ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2008 р. Справа № 33/09-08

вх. № 365/3-33

Суддя господарського суду Савченко А.А.

при секретарі судового засідання Яковенко К.І.

за участю представників сторін:

позивача - Захарченко О.А., дов. № 1281/08 від 29.10.07р. відповідача - Сапич А.Л. - голова житлового товариства, Сельванович Л.А., дов. № 55від 11.03.2008р.

розглянувши справу за позовом ВАТ ДЕК "Центренерго" в особі відокремленого структурного підрозділу Зміївська ТЕС ВАТ ДЕК "Центренерго", с. Комсомольське

до Житлове товариство "Дельта", с. Комсомольське

про стягнення 196862,66 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 196862,66грн. за договором №112 на постачання питної води з водопроводу та приймання стічних вод до каналізації, укладеним між сторонами 01 квітня 2004р., а також за договором №113 на постачання теплової енергії в гарячій воді, укладеним між сторонами 01 квітня 2004р. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов’язання внаслідок чого виникла заборгованість, яка до цього часу не сплачена.

19.02.2008р. надійшло уточнення позовних вимог, яке прийняте судом до розгляду, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача 194086,92грн. заборгованості за договором №112 на постачання питної води з водопроводу та приймання стічних вод до каналізації від 01 квітня 2004р., за договором №113 на постачання теплової енергії в гарячій воді від 01 квітня 2004р., та угодою про реструктуризацію заборгованості від 16.10.03р. Свої вимоги обґрунтовує тим, що окрім боргу за договорами №№ 112,113 має місце заборгованість в розмірі 126828,71 грн. за угодою б/н про реструктуризацію заборгованості, укладеною сторонами 16.10.2003р.

Відповідач проти позову частково заперечує, визнає наявність боргу в розмірі 67258,21 грн. за договорами №№ 112,113, щодо решти проти позову заперечує за пропуском строку позовної давності.

В судовому засіданні було оголошено перерву з 11.03.2008р. до 14.20 год. 25.03.2008р.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступне.

01.04.2004р. між ВАТ "Державна Енергогенеруюча компанія "Центренерго" в особі відокремленого структурного підрозділу Зміївська ТЕС ВАТ ДЕК "Центренерго" та Житловим товариством «Дельта» були укладені договори № 112 на постачання питної води з водопроводу та приймання стічних вод до каналізації та № 113 на постачання теплової енергії в гарячій воді.

Відповідно до умов договору № 112 на постачання питної води з водопроводу та приймання стічних вод до каналізації позивач зобов'язався забезпечувати відповідача питною водою та приймати стічні води до каналізації в розмірі встановленого ліміту водоспоживання, водовідведення, які визначаються та затверджуються місцевими органами державної виконавчої влади або уповноваженим ними органом залежно від технічного стану і пропускної здатності (продуктивності) водопровідних та каналізаційних споруд, водопровідної й каналізаційної мережі, але не вище обсягів, узгоджених технічними умовами на приєднання абонента, та встановленої потужності каналізаційних очисних споруд. А відповідач зобов'язався своєчасно оплачувати надані йому послуги у водопостачанні та водовідведенні, а саме на підставі п.п.6.3, 6.4 договору, відповідач не пізніше ніж за 10 днів до початку споживання сплачує позивачеві 100% вартості заявленого обсягу споживання у розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця; розрахунки визначаються за фактичними показниками приладів обліку та здійснюються на підставі рахунків, які виписуються позивачем. Кінцеві розрахунки здійснюються на розрахунковий рахунок позивача не пізніше 10 числа, який слідує за розрахунковим періодом.

Відповідно до умов договору № 113 на постачання теплової енергії в гарячій воді позивач зобов'язався постачати відповідачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а відповідач зобов'язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. Відповідно до п. 6.5 договору відповідач за 10 днів до початку розрахункового періоду повинен сплачувати позивачеві 100% вартості зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Позивач належним чином виконав умови договору № 112 на постачання питної води з водопроводу та приймання стічних вод до каналізації та договору № 113 на постачання теплової енергії в гарячій воді, що підтверджується матеріалами справи.

Але відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за договорами в частині оплати наданих позивачем послуг, внаслідок чого станом на 31.01.2008р. утворилась заборгованість в сумі 67258,21 грн., яка до цього часу не сплачена.

Суд вважає, що своїми діями відповідач порушив умови договорів та вимоги ст. 526 ЦК України, якою передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином та відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги про стягнення 67258,21 грн. законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Щодо решти заявленого боргу в розмірі 126828,71 грн. слід зазначити наступне.

Обґрунтовуючи вимогу про стягнення боргу в розмірі 126828,71 грн., позивач посилається на те, що цей борг утворено за договорами № 08-593 від 05.12.2002р., № 08/594 від 05.12.2002р. та договору № 25 від 04.01.2000р.(08-184 від 02.03.2000р.) та угодою б/н від 16.10.2003р. про реструктуризацію вищевказаної заборгованості.

При дослідженні цієї угоди встановлено, що сторони у розділі №1 визнали, що за договорами № 08-593, № 08/594, №08-184 станом на день укладення угоди, має місце заборгованість за надані послуги в розмірі 308417 грн. Але за змістом цієї угоди сторони лише визначили розмір боргу, не змінивши при цьому строки, порядок та умови оплат за зобов’язаннями, які виникли за вищевказаними договорами. Угода має назву «про реструктуризацію заборгованості», але фактично сторонами не було реструктуризовано цей борг на визначений термін за певних умов, не встановлено строки виконання.

За таких обставин, суд вважає, що ця угода лише свідчить про визнання відповідачем станом на день укладення угоди -16.10.2003р. боргу в розмірі 308417 грн..

За матеріалами справи встановлено, що фактично цей борг утворено за період 1997-2003р.р, але в угоді відсутне посилання на будь-який договір, який було укладено сторонами у період 1997-1999р.р.

Відповідач в заяві від 11.03.2008р. в задоволенні боргу, який утворено за вищевказаний період, просить відмовити за пропуском строку позовної давності.

У відповідності до п.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов’язку.

У позивача право вимагати виконання зобов’язання виникло з часу настання строків виконання за договорами № 08-593 від 05.12.2002р., № 08/594 від 05.12.2002р. та № 25 від 04.01.2000р.(08-184 від 02.03.2000р.). Крім того, позивач мав змогу починаючи з жовтня 2003р. вимагати виконання зобов’язання за вищевказаними договорами, в тому числі на підставі угоди про реструктуризацію заборгованості від 16.10.2003р..

Оскільки з часу укладення угоди від 16.10.2003р., якою було перервано строк позовної давності, пройшло майже 5 років і позивач у встановлений законом термін не звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за низкою договорів, які є предметом угоди від 16.10.2003р., а звернувся до суду з позовом лише у лютому 2008р., подавши до суду заяву про уточнення позовних вимог, суд вважає, що позов подано з пропуском строку позовної давності, встановленого ст.257 ЦК України.

Оскільки відповідачем заявлено про сплив позовної давності за заявленою вимогою, суд вважає, що в задоволенні позову про стягнення 126828,71 грн. боргу необхідно відмовити на підставі п.4 ст.267 ЦК України за спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі.

У відповідності зі ст.49 ГПК України суд вважає необхідним витрати по сплаті державного мита у сумі 672,58 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 40,90 грн. покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 526 ЦК України, ст.ст.1, 12, 33, 49, ст.ст. 82-84 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Житлового товариства «Дельта» (63460,Харківська обл., Зміївський район, с.Комсомольське, вул..Лермонтова,28, в тому числі р/рахунок 0200 в філії «Відділення ПІБ в смт. Комсомольське»,МФО 351210, ) на користь Відкритого акціонерного товариства „Державна енергогенеруюча компанія „Центренерго” (01032, м. Київ, вул. Комінтерну, 27, у тому числі р/р 1404 в Київському відділенні Промінвестбанку МФО 322250 код 22927045) в особі відокремленого підрозділу Зміївська ТЕС (63460, Харківська область, Зміївський район, с. Комсомольське, у тому числі р/р 0035 в філії „Відділення ПІБ в смт. Комсомольське” МФО 351210, ) 67258,21 грн. основного боргу, витрати по сплаті державного мита у сумі 672,58 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 40,90 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення підписане 28.03.2008р.

Суддя Савченко А.А.