ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2008 р.

№ 4/11

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Козир Т.П.

суддів :

Мележик Н.І.,

Подоляк О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги

ДП "Домобудівельний комбінат

"Кредо";

ТОВ "Мегаполісстрой"

на постанову

від 27.12.2007 р. Київського

апеляційного господарського суду

у справі

№ 4/11

за позовом

АТЗТ "Київське виробниче

об'єднання "Простор"

до

ДП "Домобудівельний комбінат

"Кредо"

третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача

Святошинська у місті Києві державна адміністрація

про

визнання права власності та

зобов'язання вчинити дії

за участю представників:

від позивача

- Басараб Н.В.

від відповідача

- Мельник Н.Й.

від третьої особи

- Андишула А.М.

від ТОВ “Мегаполісстрой”

- Волкова М.Ю.,

Курганська-Сапак Л.В.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.11.2007 р. (судді: Борисенко І.І., Ковтун С.А., Хрипун О.О.) позов задоволено: визнано за АТЗТ "Київське виробниче об'єднання "Простор" право власності на об'єкт незавершеного будівництва по вул. Булгакова, 12 у Святошинському районі м. Києва, а саме: корпус № 1 та корпус № 2; зобов'язано ДП "Домобудівельний комбінат "Кредо" повернути АТЗТ "Київське виробниче об'єднання "Простор" об'єкт незавершеного будівництва по вул. Булгакова, 12 у Святошинському районі м. Києва, а саме: корпус № 1 та корпус № 2.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.12.2007 р. (судді: Моторний О.А., Кошіль В.В., Вербицька О.В.) рішення господарського суду міста Києва від 21.11.2007 р. змінено із викладенням резолютивної частини рішення у редакції, відповідно до якої позов задоволено: визнано за АТЗТ "Київське виробниче об'єднання "Простор" право власності на об'єкт незавершеного будівництва по вул. Булгакова, 12 у Святошинському районі м. Києва, а саме: корпус № 1 загальною площею 4427,30 кв. м та корпус № 2 загальною площею 2683,99 кв. м; зобов'язано ДП "Домобудівельний комбінат "Кредо" повернути АТЗТ "Київське виробниче об'єднання "Простор" об'єкт незавершеного будівництва по вул. Булгакова, 12 у Святошинському районі м. Києва, а саме: корпус № 1 загальною площею 4427,30 кв. м та корпус № 2 загальною площею 2683,99 кв. м.

Не погоджуючись з постановою, ДП "Домобудівельний комбінат "Кредо" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права.

Також, до Вищого господарського суду України звернулось ТОВ "Мегаполісстрой" з касаційною скаргою, в якій заявило вимоги про скасування рішення і постанови та про передачу справи на новий розгляд до місцевого господарського суду з тих підстав, що прийняті у справі судові рішення можуть суттєво вплинути на його права і обов'язки, а тому товариство слід залучити до участі в справі.

Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційних скарг, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 25 вересня 1992 року на підставі розпорядження представника Президента України № 431 Кооперативному виробничому об'єднанню "Простор" було передано право на будівництво Центру дозвілля у сьомому мікрорайоні житлового масиву Південна Борщагівка у м. Києві.

10 листопада 1992 року між Кооперативним виробничим об'єднанням "Простор" та трестом "Київміськбуд-2" укладено контракт на будівництво центру дозвілля за адресою: м. Київ, житловий масив Південна Борщагівка, 7-й мікрорайон, вул. Булгакова, 12.

В подальшому, 12.04.2003 р. між АТЗТ “Київське виробниче об'єднання "Простор", яке є правонаступником кооперативного виробничого об'єднання "Простор", Святошинською районною у місті Києві Державною адміністрацією та ДП "Домобудівельний комбінат "Кредо" підписано договір № 10 про подальше інвестування будівництва Центру дозвілля та співробітництва по вул. Булгакова, 12 та купівлі-продажу даного об'єкту незавершеного будівництва і уступки пов'язаних з цим майнових та інших прав. Відповідно до умов цього договору позивач зобов'язався передати за плату відповідачу об'єкт незавершеного будівництва за адресою: м. Києві по вул. Булгакова, 12, а також всі майнові права, пов'язані з інвестуванням будівництва цього об'єкту.

В обґрунтування пред'явлених вимог АТЗТ “Київське виробниче об'єднання “Простор” стверджувало, що з посиланням на акт № 1 прийому-передачі незавершеного будівництва "Центр дозвілля" по вул. Булгакова, 12, ДП "Домобудівельний комбінат "Кредо" заволоділо об'єктом незавершеного будівництва та не визнає право власності позивача на цей об'єкт.

В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно положень ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Пункт 1.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджено наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5 і зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 р. за № 157/6445 (із змінами і доповненнями), реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації.

Статтею 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" передбачено, що підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є, зокрема, рішення суду про право власності на об'єкт незавершеного будівництва.

Як встановлюють положення частин 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" передбачає, що рішення суду про право власності на об'єкт незавершеного будівництва може бути підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав.

Відповідно до ст. 1 ГПК України, ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Матеріали справи свідчать про те, що АТЗТ "Київське виробниче об'єднання "Простор" заявлено вимоги про визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва, що узгоджується із нормами ст. ст. 16, 392 ЦК України, ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень".

Приймаючи рішення та постанову про задоволення позову господарські суди першої та апеляційної інстанцій послались на наявність правових підстав для визнання за АТЗТ “Київське виробниче об'єднання "Простор" права власності на об'єкт незавершеного будівництва по вул. Булгакова, 12 у Святошинському районі м. Києва (корпуса №№ 1, 2), та зобов'язання ДП "Домобудівельний комбінат "Кредо" повернути згаданий об'єкт позивачу.

Висновки судів відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Суди надали належну юридичну оцінку акту № 1 прийому-передачі незавершеного будівництва "Центр дозвілля" по вул. Булгакова, 12, з посиланням на який ДП "Домобудівельний комбінат "Кредо" стверджувало про правомірність заволодіння об'єктом незавершеного будівництва у м. Києві по вул. Булгакова, 12, та дійшли мотивованого висновку про недоведеність факту передачі у законному порядку цього об'єкту відповідачу.

При цьому суди підставно врахували положення ст. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та дійшли обґрунтованих висновків про те, що акт прийому-передачі № 1 не відповідає встановленими Законом вимогам, а також не може підтверджувати та фіксувати факт здійснення господарської операції по передачі об'єкту незавершеного будівництва за адресою м. Києві по вул. Булгакова, 12 відповідачу у власність.

Крім цього судами досліджено, що згаданий акт складено на предмет початку будівельно-монтажних робіт на об'єкті і він не впливає на виконання сторонами договору № 10 від 12.04.2003 р.

Встановивши, що об'єкт незавершеного будівництва у власність відповідачу не передавався, дослідивши обставини проведення будівництва об'єкта підприємством, правонаступником якого є позивач, прийнявши до уваги невизнання відповідачем прав позивача і безпідставне заволодіння об'єктом, господарські суди обґрунтовано вказали на наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та частин 1, 2 статті 1117 ГПК України, касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Посилання ТОВ "Мегаполісстрой" на те, що прийняті у справі судові рішення можуть суттєво вплинути на його права і обов'язки, які випливають із договору № 23-12/05 від 23.12.2005 р. про участь в інвестиційному проекті щодо завершення будівництва "Центру дозвілля", відповідно до п. 4.1 якого в разі виконання ним своїх зобов'язань стосовно будівництва об'єкту він повинен отримати у власність частину загальної площі об'єкту, не приймаються колегією суддів до уваги. ДП "Домобудівельний комбінат "Кредо" укладаючи із ТОВ "Мегаполісстрой" договір від 23.12.2005 р. № 23-12/05 не було власником об'єкту незавершеного будівництва і не могло надавати об'єкт для подальшого будівництва ТОВ "Мегаполісстрой" з подальшим відчуженням частини цього об'єкту. Крім цього, умови договору не виконувались жодною із його сторін.

Посилання оскаржувачів на інші обставини не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на положення ст. 1117 ГПК України та з підстав їх суперечності матеріалам справи.

Твердження оскаржувачів про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ДП “Домобудівельний комбінат “Кредо” та ТОВ “Мегаполісстрой” залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.12.2007 р. у справі № 4/11 залишити без змін.

Головуючий, суддя Т. Козир

С у д д і Н. Мележик

О. Подоляк