СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

12 березня 2008 року

м. Севастополь Справа № 2-27/1252-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Черткової І.В. ,

суддів                                                                      Волкова К.В. ,

Щепанської О.А. ,

секретар судового засідання                     Рєвєнко М.Ю.,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Керчі Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Воронцова Н.В.) від 17.12.2007 у справі № 2-27/1252-2007А

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Путина" (вул. Гайдара, 9, місто Керч, Автономна Республіка Крим, 98300)

до Державної податкової інспекції в місті Керчі Автономної Республіки Крим (вул. Борзенко, 40, місто Керч, Автономна Республіка Крим, 98300)

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.12.2007 у справі № 2-27/1252-2007А позов товариства з обмеженою відповідальністю "Путина" задоволено.

Визнано нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в місті Керчі Автономної Республіки Крим № /0 від 22.11.2006. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 03, 40 грн судового збору. Повернуто з Державного бюджету України на користь позивача 98, 60 грн зайво сплаченого судового збору.

Постанова мотивована тим, що матеріалами справи підтверджується те, що позивач є сільськогосподарським виробником з повним циклом виробництва, а тому він правомірно застосовував пільги з оподаткування податком на додану вартість.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить зазначену постанову скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не є сільськогосподарським виробником, оскільки на момент перевірки він не здійснював риборозведення та вирощування товарної риби, а займався лише промисловим рибальством.

Відповідач у судове засідання не з’явився, надіслав клопотання про розгляд справи у відсутність його представника. Судова колегія вважає можливим задовольнити клопотання відповідача, оскільки відповідно до статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України він належним чином повідомлений про час і місце засідання суду, проте не реалізував своє процесуальне право на участь у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Позивач подав до суду заперечення на апеляційну скаргу, які мотивовані тим, що класичне рибальство є сільськогосподарською діяльністю.

У судове засідання позивач не з’явився. Відповідно до статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України позивач належним чином повідомлений про час і місце засідання суду, проте він не реалізував своє процесуальне право на участь у судовому засіданні апеляційної інстанції, тому судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.03.2008 суддю Голика В.С. замінено на суддю Щепанську О.А.

Переглянувши постанову суду відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

20.11.2006 Державною податковою інспекцією в місті Керчі Автономної Республіки Крим проведено камеральну перевірку податкової декларації з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю "Путина" за вересень 2006 року, про що складено акт № 921/15-2/24865035 (а. с. 28).

Перевіркою встановлено порушення підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”.

На підставі вказаного акту Державна податкова інспекція в місті Керчі Автономної Республіки Крим 22.11.2006 прийняла та надіслала на адресу позивача податкове повідомлення-рішення № /0 про донарахування податку на додану вартість у сумі 1 620 грн та застосування фінансових санкцій у сумі 81 грн на підставі підпункту 17.1.4 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” (а. с. 30).

Із акту перевірки вбачається, що 20.10.2006 товариством з обмеженою відповідальністю "Путина" надана скорочена декларація з податку на додану вартість за вересень 2006 року, відповідно до якої сума поставок складає 40 701 грн (у тому числі податок на додану вартість з урахуванням коригування в сумі 8 245 грн), сума придбання товарів (робіт, послуг) –33 124 грн (у тому числі податок на додану вартість у сумі 6 625,00 грн), різниця між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту має позитивне значення та становить 1 620,00 грн.

За цих обставин відповідачем зроблено висновок про, те що за результатами звітного періоду позивач повинен сплатити до бюджету 1 620,00 грн податку на додану вартість, оскільки при заповненні податкової декларації товариством з обмеженою відповідальністю "Путина" необґрунтовано використано пункт 11.29 статті 11 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Відповідно до пункту 11.29 статті 11 Закону України „Про податок на додану вартість” до 1 січня 2008 року зупинено дію пункту 7.7 статті 7, пунктів 10.1 і 10.2 статті 10 цього Закону в частині сплати до бюджету податку на додану вартість щодо операцій з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, за винятком операцій з поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, що здійснюються сільськогосподарськими товаровиробниками незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, в яких сума, одержана від поставки сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередній звітний (податковий) рік, становить не менше 50 відсотків загальної суми валового доходу підприємства.

Отже, дія пункту 11.29 статті 11 Закону України „Про податок на додану вартість” поширюється на сільськогосподарських товаровиробників незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, що здійснюють поставку сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки.

Відповідно до статті 1 Закону України “Про стимулювання розвитку сільськогосподарського господарства дна період з 2001 –2004 років” сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Пунктом 2.2 Статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Путина" встановлено, що позивач займається промисловим рибальством, переробкою, реалізацією риби та інших морепродуктів відповідно до лімітів, встановлених Департаментом рибного господарства України (а. с. 11).

Згідно з довідкою Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України (а. с. 25) за позивачем закріплено код КВЕД 05.01.0 –ловля риби у внутрішніх водоймах, морях та океанах. Цей код включає діяльність суден та берегових рибозаводів, які займаються одночасно виловом риби, її переробкою та виготовленням консервів.

Також відповідно до пункту 2.15 Закону України “Про державну підтримку сільського господарства на Україні” сільгосппродукцією вважаються товари, що підпадають під визначення 1-24 груп УКТ ВЕД. Згідно з Митним тарифом України до групи 03 входять риба та ракоподібні, малюски та інші водні безхребетні.

З вказаного випливає висновок про те, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником.

Доводи відповідача про те, що позивач не є сільськогосподарським товаровиробником, оскільки не здійснює всі стадії рибництва –від риборозведення та вирощування до вилову та продажу, не ґрунтуються на законі.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.05.1999 № 391-р встановлено, що центральним та місцевим органам виконавчої влади у взаємовідносинах з рибницькими та рибальськими, включаючи риболовецькі, господарствами, що займаються риборозведенням, вирощуванням товарної риби, виловом, переробкою та збутом власної рибопродукції (незалежно від організаційно-правових форм) виходити з того, що ці підприємства є сільськогосподарськими товаровиробниками.

Зі змісту цих положень слідує, що під визначення „сільськогосподарські товаровиробники” підпадають риболовецькі господарства, які не займаються, зокрема, риборозведенням чи вирощуванням товарної риби. Тобто, всупереч твердженню відповідача, розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.05.1999 № 391-р не вимагає здійснення суб’єктом господарювання всіх без виключення видів діяльності, зазначених у розпорядженні.

Отже, позовні вимоги про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в місті Керчі Автономної Республіки Крим № /0 від 22.11.2006 підлягаю задоволенню.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Керчі Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

2.Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.12.2007 у справі № 2-27/1252-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя                                        І.В. Черткова

Судді                                                                      К.В. Волков

О.А. Щепанська