ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.08                                                                                 Справа № 13/139

За позовом державного підприємства «Донецька вугільна компанія» м. Донецьк

до закритого акціонерного товариства «Луганська вугільна компанія»м. Луганськ

про зобов’язання відвантажити товар на суму 2679714 грн. 55 коп.

Суддя

Яресько Б.В.

За участю:

Секретар судового засідання Чорна І.М.

Від позивача

Не прибув

Від відповідача

Ахтимова Г.А. дов. № 01/Д від 01.07.2008 р.

У судовому засіданні 02 жовтня 2008 р. за участю сторін була оголошена перерва до 12 год. 00 хв. 16 жовтня 2008 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивач звернувся з позовом про спонукання відповідача вчинити певні дії, а саме: відвантажити продукти збагачення (вугільний концентрат) по реквізитам, що зазначаються у заявках позивача

Заявою від 25.09.2008 р. № 12ю144 позивач змінив предмет позову, та просить суд спонукати ЗАТ «Луганська вугільна компанія»відвантажити вугільну продукцію по реквізитам вантажоодержувача, а саме:

1) 140 тон 2 вагона (марка ГСШ 0-13)

Вантажоодержувач                     Ладижинська ТЕС ВАТ «Західенерго»

Код вантажоодержувача           3601

Вантажовідправник                    ГЗФ «Білореченська»

Код вантажовідправника          1639

Станція відправлення                    Збірна Донецької ж/д

Код станції                                        505901

Платник ж/д тарифу                    ДП «Вугілля України»Е-043011

2) 1729 тон 26 вагонів (марка ГСШ 0-13)

Вантажоодержувач                     Ладижинська ТЕС ВАТ «Західенерго»

Код вантажоодержувача           3601

Вантажовідправник                    ЗАТ «Кріворіжське»

Код вантажовідправника          7162

Станція відправлення                    Стаханов Донецької ж/д

Код станції                                        495409

Платник ж/д тарифу                    ДП «Вугілля України»Е-043011

3) 2687 тонн –40 вагонів (марка ГСШ 0-13)

Вантажоодержувач                     Ладижинська ТЕС ВАТ «Західенерго»

Код вантажоодержувача           3601

Вантажовідправник                     ЗАТ «Міхайлівське»

Код вантажовідправника          5458

Станція відправлення                    Марівка Донецької ж/д

Код станції                                         495606

Платник ж/д тарифу                    ДП «Вугілля України»Е-043011

В процесі розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що він обґрунтовано не відвантажує вугілля, оскільки скористався своїм правом на притримання виконання зобов’язання, в зв’язку з наявною заборгованістю позивача.

14.10.2008 р. від позивача надійшли клопотання про продовження строку розгляду справи на один місяць, та про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України строк вирішення спору може бути продовжений за клопотанням обох сторін чи клопотанням однієї сторони, погодженим з другою стороною. Від відповідача клопотання про продовження строку, чи заяви про погодження клопотання позивача до суду не надходило, за таких обставин відсутні підстави для задоволення клопотання про продовження строку вирішення спору.

З врахуванням спливу строку вирішення спору, та наявністю в матеріалах справи доказів необхідних для розгляду справи по суті, клопотання позивача про відкладення розгляду справи судом відхиляється.

З’ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи учасників судового процесу, суд

ВСТАНОВИВ, що 01 січня 2005 року між сторонами по справі був укладений договір № 53 про надання послуг зі збагачення, за яким позивач зобов’язався надавати відповідачу в якості давальницької сировини рядове вугілля, а відповідач зобов’язався за плату переробити його та відвантажити одержаний продукт збагачення за реквізитами зазначеними позивачем. Продукти збагачення, одержані в результаті переробки рядового вугілля є власністю позивача.

Відповідно до п. 6.2. договору виконання зобов’язання позивача по своєчасній оплаті переробки забезпечуються пенею в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Додатковими угодами від 01.12.2006 р., та 28.12.2007 р. сторони продовжили строк дії договору до 31 грудня 2008 року.

Як вбачається з балансу переробки давальницької сировини станом на 31.05.2008 р. залишки вугільного концентрату, що належить позивача, але не був відвантажений відповідачем за заявками позивача, та знаходиться у відповідача становить 4580,36 тон на загальну суму 2679714 грн. 55 коп. з ПДВ.

Відповідач довідкою від 02.10.2008 р. № 11-545 підтвердив факт знаходження у нього належного позивачу вугільного продукції в кількості 4710 тонн.

Позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом в якому просить суд зобов’язати відповідача відвантажити за зазначеними реквізитами вугільну продукцію в кількості 4580,36 тон на загальну суму 2679714 грн. 55 коп., обґрунтовуючи свої вимоги невиконанням відповідачем зобов’язань за договором № 53 про надання послуг зі збагачення від 01.01.2005 р.

Відповідач позов не визнає, посилаючись на те, що оскільки у позивача існує заборгованість перед відповідачем як за договором № 53 в сумі 179631,91 грн., так і 9038747 грн. 29 коп. за договором поступання боргу № 20/04 від 10.04.2006 р. та рішенням господарського суду Донецької області від 18 липня 2007 року по справі № 20/196, то відповідач відповідно до положень ст.ст. 546, 594 Цивільного кодексу України скористався своїм правом на забезпечення виконання зазначених грошових зобов’язань на загальну суму 9218379 грн. 20 коп. та притримав вугільну продукцію, у тому числі і в кількості 4580,36 тон на загальну суму 2679714 грн. 55 коп. відвантаження якої є предметом спору. Про притримання продукції відповідач неодноразово повідомляв позивача, у тому числі і листом від 06.05.2008 № 328/03/03

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статті 173 Господарського кодексу України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку, а саме: виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

Відповідно до приписів статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог —відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 цього ж кодексу передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами статті 530 згаданого кодексу, зокрема, встановлено, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено факт наявності невиконаного відповідачем зобов’язання за договором № 53 від 01.01.2005 р. щодо відвантаження належної позивачу вугільної продукції в кількості 4580,36 тон на загальну суму 2679714 грн. 55 коп.

Доводи відповідача стосовно того, що зазначена продукція була ним притримання з метою забезпечення виконання грошових зобов’язань відповідача судом відхиляються з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 594 Цивільного кодексу України кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов'язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов'язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов'язання. Притриманням речі можуть забезпечуватись інші вимоги кредитора, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За договором № 53 про надання послуг зі збагачення від 01.01.2005 р. виконання зобов’язань позивача по оплаті наданих послуг забезпечується лише пенею.

Відповідачем не надано суду доказів укладення ним з позивачем правочину у письмовій формі який передбачав би забезпечення виконання зобов’язань позивача як за договором № 53 так і за іншими зобов’язаннями шляхом застосування притримання.

За таких обставин, відповідач безпідставно притримує належну позивачу вугільну продукцію.

З врахуванням викладеного позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивачем заявлена вимога щодо спонукання відповідача відвантажити вугілля в кількості 4580,36 тон на загальну суму 2679714 грн. 55 коп. Зазначена вимога є майновою –ціна позову дорівнює вартості майна, що витребується, і відповідно позивач при поданні позову був зобов’язаний сплатити державне мито в розмірі 1 % від суми позову, що складає 25500 грн. 00 коп. відповідно до положень ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито».

Позивач при поданні позову сплатив за платіжним дорученням № 9483 від 11 серпня 2008 року державне мито в сумі 85 грн. 00 коп. Таким чином, з позивача належить достягнути державне мито в сумі 25415 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, а саме державне мито у сумі –25500 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 44,49,75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов’язати закрите акціонерне товариство «Луганська вугільна компанія»Луганська область, місто Луганськ, Артемівський район вулиця Советська б. 18 ідентифікаційний код 32474386 відвантажити на користь державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія»м. Донецьк, вул.. Артема 63 ідентифікаційний код 33161669 вугільну продукцію по реквізитам вантажоодержувача, а саме:

1) 140 тон 2 вагона (марка ГСШ 0-13)

Вантажоодержувач                     Ладижинська ТЕС ВАТ «Західенерго»

Код вантажоодержувача           3601

Вантажовідправник                    ГЗФ «Білореченська»

Код вантажовідправника          1639

Станція відправлення                    Збірна Донецької ж/д

Код станції                                        505901

Платник ж/д тарифу                    ДП «Вугілля України»Е-043011

2) 1729 тон 26 вагонів (марка ГСШ 0-13)

Вантажоодержувач                     Ладижинська ТЕС ВАТ «Західенерго»

Код вантажоодержувача           3601

Вантажовідправник                    ЗАТ «Кріворіжське»

Код вантажовідправника          7162

Станція відправлення                    Стаханов Донецької ж/д

Код станції                                        495409

Платник ж/д тарифу                    ДП «Вугілля України»Е-043011

3) 2687 тонн –40 вагонів (марка ГСШ 0-13)

Вантажоодержувач                     Ладижинська ТЕС ВАТ «Західенерго»

Код вантажоодержувача           3601

Вантажовідправник                     ЗАТ «Міхайлівське»

Код вантажовідправника          5458

Станція відправлення                    Марівка Донецької ж/д

Код станції                                         495606

Платник ж/д тарифу                    ДП «Вугілля України»Е-043011, наказ видати.

3. Стягнути з закритого акціонерного товариства «Луганська вугільна компанія»Луганська область, місто Луганськ, Артемівський район вулиця Советська б. 18 ідентифікаційний код 32474386 на користь державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія»м. Донецьк, вул. Артема 63 ідентифікаційний код 33161669 державне мито у сумі –25500 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп., наказ видати.

4. Стягнути з державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія»м. Донецьк, вул.. Артема 63 ідентифікаційний код 33161669 на користь державного бюджету України державне мито в сумі 25415 грн. 00 коп., наказ видати.

За згодою сторін у судовому засіданні була проголошена лише вступна та резолютивна частина рішення

Суддя                                                                                 Б.В. Яресько

Дата підписання повного тексту рішення

21 жовтня 2008 року.