ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2008 р. Справа № 58/280-08

вх. № 8985/3-58

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився відповідача - Бащук Я.М., довіреність б/н від 02.09.2008 року

розглянувши справу за позовом Відкритого акціонерного товариства "Ольга", м.Харків

до Державного підприємства "Спеціалізована державна експертна організація –Центральна служба Української державної будівельної експертизи"

в особі Філії ДП "Укрдержбудекспертиза" в Харківській області, м. Харків

про визнання незаконними дій

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про визнання незаконними дій. щодо визначення вартості (ціни) послуг зі зберігання документації в розмірі 1500,00 грн. з урахуванням ПДВ 20% за кожен календарний день зберігання. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Філія ДП "Укрдержбудекспертиза" у Харківській області є державним підприємством, а отже ціни на надані послуги повинні визначатися державними органами, зокрема Міністерством регіонального розвитку та будівництва, який є засновником Відповідача, з урахуванням цін що склалися на ринку.

Представник позивача в судове засідання не з"явився.

Представник відповідача проти позову заперечує, посилаючись на те, що статтею 191 Господарського кодексу України, статтею 9 Закону України "Про ціни та ціноутворення", встановлено вичерпний перелік випадків застосування державних фіксованих та регульованих цін.

Філія ДП "Укрдержбудекспертиза" не займає монопольного (домінуючого) становища на ринку, надавані ним послуги зі зберігання документації, не справляють визначальний вплив на загальний рівень та динаміку цін, не мають суттєвого соціального значення для населення, тому їх вартість не може бути предметом державного регулювання шляхом встановлення фіксованих та регульованих цін.

Згідно пункту 1.2. Положення про Філію Державного підприємства "Спеціалізована державна експертна організація – Центральна служба Української державної будівельної експертизи" у Харківській області Філія здійснює свою діяльність від імені підприємства.

Пунктом 1.9. вищезазначеного Положення визначено, що відносини філії з іншими підприємствами, установами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюється на договірних засадах. Філія відповідно до положення вибирає предмет договору і визначає зобов’язання, інші умови господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обов’язок доказування і подання доказів покладено на сторони, справа розглядається судом згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступне.

17.07.2008 року між ВАТ "Ольга" та Державним підприємством "Спеціалізована державна експертна організація – центральна служба української державної будівельної експертизи", в особі директора Філії ДП "Укрдержбудекспертиза" у Харківській області було укладено Договір зберігання № 00121-08/-02 про надання послуг із зберігання документації .

Згідно з пунктом 2.1. Договору вартість послуг зі зберігання (плата за зберігання) складає 1 500,00 (одна тисяча п’ятсот гривень 00 коп.) з урахуванням ПДВ за кожен календарний день зберігання.

Відповідно до ст. 946 Цивільного кодексу України плата за зберігання встановлюється договором зберігання. Також, статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи зі звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно ч. 3 ст. 189 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни, державні фіксовані ціни та регульовані ціни - граничні рівні цін або граничні відхилення від державних фіксованих цін.

Статтею 191 Господарського кодексу України передбачено, що державні фіксовані та регульовані ціни встановлюються на ресурси, що справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, а також на продукцію та послуги, що мають суттєве соціальне значення для населення. Перелік зазначених ресурсів, продукції, послуг затверджує Кабінет Міністрів України. Відповідно до закону державні ціни встановлюються також на продукцію (послуги) суб'єктів господарювання - природних монополістів. Переліки видів продукції (послуг) зазначених суб'єктів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Державні ціни встановлюються на імпортні товари, придбані за рахунок коштів Державного бюджету України. Законом може бути передбачено встановлення комунальних цін на продукцію та послуги, виробництво яких здійснюється комунальними підприємствами. Державне регулювання цін здійснюється шляхом встановлення фіксованих державних та комунальних цін, граничних рівнів цін, граничних рівнів торговельних надбавок і постачальницьких винагород, граничних нормативів рентабельності або шляхом запровадження обов'язкового декларування зміни цін. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування при встановленні фіксованих цін, застосування яких унеможливлює одержання прибутку суб'єктами підприємництва, зобов'язані надати цим суб'єктам дотацію відповідно до закону.

Статтею 9 Закону України "Про ціни і ціноутворення" передбачено, що державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються на ресурси, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, на товари і послуги, що мають вирішальне соціальне значення, а також на продукцію, товари і послуги, виробництво яких зосереджено на підприємствах, що займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Отже, положеннями ст. 191 Господарського кодексу України, ст. 9 Закону України "Про ціни та ціноутворення", встановлено вичерпний перелік випадків застосування державних фіксованих та регульованих цін.

Філія ДП "Укрдержбудекспертиза" у Харківській області не займає монопольного (домінуючого) становища на ринку, виконувані ним послуги із зберігання документації, не справляють визначальний вплив на загальний рівень та динаміку цін, не мають суттєвого соціального значення для населення, тому їх вартість не може бути предметом державного регулювання шляхом встановлення фіксованих та регульованих цін.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 р. N 1548 встановлено повноваження центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій щодо регулювання (встановлення фіксованих та граничних рівнів цін (тарифів), торгівельних (постачальницько-збутових) надбавок, нормативів рентабельності, запровадження обов'язкового декларування зміни) цін і тарифів на окремі види продукції, товарів і послуг.

Відповідно до вищезазначеної Постанови КМ України Міністерству регіонального розвитку та будівництва не надано повноважень на встановлень цін на послуги із зберігання документації.

Суд дійшов висновку, що дії Державного підприємства "Спеціалізована державна експертна організація –Центральна служба Української державної будівельної експертизи" в особі Філії ДП "Укрдержбудекспертиза" у Харківській області щодо визначення вартості послуг із зберігання (плати за зберігання) документації в розмірі 1 500,00 (одна тисяча п’ятсот гривень 00 коп.), з урахуванням ПДВ, за кожен календарний день зберігання є законними.

Отже, позовні вимоги є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ст.49 ГПК України при відмові в позові судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись Законом України "Про ціни і ціноутворення", ст. 632 Цивільного кодексу України, ст.ст. 189-190 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення підписане 16.12.2008 року.

Суддя