ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

29.02.08р.

Справа № А20/458-07

за позовом Дніпродзержинського державного технічного університету, м.Дніпродзержинськ

до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездетності, м. Дніпропетровськ

про скасування рішення

Суддя Пархоменко Н.В.

Секретар судового засідання Іванова М.О.

Представники

Від позивача: Хлопко О.С. довіреність від 12.01.2008р.

Від відповідача: Паплик С.А. довіреність №07-08/7996 від 26.12.2007р.

Суть спору :

Позивач Дніпродзержинський державний технічний університет, просить скасувати постанову про визнання протиправним та скасування у повному обсязі Рішення Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про застосування та зарахування сумм фінансових санкцій (штрафних )санкцій, неправомірних витрат донарахованих сумм внесків та пені за порушення законодавства про загальноробовязкове державне соціальне страхування № 126/20 від 28.02.2007 року , в обгрунтування позову посилаються на ті підстави, що відповідно до пункту 3-2 „Порядку погашення кредиторської заборгованості державного бюджету педагогічним і науково-педагогічним працівникам навчальних закладів та установ освіти з виплати надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2005р. „Про реалізацію Закону України „Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України „Про освіту” педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів”, передбачено, що страхові внески на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на виплати не нараховуються; - на час прийняття рішення відповідачем у позивача відсутній обов’язок по нарахуванню, а відповідно і сплаті страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Відповідач - Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності позов не визнало ( заперечення № 1445 від 24.01.08р) в обгрунтування заперечень посилаються на ті підстави, що на суми виплат, які нараховані і виплачені у відповідності до Порядку № 934 , страхові внески на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням не нараховуються починаючи тільки з 02.06.2006року , а за результатами перевірки від 21.02.2007 року № 33 позивач в грудні 2005р. та травні 2006 року (до 02.06.2006 року) не нарахував страхові внески до Фонду в сумі 494,57 коп. із загальної суми виплат 8830,0 грн. і не перерахував їх до бюджету Фонду.

Згідно статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні було оголошено перерви до 27.02.2008р., та 29.02.2008р.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Дослідивши матеріали, вислухавши пояснення представників сторін господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

Технолого-економічний технікум Дніпродзержинського державного технічного університету є структурним підрозділом Дніпродзержинського державного технічного університету та платником страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності;

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" страхувальник зобов’язаний нараховувати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески;

Інструкцією “Про порядок надходження та витрачення коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності”, затвердженою постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26.06.2001 року №16 встановлено, що суми донарахованих платежів, фінансові та штрафні санкції, передбачені Законом, які не перераховані на рахунки Фонду у визначений строк, вважаються недоїмкою;

Відповідачем –Дніпропетровським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Заводської районної виконавчої дирекції згідно плану перевірок проведено перевірку правильності нарахування, сплати страхових внесків і використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності позивача за період з 01.10.2005р. по 01.01.2007р.; за результатами перевірки складено акт від 21.02.2007р.;

Перевіркою встановлено, що: - в періоді, що перевірявся, а саме в грудні 2005 року та в травні 2006р., відповідачем не нараховувалися страхові внески до Фонду в сумі 494 грн. 57 коп. із загальної суми виплат 8 830 грн. 00 коп. і вони не перераховувалися до бюджету Фонду, тобто не нараховані страхові внески на виплати, передбачені статтею 57 Закону України „Про освіту” педагогічним і науково-педагогічним працівникам надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, фактична виплата яких не здійснювалася на протязі 1997-2002 р.р. у зв’язку з відсутністю належного фінансування; для забезпечення виконання положень Закону України №1060 було прийнято Закон України „Про реструктуризацію заборгованості виплат, передбачених статтею 57 Закону України „Про освіту” від 23.12.1991р. №1060 педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів” від 09.09.2004р. №1994, який регулює правовідносини, що склалися у зв’язку нефінансуванням з бюджету виплат, передбачених статтею 57 Закону України №1060 та визначив ці виплати кредиторською заборгованістю Державного бюджету України; - відповідно до пункту 4 Порядку погашення кредиторської заборгованості державного бюджету педагогічним і науково-педагогічним працівникам навчальних закладів та установ освіти з виплати надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2005р. №934 на виконання умов Закону України №1994, передбачені законодавством відрахування з цих виплат здійснюються в установленому порядку; - згідно чинного законодавства до таких відрахувань належать страхові внески на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням; - на суми виплат, які нараховані і виплачені у відповідності до Порядку №934, страхові внески на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням не нараховуються починаючи тільки з 02.06.2006р.; - згідно пункту 5.1 розділу 5 Інструкції №16 у разі неповної сплати страхових внесків страхувальник сплачує суму донарахованих страхових внесків (недоїмки) у сумі 494 грн. 57 коп.; - відповідно до статті 30 Закону України №2240 за неповну сплату страхувальником страхових внесків, передбачено штраф у розмірі прихованої (заниженої) суми заробітної плати, на яку відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, тобто штраф складає 8 830,00 грн. .

На підставі акту перевірки від 21.02.2007р. відповідачем прийнято рішення від 28.02.2007р. №126/20 про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф4-ФСС з ТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов’язкове державне соціальне страхування;

- згідно вказаного рішення позивачу донараховано страхових внесків у сумі 494 грн. 57 коп., а також нараховано штраф в розмірі 100% сум виплат, що становить 8 830 грн. 00 коп.(сума заниженого ФОП);

Постановою господарського суду Дніпропетровської області по справі № А16/340-07 від 24.12.07р. задоволено позов Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Дніпродзержинського державного технічного університету про стягнення 494 грн.57 коп. недоїмки зі страхових внесків на загальнообов’язкове соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та 8830 ,00 грн. штрафу.

Приймаючи до уваги викладене , суд вважає що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав

Статтею 57 Закону України «Про освіту»передбачені надбавки за вислугу років і допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки та визначені даним Законом як гарантії держави педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів.

Нормативно-правовим актом, який чітко визначає поняття і структуру заробітної плати є Закон України від 24.03.1995р. №108 «Про оплату праці», у відповідності до статті 2 якого структура заробітної плати складається з основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад встановлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці; вона включає доплати, надбавки, гарантії і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов’язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Отже, оскільки законодавець визначив надбавки за вислугу років і допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки як гарантії держави, передбачивши їх в Законі України «Про освіту», то, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України “Про оплату праці” дані надбавки і допомога є додатковою заробітною платою та входять в структуру заробітної плати.

Таким чином, надбавки за вислугу років і допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів за своєю природою є заробітною платою і незалежно від того, в який період і з якою затримкою вони нараховуються і сплачуються, дані надбавки і допомога залишаються заробітною платою і включаються до фонду оплати праці.

Заробітна плата педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів виплачується з Державного бюджету; будь-яка затримка у виплаті заробітної плати (як основної, так і додаткової) викладачам, є заборгованістю Державного бюджету.

Виплата надбавок і допомоги, передбачених Законом України „Про освіту” педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів, була призупинена протягом 1997-2002 р.р. законами про Державний бюджет на відповідні роки; у зв’язку з чим виникла заборгованість по даним виплатам, а оскільки, згідно із Законом України «Про освіту»дані виплати є гарантією (зобов’язанням) Держави і здійснюється за рахунок Державного бюджету, то вони автоматично стали Державним боргом, що знайшло своє відображення в постанові Верховної Ради України від 21.06.2001р. №2551 «Про стан, напрями реформування і фінансування освіти в Україні».

Відповідно до пункту 16 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України державним боргом є загальна сума заборгованості держави, яка складається з усіх випущених і непогашених боргових зобов’язань держави, включаючи боргові зобов’язання держави, що вступають в дію в результаті виданих гарантій за кредитами, або зобов’язань, що виникають на підставі законодавства або договору.

Отже, зазначене свідчить, що мова не йде про зміну статусу сум зобов’язань, які були гарантовані Державою та виникли на підставі чинного законодавства, але з будь-якої причини не були виплачені, ставши Державним боргом, тобто надбавки і допомога, передбачені Законом України «Про освіту»педагогічним, науково-педагогічним та іншим працівникам навчальних закладів, не змінили свого статусу як додаткової заробітної плати через невиплату їх у 1997-2002 р.р. і продовжують входити до фонду оплати праці.

Крім того, статтею 5 Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України «Про освіту»педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів»передбачено, що кредиторська заборгованість сплачується працівникам разом з виплатою поточної заробітної плати; тобто, законодавець ототожнює кредиторську заборгованість із заробітною платою, конкретизуючи їхнє положення за часом - виплата поточної зарплати і виплата заробітної плати за попередні періоди.

Той факт, що кошти на виплати по статті 57 Закону України «Про освіту»були віднесені на КЕКВ 1343 (інші поточні трансферти населенню), а не на КЕКВ 1120 (Заробітна плата) не змінює природи цих виплат, вони продовжують входити до фонду оплати праці.

Таким чином, оскільки надбавки і допомоги є оплатою праці, то при включенні цих виплат відповідними законами України про Державний бюджет України, вони продовжують залишатися заробітною платою і входять до фонду оплати праці з випливаючими з цього зобов’язаннями щодо нарахування страхових внесків на соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності.

Вказівка в Законі України «Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України «Про освіту» педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів»на те, що кредиторська заборгованість Державного бюджету України погашається протягом п’яти років рівними частинами шляхом включення цих витрат відповідними законами України про Державний бюджет у вигляді окремих цільових субвенцій з Державного бюджету, не забороняє застосування надалі, після їх нарахування і виплати, законодавства по соціальному страхуванню;

- відповідно до пункту 37 статті 2 Бюджетного Кодексу України субвенції - це міжбюджетні трансферти для використання на певну мету в порядку, визначеному тим органом, який прийняв рішення про надання субвенції;

- тобто, в даному випадку субвенція дається на погашення кредиторської заборгованості державного бюджету по додатковій заробітній платі, у вигляді надбавок і допомоги; порядок її використання встановлений в пункті 4 “Порядку погашення кредиторської заборгованості державного бюджету педагогічним і науково-педагогічним працівникам навчальних закладів та установ освіти з виплати надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2005р. №934, згідно якого відрахування, передбачені законодавством з виплат, здійснюється в установленому порядку;

- статтею 27 Закону України "Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" на страхувальника покладено обов’язок нараховувати і сплачувати в установлені строки та у повному обсязі страхові внески;

- таким чином, ні Конституцією України, ні Бюджетним кодексом України, ні Законом України «Про освіту», ні Законом України «Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України «Про освіту»педагогічним працівникам, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів», ні будь-якими іншими Законами з бюджетного законодавства прямо не скасовано обов’язок сплати страхових внесків з сум додаткової заробітної плати у вигляді надбавки і допомоги, передбачених Законом України «Про освіту»педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів;

- за приписами статті 30 Закону України "Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" страхувальник-роботодавець несе відповідальність за несвоєчасність сплати та неповну сплату страхових внесків, у тому числі страхових внесків, що сплачують застраховані особи через рахунки роботодавців, а також за порушення порядку використання страхових коштів;

- у разі несвоєчасної сплати страхових внесків страхувальником або неповної їх сплати страхувальник сплачує суму донарахованих контролюючим органом страхових внесків (недоїмки), штраф та пеню;

- за неповну сплату страхових внесків на страхувальника накладається штраф у розмірі прихованої (заниженої) суми заробітної плати, на яку відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, а в разі повторного порушення - у трикратному розмірі зазначеної суми;

- позивачем не відображено спірні суми в своїх звітах, що надавалися ним відповідачу, страхові внески на них не нараховано та не сплачено, тобто занижено на суму вказаних виплат суму заробітної плати;

- суд не може прийняти до уваги посилання позивача на роз’яснення згідно листа Міністерства освіти і науки України та Міністерства фінансів України від 30.11.2005р. №1/9-681, оскільки Міністерство юстиції України листом від 25.01.2006року № 21-46-734 визнало нечинним вищезазначений лист та таким що підлягає відкликанню з місць застосування органами, які його видали, крім того відповідно до пунктів 2, 3 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; зазначене роз’яснення не є нормативно-правовим актом у розумінні чинного законодавства і не може бути застосовано при вирішенні даного спору.

Таким чином, відповідачем правомірно донараховано позивачу страхові внески у сумі 494 грн. 57 коп., та застосовано штраф в розмірі прихованої (заниженої) суми додаткової заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески, у сумі – 8 830 грн. 00 коп. , а Рішення Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про застосування та зарахування сум фінансових санкцій (штрафних )санкцій, неправомірних витрат донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов’язкове державне соціальне страхування № 126/20 від 28.02.2007 року , є обгрунтованим та законним і скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями, 160-163, 186, 254, пунктом 6 Розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Постанова може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили у відповідності із статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

СУДДЯ Н.В.ПАРХОМЕНКО

Дата виготовлення постанови

в повному обсязі 17.03.2008р.