СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

15 вересня 2008 року

Справа № 2-24/4860-2008

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гонтаря
В.І.,

суддів                                                                      Борисової
Ю.В.,

Голика В.С.,

за участю представників сторін:

сторони
не з'явились,

розглянувши апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя
Колосова Г.Г.) від 17 липня 2008 року у справі № 2-24/4860-2008

за позовом           Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)

до           Державного реєстратора Виконавчого комітету
Сакської міської ради (вул. Леніна, 15,Саки,96500)

ОСОБА_2 (АДРЕСА_2)

ОСОБА_3 (АДРЕСА_3)

ОСОБА_4 (АДРЕСА_4)

ОСОБА_5(АДРЕСА_5)

Приватного підприємства
"Граніт" (вул. Тітова, 21,Сизівка, Сакський район, Автономна
Республіка Кри,96531)

про визнання недійсним рішення та
протоколу та спонукання до виконання певних дій

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся з позовом до Державного реєстратора Сакської районної державної
адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5про визнання недійсним рішення
та протоколу № 1 від 24.10.2006 загальних зборів учасників Приватного
підприємства "Граніт" про затвердження Статуту Приватного
підприємства “Граніт” у новій редакції у зв'язку зі зміною складу учасників,
збільшення статутного фонду підприємства, призначення директора підприємства, а
також про зобов'язання Державного реєстратора Сакської районної державної
адміністрації скасувати державну реєстрацію за № 2000172 від
19.12.2006 змін до установчих документів Приватного підприємства “Граніт”.

Позовні вимоги мотивовані
тим, що рішення № 1 від 24.10.2006 прийнято з порушенням відповідної процедури
прийняття рішень та порушує права позивача як учасника господарського
товариства.

Рішенням господарського
суду Автономної Республіки Крим від 17 липня 2008 року (суддя Г.Г. Колосова) в
позові відмовлено.

Не погодившись з вказаним
судовим рішенням, позивач звернувся до апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати,
посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та
процесуального права.

В судове засідання
призначене до слухання на 15 вересня 2008 року, представники сторін не
з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали
справи повторно в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу
України, суд встановив наступне.

Позивач посилається на те, що він
набув корпоративні права підприємства щодо правомочності на участь особи в
управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку
(дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої
відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та
статутними документами.

В обґрунтування своїх вимог, позивач
посилається на те, що згідно  мирової
угоди між ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_3, яка затверджена ухвалою Сакського
міського районного суду від 18.09.2006, сторони домовились розподілити між
собою права власності на частки
спадкового майна з виплатою грошової компенсації.

Сторони визнають право власності
ОСОБА_1 на житловий будинок та на 25/100 часток Приватного підприємства
“Граніт”, зареєстрованого по Сакському району Автономної Республіки Крим
(відповідну частку статутного фонду, всіх основних і оборотних засобів і іншого
майна підприємства), також сторони визнають право власності ОСОБА_3 на 51/100
частку Приватного підприємства “Граніт”, зареєстрованого по Сакському району Автономної
Республіки Крим (відповідну частку статутного фонду, всіх основних і оборотних
засобів і іншого майна підприємства).

Виходячи з цього, позивач вважає, що
рішенням та протоколом загальних зборів учасників Приватного підприємства
“Граніт” порушені її права як учасника підприємства, так як воно було прийнято
без її повідомлення особисто або через засоби масової інформації.

Вивчивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та
відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає
підстав для скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до Статутних документів
Приватного підприємства “Граніт”, на час реєстрації 11.06.1997 засновниками
були - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зі Статутним капіталом   309
гривень   та  розподілом
часток  у   Статутному
капіталі:  ОСОБА_7- 200 грн., та
ОСОБА_8 - 109 грн.

6 серпня 2001 року, ОСОБА_8, згідно
поданої заяви, яка посвідчена приватним нотаріусом Сакського міського
нотаріального округу -  ОСОБА_9та
зареєстрована в реєстрі за № 4762, вийшла зі складу учасників Приватного
підприємства “Граніт”, що зафіксовано в протоколі зборів засновників від
06.08.2001, та отримала свою частку статутного капіталу (а.с.47,51,52).

Таким чином, з 06.08.2001 єдиним
учасником та власником Приватного підприємства “Граніт” залишився ОСОБА_7, що
також підтверджується Статутом приватного підприємства “Граніт”,
зареєстрованого 23.08.2001, реєстраційний № 24499145ю0010559 (а.с.54-58).

Згідно заповіту ОСОБА_7 від 12 січня
2005 року реєстраційний номер 70, заповітна справа №68/2005, все належне йому
майно він заповідає ОСОБА_3 (а.с. 53).

Отже, судова колегія приходить до
висновку про те, що право власності на все майно Приватного підприємства
“Граніт”, у тому числі і корпоративні права, в порядку спадкування за заповітом
після смерті ОСОБА_7 набула ОСОБА_3. Тобто їй, як власнику, належить право
володіння, користування та розпорядження цим майном та корпоративними правами
Приватного підприємства “Граніт”

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 18.09.2006
у справі 2-69/2006,  затверджена мирова
угода, укладена між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і ОСОБА_6, з розподілом часток
Приватного підприємства “Граніт” наступним чином: ОСОБА_3 - 51%, ОСОБА_1- 25%,
ОСОБА_6 - 24% (а.с. 59-63).

Однак, судова колегія зазначає, що
громадянин після підписання угоди про перерозподіл майна підприємства чи частки
в уставному фонді не стає учасником підприємства (носієм корпоративних прав).
Громадянин набуває статус учасника суб'єкта господарювання тільки після
проходження процедури прийняття його іншими учасниками на загальних зборах та
державної реєстрації цих змін у статутних документах, оскільки згідно статті 4
Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців”, державна реєстрація
юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту
створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця фізичною особою,
а також вчинення інших
реєстраційних дій,  які
передбачені цим Законом,  шляхом внесення
відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Порядок проведення державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців включає, зокрема:

- перевірку комплектності
документів,  які подаються державному
реєстратору,  та повноти відомостей,  що вказані
в  реєстраційній картці;

- перевірку документів,  які
подаються державному реєстратору, на
відсутність  підстав  для
відмови  у   проведенні
державної реєстрації;

-
внесення відомостей    про   юридичну
особу   або   фізичну особу - підприємця до Єдиного
державного реєстру;

- оформлення і видачу  свідоцтва
про  державну  реєстрацію
та виписки з Єдиного державного реєстру.

Зміни
до  установчих документів юридичної
особи, а також зміна прізвища та/або імені, та/або по батькові (далі - імені)
або місця проживання фізичної особи - підприємця  підлягають
обов'язковій державній реєстрації шляхом внесення відповідних змін до
записів Єдиного державного реєстру в порядку, встановленому цим Законом.

До матеріалів справи також надана
ухвала Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 04.10.2006
(справа № 2-1761/2006), якою затверджена інша мирова угода, укладена між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, з розподілом часток Приватного
підприємства “Граніт” наступним чином: ОСОБА_3 - 60%, ОСОБА_2 - 15%, ОСОБА_4 -
15%,   ОСОБА_5 - 10% (а.с. 30-31).

Доказів того, що ухвала від
18.09.2006 була зареєстрована у державного реєстратора Сакської районної
державної адміністрації Автономної Республіки Крим до реєстрації змін до уставу
підприємства відповідно до Ухвали Сакського міськрайонного суду Автономної
Республики Крим від 04.10.2006 у справі № 2-1761/2006 та рішення № 1 загальних
зборів учасників приватного підприємства “Граніт” від 24.10.2006, позивач
судовій колегії не надав.

Як вбачається з мирової угоди від 5
вересня 2006 року, укладеної між  ОСОБА_3
та ОСОБА_1 і ОСОБА_6, яка затверджена ухвалою Сакського міськрайонного суду Автономної
Республіки Крим від 18.09.2006 у справі 2-69/2006, у ній розподілено спадкове
майно -  частка статутного фонду, основні
і оборотні засоби і інше майно підприємства, при цьому питання розподілу
корпоративних прав у розумінні чинного законодавства не розглядалось.

Згідно статті 87 Цивільного кодексу
України, для створення  юридичної
особи  її учасники (засновники)
розробляють установчі документи, які
викладаються письмово і підписуються
всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший
порядок їх затвердження. Установчим документом товариства є затверджений
учасниками статут  або  засновницький
договір  між учасниками,  якщо інше не встановлено законом.

Статтею 98 Цивільного кодексу України
передбачено, що рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від
числа  присутніх  учасників,
якщо інше не встановлено установчими документами або законом.                     Статутом приватного
підприємства “Граніт” інше не встановлено.

Таким чином, приймаючи до уваги, що
станом на 24.10.2006 ухвала Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки
Крим від 04.10.2006 (справа № 2-1761/2006), набрала законної сили та не була
скасована, рішення Загальних зборів учасників Приватного підприємства “Граніт” №1
від 24.10.2006 відповідає закону, оскільки прийнято за присутності всіх
учасників з урахуванням їх прав та охоронюваних законом інтересів.

На підставі рішення № 1 загальних
зборів учасників приватного підприємства “Граніт” від 24.10.2006, Державним
реєстратором Сакської районної державної адміністрації Автономної Республіки
Крим 19.12.2006 була проведена державна реєстрація нової редакції Статуту
приватного підприємства “Граніт” за № 2000172.

Таким чином, судова колегія прийшла
до висновку, що учасниками приватного підприємства “Граніт”, згідно Статуту в
редакції 24.10.2006 є: ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Стаття 1 Господарського
процесуального кодексу України надає підприємствам, установам, організаціям та
громадянам-підприємцям право  звертатися
до господарського суду за захистом своїх порушених або  оспорюваних прав і охоронюваних законом
інтересів. Але, якщо за наслідками розгляду справи господарським судом не
встановлено порушення  прав або
охоронюваних  законом   інтересів
позивача у  зв'язку з
невідповідністю змісту установчих документів закону або недотриманням закону
під час їх прийняття,  суд не має підстав
для прийняття рішення про визнання
установчих  документів  товариства або їх окремих положень
недійсними.

Згідно Рекомендацій Президії Вищого
господарського суду України від 28.12.2007 за № 04-5/14 (пункт 2.2.3.)
недотримання вимог закону та  установчих
документів господарських товариств під час скликання і   проведення їх загальних зборів є
порушеннями  права  на участь у роботі цього органу.  Цим правом відповідно  до
законодавства  наділені  лише учасники господарських товариств. Тому
недотримання вимог закону та установчих документів господарських товариств  під час
скликання і проведення загальних зборів не можуть визнаватися
порушеннями прав тих позивачів, які не є учасниками цього товариства.

Носіями корпоративних прав є  учасники
цих суб'єктів господарювання.                     Громадянин стає учасником
суб'єкта господарювання після державної реєстрації.

Як встановлено матеріалами справи,
позивач - ОСОБА_1 не зверталась до учасників
приватного підприємства “Граніт” з заявою про включення її до складу
учасників і таким чином державну реєстрацію як учасник приватного підприємства
“Граніт” не проходила.

На підставі висловленого, судова
колегія вважає, що позивач не є учасником приватного підприємства “Граніт” і
відповідно не є носієм корпоративних прав цього підприємства.

Згідно розділу 4 роз'яснень Вищого
господарського суду України від 28.12.2007, вирішуючи  питання про визнання недійсними установчих
документів суб'єкта господарської діяльності,
суд повинен  керуватися пунктом 2
частини першої статті 110 Цивільного кодексу України.

З урахуванням положень цієї норми, підставами прийняття рішення про
визнання недійсними установчих документів господарського товариства є порушення
закону,  які не можуть бути усунуті.

Такою підставою може бути відсутність
в установчих документах тих відомостей,
які згідно закону повинні обов'язково в них міститися. Даними
відомостями відповідно до статей 88,
120, 134, 143, 151, 154 Цивільного кодексу України,  статей 57, 82 Господарського кодексу
України,  статей 4,  37,
51,  65,  67,  76
Закону України "Про господарські
товариства" є  відомості про
вид товариства,  предмет і цілі його
діяльності, склад засновників та учасників,
найменування та місцезнаходження,
розмір  та  порядок утворення  статутного
(складеного)  капіталу,  порядок
розподілу прибутків та збитків,
склад та компетенцію органів товариства
та порядок прийняття ними рішень,
включаючи перелік питань,  по яких
необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до  установчих
документів  та  порядок ліквідації і реорганізації
товариства.

Порядок проведення державної
реєстрації юридичної особи та документи, що подаються для проведення державної
реєстрації юридичної особи регулюються статтями 8, 24 та 25 Закону України “Про
державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців”. Державному
реєстратору  забороняється  вимагати
додаткові документи  для  проведення
державної  реєстрації юридичної
особи.

У позовній заяві позивач просить
визнати недійсними рішення і протокол № 1 від 24.10.2006 загальних зборів
учасників приватного підприємства “Граніт”в новій редакції. Однак у матеріалах
справи є лише рішення № 1 від 24.10.2006. Протокол № 1 від 24.10.2006 ані
позивачем, ані відповідачем не наданий.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що рішення № 1 від 24.10.2006 Приватного підприємства “Граніт”,
відповідає вимогам законодавства, щодо відомостей,  які повинні обов'язково  в  них
міститися.

На час проведення державної
реєстрації нової редакції Статуту Приватного підприємства “Граніт”, усі вимоги
Закону України  “Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” були виконані.

Згідно статті 15 Цивільного
кодексу  України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання,
а стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає право особи на звернення до
суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права і інтересу.

Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу
України, частиною 2 статті 20 Господарського кодексу України визначені способи
захисту цивільних прав та інтересів.

За приписами  статті 33, 34 Господарського процесуального
кодексу України передбачено, що кожна сторона має довести суду ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень способом, який
встановлений законом для доведення такого роду фактів. Позивачем таких обставин
суду не представлено.

Як свідчать матеріали справи, та
встановлено під час судового розгляду, рішення № 1 та протокол загальних зборів
учасників Приватного підприємства “Граніт” на який посилається позивач як на
підставу своїх позовних вимог, не можуть служити доказом порушеного
корпоративного права позивача, оскільки останній не є учасником  підприємства.

Позивачем всупереч вимогам статей 33,
34 Господарського процесуального кодексу України не представлено судовій
колегії доказів порушення  або
оспорювання відповідачем своїх прав і охоронюваних законом інтересів.

На підставі висловленого,
судова колегія не вбачає обґрунтованих правових підстав для задоволення позову.

Виходячи з вищевикладеного,
судова колегія не вбачає підстав для скасування рішення першої інстанції.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 17 липня 2008 року у справі № 2-24/4860-2008
залишити без змін.

Апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності  ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Головуючий суддя
В.І. Гонтар

Судді                                                                                Ю.В.
Борисова

В.С. Голик