ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.02.08р.

Справа № 1/333-07(35/68)

За позовом Закритого акціонерного товариства фінансово-будівельної компанії "Дніпро-Інвест-Буд", м.Дніпропетровськ,

до Відповідача-1: Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, м.Дніпропетровськ,

Відповідача-2: Регіонального відділення фонду державного майна України в Дніпропетровській області, м.Дніпропетровськ,

третя особа-1: Комунальне підприємство "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації", м.Дніпропетровськ,

третя особа-2: фізичні особи - мешканці квартир №№1, 3, 5, 6, 7, 8, 9 будинку №3 по вул. Придніпровська в м.Дніпропетровську

третя особа-3: Відкрите акціонерне товариство „Енергопостачальна компанія” Дніпрообленерго”, м. Дніпропетровськ,

за участю: Прокуратури Дніпропетровської області, м.Дніпропетровськ,

про визнання недійсним рішення і свідоцтва про право власності та визнання права власності на майно

Головуючий колегії - Рудь І.А.

Суддя - Ліпинський О.В.

Суддя - Рудовська І.А.

Представники:

від позивача - Левченко Ю.В., дов. б/н від 26.09.2007р.

від відповідача-1 - не з'явився

від відповідача-2 - не з'явився

від третьої особи - 1 - не з'явився

від третьої особи-2 - представник Чос Т.І., дов. №№3-4065, 3-4067 від 05.11.2007р., №№6166, 6168 від 06.11.2007р.

від третьої особи-3 - Ільченко Н.А., дов. № 51 від 14.03.2007р.

від прокурора - не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Постановою Вищого господарського суду України від 26.06.2007р. скасовано рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2005р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.09.2005р., справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Справу прийнято до розгляду у колегіальному складі суддів (ухвали у матеріалах справи т.3 а.с.54, ).

Відповідно до матеріалів справи, 08.02.2005р. закрите акціонерне товариство фінансово-будівельна компанія „Дніпро-Інвест-Буд" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом

- про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 27.06.2002р. № 1294 „Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: вул. Придніпровська, 3" в частині передачі квартир №№ 1,3,5,6,7,8,9 в державну власність;

- про визнання недійсним свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна від 08.07.2002р., видане виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та зареєстроване КП „Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" в реєстровій книзі № ЗЗЖЮ за реєстровим № 2107-152;

- про визнання права власності за ЗАТ фінансово-будівельна компанія „Дніпро-Інвест-Буд" (49074, м. Дніпропетровськ вул. Байкальська,9) на двокімнатну квартиру №1 загальною площею 58,7 кв. м, трикімнатну квартиру №3 загальною площею 72,5 кв. м, двокімнатну квартиру №5 загальною площею 51,6 кв.м, трикімнатну квартиру №6 загальною площею 74,0 кв.м, трикімнатну квартиру №7 загальною площею 74,6 кв. м, однокімнатну квартиру №8 загальною площею 35,2 кв. м, однокімнатну квартиру №9 загальною площею 42,1 кв. м в будинку №3 по вул. Придніпровська в м. Дніпропетровську;

- про зобов’язання виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради оформити право власності за ЗАТ фінансово-будівельна компанія „Дніпро-Інвест-Буд" на квартири №№1,3,5,6,7,8,9 по вул. Придніпровська.3 у м. Дніпропетровську та видати свідоцтво на право власності на вказані 7 квартир.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору від 26.12.1995р. про дольову участь у будівництві, укладеному з Колективним підприємством «Дніпропетровський завод гірничошахтного устаткування», та актів приймання-передачі він набув право власності на 7 квартир в спірному будинку, а відповідач - виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради- безпідставно визнав власником всього житлового будинку державу в особі Верховної Ради України.

За ініціативою суду, Регіональне відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській області було залучено до участі у справі в якості іншого відповідача (ухвала від 31.03.2005р.) - надалі відповідач-2.

До участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Комунальне підприємство "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації".

Відповідно до вказівок, що містяться у постанові касаційної інстанції та є обов’язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, та у зв’язку з тим, що судові рішення у даній справі істотно впливають на права та охоронювані законом інтереси фізичних осіб, які на даний момент є власниками чи наймачами семи квартир та житлові права яких можуть бути порушені, господарським судом залучено до участі у справі у якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, фізичних осіб-мешканців спірних квартир в будинку №3 по вул. Придніпровська в м. Дніпропетровську (ухвала від 03.10.07р.).

Згідно із заявою про вступ у справу в якості третьої особи, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Відкрите акціонерне товариство «Енергопостачальну компанію «Дніпрообленерго»(ухвала від 16.11.07р.).

Відповідач -1- Виконавчий комітет Дніпропетровської міської Ради - позовні вимоги не визнає, мотивуючи свої заперечення тим, що позовні вимоги про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 27.06.2002р. № 1294 „Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: вул. Придніпровська, 3" є предметом адміністративного провадження, тому не можуть бути розглянуті в одному провадженні з позовними вимогами про визнання права власності на майно. Також вказує на те, що Дніпропетровською міською радою прийняте рішення №27/3 від 30.08.06р. «Про прийняття в комунальну власність територіальної громади міста житлового фонду від підприємств-банкрутів», відповідно до якого до комунальної власності міста прийнято житловий будинок за адресою: м. Дніпропетровськ вул. Придніпровська,3.

Однак, відповідач-1 не надав на вимогу суду документи, що підтверджують чинність, внесення змін чи скасування рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 27.06.2002р. № 1294 „Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: вул. Придніпровська, 3", у зв’язку з прийняттям міською радою нового рішення №27/3 від 30.08.06р. Також відповідачем-1 не було надано до суду оригіналу (для огляду) та належним чином засвідченої копії рішення міської ради №27/3 від 30.08.06р.

Відповідач-2 Регіональне відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській області проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. В обґрунтування заперечень вказує на те, що спірна будівля дитячого комбінату № 216 в процесі приватизації не увійшла до статутного фонду КП „Дніпропетровський завод гірничошахтного устаткування" та до цього часу перебуває у державній власності. Регіональне відділення ФДМУ, як орган, що здійснює управління майном, яке не увійшло до статутних фондів, не виступало стороною за договором про дольову участь у будівництві від 26.12.1995 р., не приймало рішення та не надавало згоди на проведення реконструкції дитячого комбінату під житло і реконструкція об'єкта нерухомості не змінює його власника та жодним нормативно-правовим актом не зазначена така підстава припинення права власності як реконструкція існуючого об'єкта нерухомості.

У відзиві на позов також зазначає, що листом від 13.12.01р. №12/10-5306 регіональне відділення надало згоду КП „Дніпропетровський завод гірничошахтного устаткування" на передачу у комунальну власність житлового будинку по вул.Придніпровській,3 (після закриття та реконструкції дитячого комбінату №216), однак, на теперішній час вищевказаний житловий будинок значиться у реєстрі державного майна, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств в процесі приватизації; будь-які документи про передачу даного об’єкту до комунальної власності у регіональному відділенні відсутні.

Третя особа-1-КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" - надав відзив, в якому вказує на те, що право власності на весь спірний житловий будинок по вул..Придніпровська,3 зареєстровано за державою в особі Верховної Ради України. Також у відзиві на позов зазначає, що 30.08.06. Дніпропетровська міська рада прийняла рішення №27/3, відповідно до якого на баланс ВР ЖЕП АНД району м. Дніпропетровська передано житловий будинок по вул. Придніпровська у м. Дніпропетровську.

Третя особа -2- Фізичні особи-мешканці квартир №№1,3,5,6,7,8,9 будинку №3 по вул. Придніпровська у м. Дніпропетровську надали пояснення у судовому засіданні та письмові пояснення, що долучені до матеріалів справи, у яких просять позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, оскільки вищезазначені квартири мешканці їх отримали від ЗАТ фінансово-будівельна компанія „Дніпро-Інвест-Буд" на підставі наказу № 115 від 28.06.2001р. про виділення квартир та акту приймання-передачі квартир до Договору про дольову участь у будівництві. Згідно із умовами договору та актами приймання-передачі квартир, працівникам ЗАТ ФБК „Дніпро-Інвест-Буд" було виділено сім квартир у будинку №3 по вул. Придніпровська, а працівникам „Дніпропетровський завод гірничошахтного устаткування" - чотири квартири у зазначеному будинку. Однак, до теперішнього часу будинок не прийнято на баланс до комунальної власності та мешканці спірних семи квартир не мають документів на право власності на квартири. Спірні квартири було отримано працівниками позивача після будівництва житлового будинку та реконструкції колишнього дитячого комбінату, будівництво якого здійснено із матеріалів та за рахунок позивача, виконанням будівельних робіт працівниками позивача (мешканцями спірних квартир), що підтверджується відповідними актами прийняття-передачі квартир, актом державної технічної комісії про готовність завершеного будівництвом об'єкта до експлуатації від 02.03.2001р., рішенням міськвиконкому про затвердження цього акту від 21.06.2001р. №1488, наказом про виділення квартир № 115 від 28.06.2001р.

На теперішній час ЗАТ фінансово-будівельна компанія „Дніпро-Інвест-Буд" не має можливості передати у власність своїм працівникам спірні квартири, відповідно до наказу про виділення квартир № 115 від 28.06.2001р.

У зв'язку з цим, мешканці спірних квартир просять суд задовольнити вимоги позивача, визнавши право власності на вищезазначені квартири за ЗАТ фінансово-будівельна компанія „Дніпро-Інвест-Буд".

Третя особа-3 Відкрите акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго»у відзиві на позовну заяву вказує на те, що між позивачем та Компанією було укладено договір купівлі-продажу №12 від 17.04.2000р., відповідно до якого покупець ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго»придбав квартиру №5 будинку №3 по вул. Придніпровська з передачею права власності на даний об’єкт покупцю з моменту підписання акту приймання-передачі.

Таким чином, третя особа-3 вважає, що укладений договір та акт прийому-передачі до договору свідчить про перехід права власності вищезазначеної квартири до ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго».

Прокуратура Дніпропетровської області вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, мотивуючи свої заперечення тим, що при укладенні договору від 26.12.1995р. на дольову участь у реконструкції колишнього дитячого комбінату, сторони розпорядились майном, яке їм не належало та власниками якого вони не були. У відзиві на позовну заяву прокурор вказує на те, що вищезазначений договір не породжує для позивача права власності на частину реконструйованої будівлі.

За згодою представника позивача, третьої особи -2 та третьої особи-3 в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.1995р. між Закритим акціонерним товариством фінансово-будівельна компанія

„Дніпро-Інвест-Буд" (позивачем) та Колективним підприємством „Дніпропетровський завод гірничошахтного устаткування" було укладено договір про дольову участь в будівництві. Згідно із п.1 вказаного договору сторони обумовили дольову участь в реконструкції двоповерхового будинку 10-ти квартирного будинку, розташованого за адресою: вул. Придніпровська, 3.

Відповідно до розділу 2 Договору, позивач прийняв на себе функції генерального підрядника по будівництву та реконструкції будинку; зобов'язався фінансувати всі види будівельно-монтажних робіт; за свій рахунок проводити комплектацію матеріалами та обладнанням, тощо.

Пунктом 2.2.3. договору сторони встановили, що після введення в експлуатацію будинку, Колективне підприємство „Дніпропетровський завод гірничошахтного устаткування", в рахунок погашення боргу за виконані будівельно-монтажні роботи, отримує у власність 6 (шість) квартир відповідно до протоколу розподілу житлової площі.

16.01.1996р. сторони уклали протокол розподілу квартир після реконструкції дитячого комбінату №216 під житловий будинок по вул. Придніпровській, 3.

Згідно рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 18.04.1996р. №447 було закрито дошкільний заклад №216 Колективного підприємства „Дніпропетровський завод гірничошахтного устаткування" для переобладнання його під житло.

Згідно акту держаної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації (житловий будинок після реконструкції дитячого комбінату №216, вул. Придніпровська, 3) від 02.03.2001р. та рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 21.06.2001р. №1488 будинок введено в експлуатацію; організацією, що здійснила будівництво, зазначено Фінансово-будівельну компанію „Дніпро-Інвест-Буд" (позивача). Із вищевказаного акту вбачається, що «державній технічній комісії пред’явлено закінчений будівництвом житловий будинок (після реконструкції дитячого комбінату №216), кількість квартир 11 штук; житловий будинок готовий до введення в експлуатацію…».

Відповідно до додаткової угоди від 19.05.2001р., протоколу узгодження розподілу квартир від 19.05.2001р. та актів прийняття-передачі квартир Колективному підприємству „Дніпропетровський завод гірничошахтного устаткування" було передано 4 квартири; позивачу було передано у власність 7 квартир, а саме: двокімнатну квартиру №1 загальною площею 58,7 кв. м, трикімнатну квартиру №3 загальною площею 72,5 кв. м, двокімнатну квартиру №5 загальною площею 51,6 кв. м, трикімнатну квартиру №6 загальною площею 74,0 кв.м, трикімнатну квартиру №7 загальною площею 74,6 кв. м, однокімнатну квартиру №8 загальною площею 35,2 кв. м, однокімнатну квартиру №9 загальною площею 42,1 кв. м .

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у вищезазначених документах йдеться мова про один і той же об'єкт нерухомості - дитячий комбінат №216, розташований по вул. Придніпровській,3 в м. Дніпропетровську, що також підтверджується інвентаризаційною справою №35520, оскільки докази того, що за цією адресою знаходиться ще інший будинок - відсутні, отже заперечення відповідача-2 з цього приводу безпідставні.

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради від 27.06.2002р. №1294 „Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: вул. Придніпровська, 3" за заявою Колективного підприємства „Дніпропетровський завод гірничошахтного устаткування" було оформлено право власності на весь спірний житловий будинок за державою в особі Верховної Ради України, видано свідоцтво про право власності на об'єкт нерухомого майна від 08.07.2002р., яке зареєстроване КП „Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" в реєстровій книзі № ЗЗЖЮ за реєстровим № 2107-152.

Позивач вважає, що він набув права власності на спірні квартири, просить зобов’язати відповідача-2 проти цього заперечує.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи вище викладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.6 Конституції України: органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України; в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ст.8); правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

За приписами ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до приписів ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»: органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

За приписами статей 49, 55 Закону України "Про власність" володіння майном являється правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, та власник не може бути позбавлений права на своє майно, крім випадків, передбачених Законом України "Про власність" чи іншими законодавчими актами.

Згідно зі ст. 128 Цивільного кодексу УРСР (1963р.), чинною на час виникнення спірних правовідносин та підлягає застосуванню відповідно до ст. 5 Цивільного кодексу України, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, в результаті реконструкції дошкільного комбінату №216, який було закрито для переобладнання під житло, на підставі рішення №447 від 18.04.1996р. та на підставі укладеного з КП "ДЗГІПУ" договору про дольову участь у будівництві від 26.12.1995р. позивачем було створено новий об'єкт - житловий будинок, будівництво якого здійснено із своїх матеріалів та за свій рахунок, що підтверджується відповідними актами прийняття-передачі квартир, актом державної технічної комісії про готовність завершеного будівництвом об'єкта до експлуатації від 02.03.2001р., рішенням міськвиконкому про затвердження цього акту від 21.06.2001р. №1488 , листом №12/1743 від 27.05.2003р., в яких відображено, що будівництво житлового будинку здійснено позивачем за рахунок власного фінансування та із своїх матеріалів.

Підтвердженням права власності являються, в першу чергу, правовстановлюючі документи, перелік яких наведено в додатку №1 до Тимчасового положення про реєстрацію права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002р., зокрема, договори, за якими відповідно до законодавства передбачається перехід права власності, зокрема купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання, лізингу, предметом яких є нерухоме майно, іпотеки, договори про задоволення вимог іпотекодержателя, договори про виділ у натурі частки нерухомого майна, про поділ нерухомого майна, що є в спільній частковій чи спільній сумісній власності.

Спірний договір про дольову участь в будівництві від 26.12.1995р. між позивачем та Колективним підприємством „Дніпропетровський завод гірничошахтного устаткування" з додатками набрав чинності, виконаний сторонами, не визнавався недійсним в установленому порядку, та не може бути визнаний недійсним в цей час, зокрема, з тих підстав, що ліквідована одна сторона за договором без правонаступника.

Отже, з часу підписання протоколу узгодження розподілу квартир від 19.05.2001р. та актів прийняття-передачі квартир позивач набув власності на спірні 7 (сім) квартир.

Як слідує із доказів, наданих відповідачем -2, під час приватизації майнового комплексу Колективного підприємства „Дніпропетровський завод гірничошахтного устаткування", спірний дитячий комбінат не був переданий до статутного фонду останнього та залишився у державній власності, що підтверджується договором купівлі-продажу державного майна КП-240 від 20.12.1993р., актом оцінки від 07.12.1993р. Функції по управлінню державним майном, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, покладено на Фонд державного майна України та його регіональні відділення. Власність не тільки породжує права, але також обтяжує та зобов'язує. Про наявність на балансі у Колективного підприємства „Дніпропетровський завод гірничошахтного устаткування" державного майна Фонд державного майна (відповідач-2) знав з часу завершення процесу приватизації, тобто з 20. 12. 1993р. та з цього часу повинен був контролювати його використання. Відповідач-2 самоусунувся від контролю за використанням державного майна, що призвело до набуття позивачем права власності на частку спірного майна без відома держави, та позбавило державу можливості відшкодувати можливі збитки за рахунок іншої сторони договору Колективного підприємства „Дніпропетровський завод гірничошахтного устаткування".

Відповідно до ст. 145 Цивільного кодексу УРСР (1963р. ), яка була чинною на час виникнення у позивача права власності, якщо майно за плату придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не повинен був знати (добросовісний набувач), то власник вправі витребувати це майно від набувача лише в разі, коли майно загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадено у того чи іншого, або вибуло з їх володіння іншим шляхом поза їх волею.

Як встановлено судом, позивач придбав спірне майно за плату, до часу звернення за оформленням права власності на спірне майно не знав та не міг знати про права на нього третьої особи - держави, оскільки статтею 24 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" (в редакції станом на час укладення спірного договору) передбачалося право безоплатної передачі об'єктів соціально-побутового призначення, створених за рахунок коштів фонду соціального розвитку, товариствам покупців.

Доказів того, що майно загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадено у того чи іншого, або вибуло з їх володіння іншим шляхом поза їх волею, суду не надано.

Таким чином, спірне майно не може бути витребуване у позивача та він не може бути позбавлений права власності на нього.

Заперечення відповідача-1 про безпідставність позовних вимог про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 27.06.2002р. № 1294 „Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: вул. Придніпровська, 3, оскільки міською радою прийняте рішення №27/3 від 30.08.06р. «Про прийняття в комунальну власність територіальної громади міста житлового фонду від підприємств-банкрутів», відповідно до якого до комунальної власності міста прийнято житловий будинок за адресою: м. Дніпропетровськ вул. Придніпровська,3, суд вважає необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами у відповідності до ст. ст. 33, 34 ГПК України.

Крім того, відповідач-1 не надав необхідні документи, що підтверджують чинність, внесення змін чи скасування рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 27.06.2002р. № 1294 „Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: вул. Придніпровська, 3", у зв’язку з прийняттям міською радою нового рішення №27/3 від 30.08.06р. Також, відповідачем-1 не надано ні оригіналу, ні належним чином засвідчену копію рішення міської ради №27/3 від 30.08.06р. для огляду, хоча дане рішення не може бути належним доказом відповідача на підтвердження заперечень у даній справі.

Щодо заперечень відповідача-1, що позовні вимоги про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 27.06.2002р. № 1294 „Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: вул. Придніпровська, 3" є предметом адміністративного провадження, тому не можуть бути розглянуті в одному провадженні з позовними вимогами про визнання права власності на майно, то вони спростовуються діючим законодавством України та матеріалами даної справи.

Згідно зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Водночас, за змістом статті 1 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи реалізують право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених прав і охоронюваних законом інтересів згідно із встановленою підвідомчістю.

Відповідно до пункту 1 статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також у спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві.

Таким чином, стаття 12 Господарського процесуального кодексу України та стаття 24 Цивільного процесуального 5одексу України дозволяє зробити висновок про те, що вони не містять вичерпного переліку справ, які підвідомчі судам, та видів спорів, які виникають між сторонами, і у такому випадку слід виходити із суб’єктного складу учасників спору та характеру правовідносин.

За визначеннями термінів, що даються у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України: справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) –переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, кий здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт1 частини першої); адміністративний позов-звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах (пункт 6 частини першої); суб’єкт владних повноважень-орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої).

Виходячи з цих норм, спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративної юрисдикції в тому разі, якщо він виник із публічно-правових відносин за участю суб’єкта владних повноважень, який саме у цих відносинах здійснює надані йому чинним законодавством владні управлінські функції.

Дана справа не відповідає наведеному вище нормативному визначенню адміністративної справи, оскільки предметом судового розгляду в даній справі є вимоги ЗАТ фінансово-будівельна компанія „Дніпро-Інвест-Буд", яка звернулася до господарського суду за захистом свого майнового (цивільного) права. Відносини сторін у цій справі стосовно спірних квартир також є цивільно-правовими.

Таким чином, господарським судам підвідомчі справи, коли склад учасників спор відповідає статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер.

Враховуючи викладене, за суб’єктним складом сторін та предметом спору, дана справа підлягає розгляду господарським судом у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України. Наведені висновки підтверджуються практикою Верховного Суду України (Постанова ВСУ від 06.03.07р. у справі №2/40).

За приписами статей 379, 382 Цивільного кодексу України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання фізичної особи.

Судом встановлено обставини щодо знаходження спірних квартир у користуванні громадян та мешканців цих квартир залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, враховуючи той факт, що судові рішення у даній справі істотно впливають на права та охоронювані законом інтереси фізичних осіб, які на даний момент є користувачами спірних семи квартир, та житлові права яких можуть бути порушені. Відповідно до роз’яснень Вищого господарського суду від 20.10.2006р №01-8/2351, суд, при залученні до участі у справі у якості третьої особи фізичних осіб-мешканців квартир, керувався наступним: «згідно із частиною першою статті1 ГПК України та частиною першою статті 21 ГПК України сторонами в судовому процесі-позивачами і відповідачами-можуть бути лише юридичні особи та громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності. Це правило встановлено лише для сторін спору в судовому процесі і не стосується третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Отже, такими особами можуть бути і громадяни, які не мають статусу суб’єкта підприємницької діяльності. Залучення до участі у справі такої третьої особи не впливає на підвідомчість спору господарського суду».

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу.

З урахуванням викладеного та встановлених обставин справи, господарський суд вважає, що позовні вимоги ЗАТ фінансово-будівельної компанії „Дніпро-Інвест-Буд" обґрунтовані, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню частково в частині визнання за позивачем права власності на 7 (сім) спірних квартир та в частині визнання частково недійсним Рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради від 27.06.2002р. №1294 „Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: вул. Придніпровська, 3" за державою в особі Верховної Ради України на двокімнатну квартиру №1- площею 58,7 кв.м; трикімнатну квартиру №3 - площею 72,5 кв.м; двокімнатну квартиру №5 -площею 51,6 кв.м; трикімнатну квартиру №6 - площею 74,0 кв.м; трикімнатну квартиру №7 - площею 74,6 кв.м; однокімнатну квартиру № 8 - площею 35,2 кв.м; однокімнатну квартиру № 9 - площею 42,1 кв.м.

Щодо позовних вимог в частині визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна від 08.07.2002р., виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської Ради, що зареєстроване Комунальним підприємством "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" в реєстровій книзі № 33 ЖЮ за реєстровим № 2107-152, то провадження у справі в цій частині підлягає припиненню, оскільки спорюване свідоцтво не є актом державного органу чи іншого органу в розумінні п.1ч.1 ст.12 ГПК України в редакції, чинній на момент вирішення спору, так як видане воно на виконання рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради від 27.06.2002р. №1294, а тому не є документом, що породжує певні правові наслідки.

В решті позову відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі щодо нематеріальних вимог відносяться на відповідача-1 пропорційно задоволеним вимогам. Щодо матеріальних вимог судові витрати повинні бути покладені на Колективне підприємство „Дніпропетровський завод гірничошахтного устаткування", а, оскільки підприємство ліквідоване, то відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 128, 145 Цивільного кодексу УРСР (1963р.), ст. ст. 5, 328, 392, 393 Цивільного кодексу України, п.п. 2.1., 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

1.Визнати право власності на:

Двокімнатну квартиру №1 - площею - 58,7 кв.м;

Трикімнатну квартиру №3 - площею - 72,5 кв.м;

Двокімнатну квартиру №5 - площею - 51,6 кв.м;

Трикімнатну квартиру №6 - площею - 74,0 кв.м;

Трикімнатну квартиру №7 - площею - 74,6 кв.м;

Однокімнатну квартиру № 8 - площею - 35,2 кв.м;

Однокімнатну квартиру № 9 - площею - 42,1кв.м.

в будинку №3 по вул. Придніпровська в м.Дніпропетровську (ЛІТ-А) за Закритим акціонерним товариством фінансово-будівельною компанією "Дніпро-Інвест-Буд" - 49074, м.Дніпропетровськ, вул. Байкальська, 9, .

2.Визнати частково недійсним рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради від 27.06.2002р. № 1294 "Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна за адресою вул. Придніпровська, 3" в частині оформлення права державної власності з видачею свідоцтва за державою в особі Верховної Ради України на:

Двокімнатну квартиру №1 - площею 58,7 кв.м;

Трикімнатну квартиру №3 - площею 72,5 кв.м;

Двокімнатну квартиру №5 - площею 51,6 кв.м;

Трикімнатну квартиру №6 - площею 74,0 кв.м;

Трикімнатну квартиру №7 - площею 74,6 кв.м;

Однокімнатну квартиру № 8 –площею 35,2 кв.м;

Однокімнатну квартиру № 9 -3. –площею 42,1 кв.м.

Стягнути з Виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради - 49000, м.Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 75 на користь Закритого акціонерного товариства фінансово-будівельної компанії "Дніпро-Інвест-Буд" - 49074, м.Дніпропетровськ, вул.Байкальська, 9, (р/р 4001 в КБ "Приватбанк" м.Дніпропетровськ, МФО 305299) витрати по сплаті держмита 42,50 грн ( сорок дві грн. 50коп.) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу - 59 грн. (п'ятдесят дев'ять грн).

В частині позовних вимог про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна від 08.07.2002 р., видане виконавчим комітетом Дніпропетровської міської Ради та зареєстроване Комунальним підприємством "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" в реєстровій книзі № 33 ЖЮ за реєстровим № 2107-152, провадження у справі припинити.

В решті позову відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного терміну з часу його підписання.

Головуючий колегії

І.А. Рудь

Суддя О.В. Ліпинський

Суддя І.А. Рудовська

Рішення підписано 01.03.2008р.