу ціну.”

Позивачем наданий протокол засідання тендерного комітету по розгляду пропозицій та вибору переможців торгів від 07.04.2006р. Згідно п.5.1 вказаного протоколу, переможцем запиту цінових пропозицій по закупівлі послуг по доставці інвалідам засобів пересування та реабілітації по Донецькій області, визнано підприємство-відповідача, яке запропонувало найменшу вартість перевозок засобів пересування та реабілітації по Донецькій області.

Однак позивачем не були надані:

-           протокол оцінки пропозицій учасників та протокол відхилення тендерних (цінових кваліфікаційних пропозицій), які є додатком до протоколу оцінки пропозицій учасників, які передбачені вимогами ч.3 ст.26 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” та які можуть підтвердити ступінь відповідності тендерних пропозицій вимогам замовника;

-           матеріали, підтверджуючи акцепт тендерної пропозиції та укладання договору про закупівлю.

Відповідно вимог ст.ст.29, 34 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”, з учасником, тендерна пропозиція якого була акцептована, замовник укладає договір про закупівлю згідно вимог тендерної документації.

Однак, договір №9-06/01 від 17.04.2006р., своєю назвою - “договір на доставку засобів пересування та побутової реабілітації” та зі своїм змістом абсолютно ніяк не підтверджує його укладання як договору про закупку.

Предметом закупки були - “послуги по доставці інвалідам засобів пересування та реабілітації по Донецькій області (п.2 протоколу засідання тендерного комітету від 07.04.2006р.), у той час як згідно переліку тендерних пропозицій, предметом закупівлі являлися послуги по доставці інвалідам засобів пересування і реабілітації по Донецькій області (п.2 протоколу засідання тендерного комітету від 07.04.2006р.).

Протокол переговорів №4 по узгодженню кінцевої ціни між представниками замовника та відповідача від 18.10.2006р. нібито свідчив про умови здійснення процедури закупки у одного учасника (ст.14 абз. 2 ч.2 ст.33 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”). Однак, згідно вимогам цих правових норм-“ця процедура застосовується у випадку здійснення додаткових поставок першим учасником, призначених для часткової заміни або розширення поставок, коли зміна учасника може привести до закупки товарів або послуг, які не відповідають вимогам взаємозаміни з наявними товарами або послугами”.

Позивачем не були представлені суду докази, підтверджуючи проведення закупок у відповідача у рамках цієї процедури та у першу чергу обгрунтування процедури закупки у одного учасника. Згідно вимог ст.14 ч.2 абз.2 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” – “відповідальність за застосування цієї процедури несе виключно замовник”. Крім того, замовник не має права ділити закупку товарів, робіт послуг на частини з ціллю уникнути проведення відкритих торгів по зменшенню ціни (ч.3 ст.14 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”). Як вбачається зі змісту трьох договорів за 2006р., усі вони мають кінцевий строк їх дії – до 31.12.2006р. При виділеної сумі асигнувань витрат на доставку технічних та інших засобів реабілітації у період з квітня-вересня 2006р. – 63 000грн., вартість доставки згідно реєстрів виконаних робіт склала 56 312грн. 755грн. (-6 687грн. 25коп.). За договором №9-06/01 від 17.04.2006р. у період жовтня-листопада 2006р. сума асигнувань склала 26 330грн., вартість фактичної доставки склала – 21 924грн. 13коп. (-4 405грн. 87коп.), за договором №19-06/06 від 19.10.2006р. у період листопада-грудня 2006р. сума асигнувань складала 6 570грн., вартість фактичної доставки склала цю ж суму.

Таким чином, відповідач у 2006р. не перевищив встановлену суму асигнувань виділених засобів з держбюджету. Безумовний акцепт позивачем усіх отриманих від відповідача рахунків фактичних витрат, як це було передбачено п.3.3 усіх спірних договорів у 2006р., а також відсутність будь-яких майнових претензій зі сторони позивача, тільки підтверджувало правомірність поведінки відповідача. Більш того, у випадку “перевищення відповідачем вартості доставки по порівнянню умовами тендерної пропозиції у 2006р.” позивач мав право припинити оплату виставлених йому рахунків фактичних витрат або здійснювати їх згідно вартості тендерних пропозицій.

Однак, ні одно з цих альтернативних та відповідно можливих норм поведінки, позивач у 2006р. не використав.

Позивач посилається на акт Контрольно-ревізійного управління в Донецькій області та суму 34 980грн. 18коп., але просить стягнути з відповідача іншу суму – 37 712грн. за договорами №8-05/01 від 08.09.2005р., №9-06/01 від 17.04.2006р., №10-06/01 від 19.10.2006р., №27-06/01 від 15.12.2006р. та №15-07/07 від 14.06.2007р.

В той час, якщо по даним КРУ сума переплати склала – 34 980грн. 18коп., (акт перевірки використання бюджетних коштів в Донецькому обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів), то вже у ході зустрічної перевірки відповідача по цьому питанню (довідка зустрічної перевірки КРУ у Донецькій області від 22.08.2007р.) на протязі усього періоду з 01.10.2005р. по 02.08.2007р. Донецьким казенним експериментально протезно-ортопедичним підприємством м.Донецьк необгрунтовано було надано до сплати витрат на доставку засобів пересування та реабілітації з урахуванням рентабельності 20% та ПДВ 20% на загальну суму – 1 643грн. 74коп. (з них у 2005р. на суму 352грн. 57коп., у 2006р. – 1 291грн. 17коп.), що знайшло відображення на стор. 5 вищевказаної довідки КРУ від 22.08.2007р.

Крім того, після звернення позивача до суду, відповідачем був проведений аналіз даних бухгалтерського обліку, вказаних у таблиці “Суми зайво нарахованих засобів за надання послуг по доставці технічних та інших засобів реабілітації”, а також його розрахунків викладених в уточнених позовних вимогах.

В результаті перерахунку встановлено, що по даним КРУ загальна сума тендерної доставки склала – 121 247грн. 67коп., а фактично рівна сумі – 109 940грн. 02коп. Загальна різниця склала суму – 31 353грн. 43коп..

Позивач просить суд винести рішення, по якому необхідно стягнути з відповідача грошові кошти перераховані за 2005р.-2007р.

В обгрунтування своїх вимог позичав посилається на вимоги п.3.3. договорів на доставку інвалідам протезно-ортопедичних засобів, засобів пересування та реабілітації:

“Вартість послуг визначається за фактичними витратами на виконання вказаних робіт, які не повинні бути вище умови тендерної пропозиції учасника-переможця процедури закупки” (редакція позивача). Фактично ж зміст п.3.3 у договорах за 2005р.-2007р. – “Вартість послуг визначається за фактичними витратами на виконання вказаних робіт”, що підтверджує правомірність дій відповідача.

Аналогічним чином, позивач необгрунтовано посилається також на факт нібито порушення відповідачем вимог п.4.3 договорів за 2005-2007р.р.

Правова позиція позивача також грунтується на вимогах ст.ст.908,909, 920, 925 ЦК України, які підтверджують нібито обгрунтованість його вимог до відповідача. Але вказані правові норми Цивільного кодексу України регулюють правовідносини, які виникають між перевізником вантажу та відправником, який зобов”язується сплатити за перевезення вантажу визначену плату. Як вбачається зі змісту спірних договорів, замовник не є відправником засобів пересування та побутової реабілітації, що підтверджується змістом п.п.1.1, 2.1 спірних договорів.

Крім того, за договором перевезення передбачається стягнення провізної плати, в розмірі, яка визначається за домовленістю сторін (ст.916 ч.1 ЦК України). Згідно вимог п.п.3.1 спірних договорів розрахунки між виконавцем та замовником проводяться шляхом виставлення рахунків, які складаються на підставі реєстру виконаних робіт. Вартість послуг визначається по фактичним витратам на виконання робіт (п.3.3 спірних договорів передбачено, що до фактичних витрат відносяться- основна та додаткова заробітна плата водіїв, вантажників, комірників, вартість ГММ, запасних частин, вартість товарно-матеріальних цінностей тощо). Крім того, виконавець зобов”язаний був виконувати ряд інших обов”язків, передбачених вимогами п.п.2.1, 2.2, 2.4 спірних договорів.

Мається й ряд інших особливостей договору перевезення, в частковості ст.925 ЦК України передбачає відповідальність по зобов”язанням договору перевезення, яка регулюється не тільки нормами ЦК України, іншими законами, але й транспортним кодексом.

Зміст 4 розділу спірних договорів не передбачає майнову відповідальність відповідача у випадку порушення ним обов”язків, які виникають з договору перевезення.

Відповідач у спірних договорах за 2005-2006р. виконав свої зобов”язання перед іншими учасниками належним чином відповідно з умовами договору та вимогами діючого Цивільного кодексу України (ст.ст.526, 626-628, 632, 638 ЦК України).

Незважаючи на ствердження позивача про істотне нібито порушення відповідачем умов договору у відношенні ціни договору (тендерної пропозиції), в термін 2005-2007р. позивач не запропонував відповідачу змінити або розірвати спірні договори, а отже він не вправі вимагати повернення виконаного за договорами (ст.ст. 651, 654 ЦК України).

Крім того, акт перевірки Контрольно-ревізійного управління в Донецькій області №05-041-016-25 від 14.09.2007р. не є підставою, для стягнення будь-яких коштів з підприємства.

Відповідно зі ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Оскільки відповідач виконував усі умови передбачені договорами, а позивач приймав їх виконання та сплачував надані йому послуги, суд вважає, що позивачу у позові слід відмовити, у зв’язку з безпідставністю заявлених вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів м.Донецьк до Донецького казенного експериментально протезно-ортопедичного підприємства м.Донецьк про стягнення 37 712грн. 54коп. відмовити.

У судовому засіданні 13.02.2008р. було оголошено повний текст рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Подколзіна Л.Д.