ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 1/211

13.10.08

За позовом                     Одеської залізниці

До                               Приватного підприємства «ВТБ Лізинг України»

Про                              стягнення 608 430,42 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача - Клочко Н.В., довіреність б/н від 20.02.2008

від відповідача - Губерт О.М., довіреність № 115/2008 від 22.04.2008р.

Жукова О.А., довіреність № 131/2008 від 05.09.2008р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Одеська залізниця (позивач) звернулась до суду з позовом до Приватного підприємства «ВТБ Лізинг Україна»(відповідач) про стягнення 608 430,42 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не сплачено борг у сумі 608 430,42 грн. згідно умов договору фінансового лізингу № ОД/Л-07-1632/НЮ від 28.11.2007р.

Ухвалою суду від 07.08.08 порушено провадження у справі № 1/211 та призначено розгляд на 08.09.08.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, вимоги ухвали суду від 07.08.08 не виконав, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Представник позивача в судовому засіданні 08.09.08 надав свої пояснення по суті спору, в яикх позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

У зв’язку з неявкою у судове засідання представника відповідача, розгляд справи було відкладено на 13.10.2008.

13.10.2008 року в судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача надав в судовому засіданні відзив на позовну заяву, в якій виклав свою мотивацію незгоди з позовними вимогами позивача.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача та відповідача, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Одеською залізницею (далі –позивач) та Приватним підприємством «ВТБ Лізинг України»(далі –відповідач) було укладено договір фінансового лізингу № ОД/Л-07-1632/НЮ від 28.11.2007р. (надалі договір).

За умовами зазначеного договору відповідач передає в строкове платне володіння, користування з правом викупу предмету лізингу (дрібоструминна камера моделі Dk-d/L32х7х6,8 виробництва фірми “SAPI GmbH” (Німеччина)) позивачу.

Згідно додатку №2 до договору «Графік передачі предмета лізингу»відповідач повинен передати предмет лізингу позивачу до 31.12.2007 року. Однак відповідно до акту приймання-передачі, дрібоструминна камера була передана у лізинг позивачу тільки 03.06.2008 року.

Відповідно до п.9.3. договору за несвоєчасну передачу предмета лізингу в лізинг в терміни, встановлені у Додатку №2, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на дату передачі, за кожний день прострочення.

Відповідач сплатив пеню позивачу за порушення договірних зобов’язань у період з 01.01.2008 по 16.01.2008 року у розмірі 62 868,85 грн.

На підставі вище вказаного договору за порушення строків виконання зобов’язання з 16.01.2008 по 03.06.2008 року відповідач повинен сплатити позивачу пеню в розмірі 608 430,42 грн.

05.06.2008 року позивач направив на адресу відповідача претензію з вимогою сплатити штрафні санкції за порушення договірних зобов’язань у сумі 608 430,42 грн. однак відповіді на зазначену претензію позивач не отримав.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629, 806 ЦК України зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; одна сторона зобов’язується передати другій стороні у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності; одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що станом на день подання позову відповідач не виконав свої договірні зобов’язання за договором лізингу та вчасно не поставив товар, який передається у лізинг, внаслідок чого відповідачу було нараховано штрафні санкції за несвоєчасне виконання договірного зобов’язання.

Відповідач у своєму відзиві з нарахуванням суми штрафних санкцій та з позовом не погоджується з наступних підстав.

Відповідач вказує на те що позивач нарахував суму штрафних санкцій необґрунтовано, оскільки сторони у договорі не обумовили, на яку саме суму нараховуються штрафні санкції у разі прострочення виконання договірних зобов’язань.

Відповідач вказує на те, що ним було виконано зобов’язння частково, оскільки товар він поставив частинами, про що свідчить акт приймання передачі, і тому штрафні санкції мають бути нараховані лише на суму частини не виконаного зобов’язання.

Суд не може прийняти вказані твердження відповідача, оскільки умовами договору (п.1.1.), та специфікацією (додаток№1) до договору № 248-ФЛ від 28.11.2007р. передбачена поставка предмета лізингу - Дрібоструминна камера моделі Dk-d/L32х7х6,8 - загальною кількістю 1(одна) одиниця, вартістю 6 391 666,67 грн., з правом викупу.

Таким чином за змістом вказаного договору не визначено, що поставка товару має здійснюватись частинами.

Враховуючи, що зобов’язання має бути виконано в повному обсязі за поставку дрібоструминної камери вцілому, суд позбавлений можливості застосувати штрафні санкції за невиконання зобов’язання частинами.

Виходячи з усього вищенаведеного вимога позивача про застосування штрафних санкцій за невиконання зобов’язання поставки дрібоструминну камеру у кількості 1 (однієї) одиниці, а не її частин, підлягають задоволенню.

Укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою є договором фінансового лізингу.

п.1 ст.806 ЦК України передбачає, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов’язується передати другій стороні (лізингоодержувачу) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг).

п.2 ст.806 ЦК вказує на те, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим прарграфом та законом. До відносин, пов’язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встанвлено законом.

Відповідно до п.1 ст.712 ЦК України, за договором поставки постачальник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до 629 ЦК України, договір є обов’язковим для виконання.

Доказів того, що відповідачем здійснено оплату нарахованих позивачем штрафних санкцій за невиконання договірних зобов’язань, суду не надано.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Позивач також просить стягнути з відповідача сплачені державне мито в сумі 6085,00 грн. та судово-інформаційні послуги у сумі 118, 00 грн.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вина відповідача в порушенні зобов’язань за договором поставки доведена матеріалами справи і не спростована відповідачем. Оскільки відповідач не з’являвся в судові засідання, та не надавав витребовувані судом документи.

На підставі викладеного, враховуючи, що наявні у справі матеріали свідчать про обгрунтованість вимог позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов’язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 173 ГК України, ст.ст. 525, 526, 530, 625, 629, 712, 806 ЦК України, ст.ст. 22, 33, 49, 75, 81-1, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити .

Стягнути з Приватного підприємства «ВТБ Лізинг Україна»(01601,м.Київ, вул. Гоголівська, 22/24, , МФО 321767, р/р 8886 у ВАТ ВТБ Банк в м.Київ, або з будь-якого іншого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення) на користь Одеської залізниці (65012, м.Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, , п/р 260030000 у Одеській філії АБ «Експрес-Банк», МФО 328801) 608 430 (шістсот вісім тисяч чотириста тридцять)грн.,42 коп. –суми штрафних санкцій; 6085 (шість тисяч вісімдесят п’ять) грн. –державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Суддя В.І.Мельник

(Рішення виготовлене та підписане 16.10.2008р.)