СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

22.07.2008

Справа №2-31/5171-2008А

Господарський суд Автономної
Республіки Крим у складі

судді Привалової А.В.

при секретарі судового засідання
Лауман Ю.С.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність
від 08.02.2008р.

від відповідача - Османов Е.Р.,
довіреність №196/о/10 від 21.02.08р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом - фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до відповідача - Державної
податкової інспекції у Бахчисарайському районі АР Крим (98403ёАР Крим,
м.Бахчисарай, вул.Сімферопольська,3)

про визнання нечинним рішення

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2
звернулась до господарського суду Автономної Республіки  Крим із адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Бахчисарайському районі АРК  про
визнання недійсним і скасування рішення та спонукання утриматись від
виконання певних дій (а.с.6).

В судовому засіданні 07.07.2008р.
позивач надав уточнення до адміністративного позову, згідно  якого він просить суд визнати нечинним у
повному обсязі рішення виконуючого
обв'язки  начальника Державної
податкової інспекції у Бахчисарайському районі АРК Кулікова В.Н. про
продовження строку розгляду первісної скарги від 07.03.2008р. №278/4/17.

Відповідач з позовними вимогами не
згоден за мотивами, викладеними у запереченнях на позов (а.с.38). Вказує, що дане
рішення не може бути предметом оскарження відповідно до ст.17 Кодексу
адміністративного судочинства України, оскільки не обмежує прав чи інтересів
позивача.  Крім того, вказує, що  приписи п.п.5.2.2 п.5.2 ст.5 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» та п.8 Положення про порядок подання та розгляду
скарг платників податків органами державної податкової служби, затвердженого
Наказом ДПА в Україні від 11.12.96р. №29 і зареєстрованого у Мін'юсті  18.12.96р. за №723/1748, зобов'язують
податковий орган  тільки письмово  повідомити платника податків про продовження
строків розгляду його скарги  до
закінчення двадцятиденного строку. Тому відповідач вважає, що у податкового
органу відсутній обов'язок  зазначати у
рішенні про продовження строків розгляду скарги підстави такого
продовження.

Згідно пункту 6 Закону України «Про
внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України», до початку
діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні
справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського
процесуального кодексу України 1991року, вирішують у першій та апеляційній
інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 5 Кодексу
адміністративного судочинства України судочинство здійснюється відповідно до
Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на  обов'язковість яких надана Верховною Радою
України.

Провадження по адміністративних
справах здійснюється відповідно до закону, що діє на час здійснення окремої
процесуальної  дії, розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази,
суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до частини 2 статті 124
Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі.

Згідно статті 2 Закону України «Про
судоустрій» суд здійснює правосуддя відповідно до принципу верховенства права,
забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і
законних інтересів громадян, юридичних осіб. Всім суб'єктам правовідносин гарантується
захист їх прав і законних інтересів незалежним і неупередженим судом.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.02р. №15-рп/2002 визначено, що частина 2 статті 124 Конституції
України передбачає право фізичної чи юридичної особи на захист судом своїх
прав, встановлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість будь-кому
захищати свої права будь-якими не забороненими законом засобами. Кожна особа
має право вільно вибирати не заборонений законом засіб захисту прав, у тому
числі судовий захист. Суб'єкти правовідносин, утому числі фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності, у разі виникнення спору можуть звертатися
до суду за його вирішенням. Юридичні чи фізичні особи мають право на звернення
до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України.
Держава повинна забезпечувати захист прав усіх суб'єктів правовідносин, у тому
числі в судовому порядку. Право особи на звернення до суду за вирішенням спору
не може бути обмежено законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до положень ст.2 КАС
України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій.

При цьому, до адміністративних
судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дії чи
бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок
судового провадження.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України
юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори,
крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
Стаття 17 КАС України відносить до компетенції адміністративних судів, у тому
числі спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

З наведеного випливає, що позивач
може обрати будь-який спосіб захисту свого порушеного права, якій не заборонено
законом, а суд повинен захистити таке право, якщо буде встановлено його
порушення.

Способом  захисту своїх порушених прав позивач обрав
вимогу про визнання нечинним рішення органа владних повноважень про продовження
строків розгляду первісної скарги на податкове повідомлення-рішення.

Такий спосіб захисту прав суб'єкта
господарювання з боку порушень державного органу, що є суб'єктом владних
повноважень,  передбачений ст.ст.2,17,105
КАС України, отже підлягає розгляду по суті господарським судом.

Згідно  частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з використанням повноваження з  метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотримання необхідного
балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів
особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням
права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Як свідчать матеріали справи,
31.01.2008р. Державною податковою інспекцією у Бахчисарайському районі АР Крим
на підставі акту №322/27/17/НОМЕР_1 від 25.12.2007р про результати виїзної
планової перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та
іншого законодавства за період з 24.11.2006р по 30.09.2007р., прийняті
податкові повідомлення-рішення: №/0, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання  з податку на
додану вартість в розмірі 7052,00грн. та застосовані  штрафні санкції в сумі 3526,00грн. і №/0
про визначення податкового зобов'язання в розмірі  67795,37грн. на підставі статті 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про прибутковий
податок із громадян».

24.02.2008р. фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 подала  до
Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі АРК  скаргу
на вказані податкові повідомлення-рішення в порядку апеляційного
узгодження.

07.03.2008р. виконуючим обов'язки
начальника Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі АРК
Куліковим В.М. прийнято рішення №279/4/17 про
продовження строку розгляду первісної скарги позивача на  вказані податкові повідомлення-рішення.

Суд вважає, що рішення Державної
податкової інспекції у Бахчисарайському районі АР Крим №279/4/17 від
07.03.2008р. про  продовження строку
розгляду первісної скарги  фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 підлягає визнанню нечинним через наступне.

Відповідно до абзацу 2 підпункту
5.2.2 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» керівник
відповідного  контролюючого органу (або
його заступник) може прийняти рішення про продовження строків розгляду скарги
платника податків понад строки, визначені в абзаці першому цього підпункту, але
не більше шістдесяти  календарних днів,
та письмово повідомити про це платника податків до закінчення двадцятиденного
строку, зазначеного в абзаці першому цього підпункту.

Частиною 2 пункту 8 Положення про
порядок подання та розгляду скарг платників податків органами державної
податкової служби, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації
України №82 від 02.03.2001р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України
15.03.2001р. за №238/5429, також передбачено право керівника (або його
заступника) прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника
податків, а також вказаний перелік підстав, за якими таке рішення може бути
прийнято, а саме: -  відсутність доданих
до скарги документів (акта перевірки, оскарженого податкового
повідомлення-рішення тощо), необхідних для розгляду скарги;

- необхідність додаткової перевірки
наданих бухгалтерських  документів або
документів податкового обліку;

- необхідність для з'ясування
обставин справи документів інших організацій, що входять до їх компетенції.

Як свідчать матеріали справи,
07.03.2008р. виконуючим обов'язки начальника Державної податкової інспекції у
Бахчисарайському районі АРК Куліковим В.М. прийнято рішення №279/4/17 про  продовження строку розгляду первісної скарги
позивача у зв'язку з  необхідністю  перевірки викладених у скарзі фактів. Також
даним рішенням позивачу  належало надати
оригінали або копії документів, по яки йдеться у скарзі.

Проте, необхідність перевірки
викладених у скарзі фактів не є підставою для прийняття рішення про продовження
строку розгляду первісної скарги.

Отже, Державною податковою
інспекцією  у Бахчисарайському районі
АРК  не прийняти до уваги положення
частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до яких органи державної
влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України. Тому, у відповідача
відсутні були підстави для продовження строку розгляду скарги.

Такої ж думки додержується Вищий
адміністративний суд України  у
аналогічній справі  №К-19368/06.

Посилання відповідача на
відсутність встановлення у законі обов'язку податкового органу вказувати у
рішенні про продовження строку розгляду скарги підстави такого продовження не
приймаються судом до уваги через їх необґрунтованість і  невідповідність приписам ст.19 Конституції
України.

При цьому суд виходить з того, що
Конституція України  має найвищу юридичну
силу, а її норми є нормами прямої дії.

Згідно постанови Пленуму Верховного
Суду України від 01.11.1996р. №9 «Про застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя» передбачено, що оскільки Конституція України, як
зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої
дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону
чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції
і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.
Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному
законодавстві, яке не суперечить їй.

Викладене є підставою для
задоволення позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_2.

Судові витрати, понесені позивачем,
підлягають стягненню на його користь у розмірі 3,40грн. з Державного бюджету
України на підставі частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Вступна та резолютивна частини
постанови проголошено в судовому засіданні 22 липня 2008року.  У повному обсязі постанову складено 28 липня
2008року.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2-8, 17,70,71,86, частиною 4 статті 94, статтею 98,122,158-163,167,
пунктом 6 Перехідних і Прикінцевих Положень Кодексу адміністративного
судочинства України, статтею 19 Конституції України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

1.
Позов задовольнити.

2.
Визнати нечинним рішення від 07.03.2008р. №279/4/17 Державної податкової
інспекції у Бахчисарайському районі АР Крим
про  продовження строку
розгляду  первісної скарги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1)  3,40грн.
судового збору.

Виконавчий лист видати у
встановленому ст.258 Кодексу адміністративного судочинства порядку після
набрання постановою законною силою.

Постанова може бути оскаржена в
порядку і строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі неподання заяви про
апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її
проголошення  (у разі складання постанови
у повному обсязі, відповідно до ст.160 КАС України - з дня складання у повному
обсязі).

Якщо після подачі заяви про
апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну
силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Привалова А.В.