ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2008 Справа № 5/489-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідача)

суддів: Виноградник О.М., Науменко І.М.

при секретарі судового засідання: Геворгян Е.М.

за участю представників сторін:

від позивача - Ткаченко Л.Л., довіреність № 20/3 від 04.01.08,

Ярош О.М., юрисконсульт, довіреність № 20-553 від 20.12.07;

від відповідача - Філоненко Т.А., начальник відділу контролю, довіреність № 313 від 01.01.08,

Селяков О.В., юрисконсульт, довіреність № 62 від 01.01.08;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства "Придніпровська залізниця", м.Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2007 року у справі № 5/489-07

за позовом відкритого акціонерного товариства “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь”, м. Запоріжжя

до державного підприємства “Придніпровська залізниця”, м.Дніпропетровськ

про стягнення 113 738 грн. 40 коп.

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні 10.04.2008 року, за згодою представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відкрите акціонерне товариство “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь”, м. Запоріжжя звернулося з позовом до державного підприємства “Придніпровська залізниця”, м. Дніпропетровськ про стягнення 113738,0 грн. зайве списаних з особистого рахунку сум провізної плати.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2007 року по справі № 5/489-07 (суддя Шевченко С.Л.) позовні вимоги задоволені, оскільки наказ Міністерства транспорту та зв”язку України № 356 зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.05.2007 року за № 458/13725 набрав чинності з 15.05.2007 року, тому проведення залізницею розрахунків відповідно даного наказу в першій половині травня 2007 року є неправомірними, а списані з позивача грошові кошти по підвищеним тарифам на підставі наказу Міністерства транспорту і зв”язку України № 356 від 28.04.2007 року підлягали поверненню позивачу.

Не погодившись із рішенням, державне підприємство “Придніпровська залізниця” подало до суду апеляційну скаргу, в якій просило рішення скасувати, а в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки позивач в претензійному порядку звернувся до відповідача у меншій сумі ніж сума позову, а також скаржник послався на те, що наказ Міністерства транспорту та зв”язку України № 356 від 28.04.2007 року “Про затвердження Розмірів знижок до тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у власних залізничних вантажних вагонах та коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України” таким, що не підпадає під дію статті 3 Указу Президента України від 03.10.1992 року № 493/92.

Позивач вважає доводи скаржника безпідставними, просить залишити рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Між відкритим акціонерним товариством “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь”, м. Запоріжжя та державним підприємством “Придніпровська залізниця”, м. Дніпропетровськ укладено договір від 01.06.2005 року № ПР/ДН-3-05 83/251/НЮ/20/2005/1674 (далі договір), відповідно до умов якого залізниця надає позивачу послуги, пов”язані з перевезенням вантажів та проводить розрахунки за ці послуги.

Згідно пункту 3.2 договору у міру виконання перевезень та надання послуг залізниця списує відповідні суми з особового рахунку вантажовласника (позивача) на підставі перевізних карток і інше.

При відправленні вантажу нарахована, а в подальшому переліками залізничних документів від 04.05.2007 року, 05.05.2007 року, 06.05.2007 року, 07.05.2007 року, 08.05.2007 року, 09.05.2007 року, 10.05.2007 року, 11.05.2007 року, 12.05.2007 року, 13.05.2007 року, 14.05.2007 року, 15.05.2007 року з особистого рахунку позивача відповідно до умов договору стягнута провізна плата з урахуванням вимог, виданого Міністерством транспорту та зв”язку України наказу № 356 від 28.04.2007 року “Про затвердження Розмірів знижок до тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у власних залізничних вантажних вагонах та коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України”.

Вказаний наказ зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.05.2007 року № 458/13725.

Відповідно до Указу Президента України від 03.10.2992 року № 493 “Про державну реєстрацію нормативно-правових актів Міністерства та інших органів державної влади” зареєстровані нормативно-правові акти набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності. Таким чином, наказ набрав чинності 15.05.2007 року.

Списана провізна плата, відповідно до матеріалів справи, нарахована як на міжнародні перевезення так і на перевезення по залізницям України.

Відповідно статті 10 Цивільного кодексу України чинний міжнародний договір, який регулює цивільні правовідносини, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України.

Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Пунктом 6 статті 315 Господарського кодексу України передбачено, що у спорах, пов'язаних з міжнародними перевезеннями вантажів, порядок пред'явлення позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України.

Пунктом 4 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, також встановлено, що перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Враховуючи вимоги частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, Закону України "Про господарські суди", цього кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також частиною 3 цієї ж статті передбачено, що, якщо в міжнародних договорах України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Щодо чинності в Україні Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС), то ця Угода чинна в Україні з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" від 12.09.1991 року Україна є правонаступником прав і обов'язків за міжнародними договорами Союзу РСР, які не суперечать Конституції України та інтересам республіки.

"Соглашение о международном грузовом сообщении" (абревіатура –СМГС) підписано Союзом РСР і воно стало чинним для нього з 01.11.1951 року.

На підставі постанови Верховної Ради України від 17.09.1992 року "Про приєднання України до Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів" (Віденська конвенція) Україна приєдналася до цієї Конвенції.

Відповідно до статті 34 Віденської конвенції, коли частина або частини території держави відокремлюються і утворюють одну або декілька держав, незалежно від того, чи продовжує існувати держава-попередниця, будь-який договір, що був у силі на момент правонаступництва держав стосовно всієї території держави-попередниці, продовжує бути в силі стосовно до кожної утвореної таким чином держави-наступниці.

Окрім того, додатково у постанові Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 року № 246 "Про угоди щодо міжнародного залізничного вантажного та пасажирського сполучення" зазначено про приєднання Державної адміністрації залізничного транспорту України до цих Угод і про необхідність залізницям, морським пароплавствам, вантажовідправникам та вантажоодержувачам України забезпечити виконання цих Угод.

Нормою статті 5 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що порядок досудового врегулювання спорів визначається цим Кодексом, якщо інший порядок не встановлено діючим на території України законодавством, яке регулює конкретний вид господарських відносин, яким в даному випадку є Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС).

Отже, відносини по даному спірному перевезенню частково регулюються Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення, що підтверджується укладенням договорів перевезення на бланках накладної СМГС.

За положенням параграфу 1 статті 30 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) право пред'явлення позову, який ґрунтується на договорі перевезення, належить тій особі, яка має право заявити претензію залізниці. Позов може бути пред'явлений тільки після заявлення претензії у відповідності зі статтею 29 Угоди.

Позивач не надав доказів дотримання обов'язкового досудового порядку врегулювання спору, а саме –заявлення претензії до перевізника у встановленому Угодою порядку, в частині позовних вимог у сумі 69393,6 грн.

Стаття 3 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення під словами "залізниця" розуміє всі залізниці однієї країни. Окрім того, додаток № 19 до Угоди (СМГС), встановлює перелік назв та адрес органів залізниць, компетентних для розгляду претензій, - таким єдиним органом в Україні є "Укрзалізниця", тому претензію та позов потрібно було пред'являти до "Укрзалізниці", а не до державного підприємства "Придніпровська залізниця".

Норми Конституції України мають найвищу юридичну силу по відношенню до будь-якого Закону України чи іншого нормативно-правового акту України з точки зору його відповідності Конституції України.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 року по справі № 1-2/2002, недотримання обов'язкового досудового врегулювання спорів виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, - тому судами попередніх інстанцій обґрунтовано припинено провадження по справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спір не підлягає вирішенню в господарських судах України без дотримання обов'язкового досудового врегулювання спорів.

Оскільки частково правовідносини по даній справі регулюються СМГС, позивачем не надано доказів врегулювання спору в претензійному порядку перевезенням у міжнародному сполученні, і можливість такого врегулювання втрачена (9 місяців), колегія суддів вважає, що справа в частині позовних вимог про стягнення зайве нарахованої провізної плати по міжнародним перевезенням підлягає припиненню по пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки наказ Міністерства транспорту та зв”язку України від 28.04.2007 року № 356 “Про затвердження Розмірів знижок та тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у власних залізничних вантажних вагонах та коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України”, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.05.2007 року за № 458/13725, набрав чинності 15.05.2007 року, а по переліку від 15.05.2007 року нарахована провізна плата за відправлені вагони 14.05.2007 року, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відносно стягнення 79645,2 грн. зайве сплаченої провізної плати по залізницям України, підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог у сумі 79645,2 грн. по провізній платі по вагонам, які прямували по залізницям України, в решті рішення повинно бути скасовано з наведених вище підстав.

Державне мито за перегляд справи по апеляційній скарзі покладається на сторони відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 80, статтями 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2007 року по справі № 5/489-07 скасувати в частині позовних вимог у сумі 69393,60 грн.

Провадження по справі відносно стягнення 69393,8 грн. зайве сплаченої провізної плати за міжнародні перевезення припинити.

В решти рішення залишити без змін.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь”, м. Запоріжжя на користь державного підприємства “Придніпровська залізниця”, м.Дніпропетровськ 398,3 грн. державного мита за перегляд справи по апеляційній скарзі, видати наказ.

Видачу наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М.Лисенко

Суддя О.М.Виноградник

Суддя І.М.Науменко