ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2008 р.

№ 26/163

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши касаційну скаргу дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ,

на рішення господарського суду міста Києва від 24.05.2007

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2007

зі справи № 26/163

за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Миколаївському районі Львівської області (далі –Відділення), м. Миколаїв Львівської області,

до дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі –Компанія)

про стягнення 50 550,43 грн.,

за участю представників сторін:

позивача –не з’явився,

відповідача –Ганченка М.О.,

ВСТАНОВИВ:

Відділення звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Компанії 50 550,43 грн. в порядку регресу на підставі статей 1166, 1172, 1187, 1191 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України).

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.05.2007 (суддя Пінчук В.І.) позов задоволено частково: з відповідача стягнуто 35 318,13 грн. страхового відшкодування; в іншій частині позову відмовлено. Прийняте рішення в частині задоволення позову мотивовано необхідністю відшкодування Підприємством як власником джерела підвищеної небезпеки та роботодавцем особи, якою під час виконання трудових обов’язків завдано шкоду працівникові іншого підприємства, здійснених Відділенням страхових виплат у сумі 35 318,13 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2007 (колегія суддів у складі: Мартюк А.І. –головуючий суддя, судді Зубець Л.П., Лосєв А.М.) рішення місцевого суду зі справи частково скасовано та позов задоволено частково: з відповідача стягнуто 45 318,13 грн. страхового відшкодування. Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано доведеністю позовних вимог в частині стягнення саме зазначеної суми.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Компанія просить рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів скасувати внаслідок їх прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Клопотання Відділення про перенесення судового розгляду справи касаційною інстанцією відхилено через відсутність належних правових підстав для його задоволення.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши представника відповідача, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Місцевим господарським судом у справі встановлено, що:

- 28.04.2004 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля ГАЗ-32213 (державний номер 38-14 ХМР), що належить Красилівському лінійному виробничому управлінню магістральних газопроводів філії управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", під керуванням Сабадаша А.П. та автомобіля ВАЗ-21120 (державний номер 227-77 ТА), що належить товариству з обмеженою відповідальністю "Скломашсервіс-Гласмашиненбау Львів", під керуванням Шибунька В.С., останній отримав травми, які призвели до втрати ним 60% працездатності, що підтверджено довідкою медико-соціальної експертної комісії від 21.09.2004 № 019479 (а.с. 15);

- відповідно до вимог Закону України від 23.09.1999 № 1105-ХІV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі – Закон № 1105) Шибуньку В.С. призначено щомісячну страхову виплату, сума якої встановлюється з розрахунку середньомісячного заробітку, помноженого на відсоток втрати професійної працездатності –у розмірі 1 428,14 грн., та одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності у розмірі 10 640 грн.;

- Шибуньку В.С. за період з 12.08.2004 по 01.03.2005 здійснено страхові виплати на загальну суму 20 331,52 грн.;

- у зв'язку із зростанням середньої заробітної плати у галузях національної економіки Шибуньку В.С. перераховано розмір щомісячної страхової виплати і з березня 2005 року вона становила 1 768,04 грн.;

- Відділення виплатило потерпілому 12 010,41 грн. за період з 01.03.2005 по 21.09.2005;

- згідно з новою довідкою медико-соціальної експертної комісії № 019895 потерпілому встановлено 50% втрати професійної працездатності і з 01.10.2005 розмір щомісячної страхової виплати становив 1 473, 37 грн.;

- всього за жовтень та листопад 2005 року з врахуванням банківського збору потерпілому перераховано 2 976,20 грн. щомісячної страхової виплати;

- всього за період з 12.08.2004 по 01.12.2005 потерпілому Шибуньку В.С. виплачено 35 318,13 грн. страхових виплат.

Апеляційним господарським судом додатково встановлено, що:

- постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.10.2005 кримінальну справу, порушену відносно Сабадаша А.П. за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України, закрито на підставі пункту "б" статті 1 Закону України "Про амністію";

- рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.02.2006 та постановою судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області зі справи № 2-1611 за позовом Шибунька В.С. до дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” про відшкодування моральної та матеріальної шкоди встановлено, що: власником джерела підвищеної небезпеки (автомобіля ГАЗ-32213, державний номер 38-14 ХМР) є дочірня компанія "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"; обвинувачений Сабадаш А.П. перебував у трудових відносинах з власником джерела підвищеної небезпеки і на час скоєння протиправних дій, в результаті яких Шибуньку В.С. завдано шкоду, виконував свої безпосередні службові обов’язки (а.с. 67-70, 71-73);

- постанова позивача про призначення потерпілому страхових виплат, акт про нещасний випадок на виробництві від 17.09.2004 та акт про розслідування нещасного випадку від 17.09.2004 не оскаржені;

- розмір відшкодування з тимчасової втрати працездатності становить 15 232,30 грн., що підтверджується лікарняними листами (а.с. 20-28, 57-66);

- протягом лютого-березня 2006 року Відділенням на користь підприємства-роботодавця для виплати потерпілому Шибуньку В.С. перераховано 10 000,00 грн. витрат з тимчасової непрацездатності, що підтверджується платіжними дорученнями від 14.02.2006 № 44 на суму 1 600 грн., від 09.03.2006 № 89 на суму 6 000,00 грн. та від 20.03.2006 № 101 на суму 2 400 грн. (а.с. 49-51).

Причиною даного спору є намагання Відділення стягнути з Компанії кошти в порядку регресу.

Принципи, загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян в України визначені Основами законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі –Основи).

Відповідно до статті 21 Основ внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань сплачує виключно роботодавець. Розмір внесків встановлюється у відсотках до сум фактичних витрат на оплату праці та інших виплат найманим працівникам, які підлягають обкладенню прибутковим податком з громадян.

Статтею 11 Основ та статтею 13 Закону № 1105 визначено, що страховий ризик –це обставини, внаслідок яких може статися страховий випадок, а страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 Закону № 1105, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Згідно з статтею 2 Закону № 1105 дія цього Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору.

Статтею 6 цього Закону встановлено, що суб'єктами страхування від нещасного випадку є застраховані громадяни, а в окремих випадках - члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик. Застрахованою є фізична особа, на користь якої здійснюється страхування (працівник); страхувальниками є роботодавці, а в окремих випадках - застраховані особи; страховик –Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (робочим органом якого згідно з статтею 18 Закону № 1105 є Відділення).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 21 Закону № 1105 у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку: своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого; пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомогу дитині відповідно до статті 9 цього Закону;

Відповідно до наведених приписів статей 2, 6 Закону № 1105 потерпілий Шибунько В.С. є застрахованою особою, на користь якої здійснювалося страхування страхувальником-роботодавцем - товариством з обмеженою відповідальністю "Скломашсервіс-Гласмашиненбау Львів".

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

З огляду на наведене попередні судові інстанції дійшли обґрунтованого висновку про те, що Компанія, не будучи страхувальником щодо потерпілої особи, як власник джерела підвищеної небезпеки та юридична особа, працівником якої під час виконання трудових обов’язків заподіяно шкоду іншій фізичній особі, має відшкодувати згадані витрати Відділення в порядку регресу.

Доводи скаржника щодо недоведеності розміру здійснених страхових виплат не можуть бути підставою для задоволення касаційної скарги, оскільки стосуються переоцінки наявних у справі доказів, тоді як касаційна інстанція відповідно до частини другої статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, постанова суду апеляційної інстанції відповідає встановленим ним обставинам справи, прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права і передбачені законом підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119-11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2007 зі справи № 26/163 залишити без змін, а касаційну скаргу дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" –без задоволення.

Суддя            В.Селіваненко

Суддя            І.Бенедисюк

Суддя                                                                                            Б.Львов