СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

23 січня 2008 року

Справа № 2-3/14717-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Латиніна О.А.,

суддів                                                                      Дугаренко О.В.,

Прокопанич Г.К.,

за участю представників сторін:

позивача: Войцеховська О.П. дов. № 7 від 11.01.2008 року;

відповідача: Ковтонюк Я.М. дов. № 55/40/01 від 18.01.2008 року;

третьої особи: Петров О.Ю. дов. № 1 від 05.11.2007 року;

розглянувши апеляційну скаргу Фонду комунального майна Сімферопольської міської ради на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Соколова І.О.) від 29 листопада 2007 року у справі № 2-3/14717-2007

за позовом          товариства з обмеженою відповідальністю "Асторія" (вул. Кірова, 32/1, м.Сімферополь, 95011)

до Фонду комунального майна Сімферопольської міської ради (вул. Толстого, 15, м.Сімферополь, 95000)

3-тя особа - Республіканський комітет з охорони культурної спадщини Ради Міністрів Автономної Республіки Крим (вул. Гоголя, 14, м.Сімферополь, 95011)

про спонукання до виконання певних дій

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Асторія” звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до Фонду комунального майна Сімферопольської міської ради про спонукання Фонду комунального майна Сімферопольської міської ради здійснити дії, пов`язані з виконанням рішення Сімферопольської міської ради № 380 від 18.02.2005 року в частині приватизації товариством з обмеженою відповідальністю „Асторія” шляхом викупу об`єкта комунальної власності Сімферопольської міської ради –приміщення площею 1984,00 кв.м., розташованого в м. Сімферополі, проспект Кірова, 32/1.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що у відповідності з договором оренди нежитлового приміщення від 01.10.1993 року, укладеним з Фондом комунального майна Сімферопольської міської ради, товариство з обмеженою відповідальністю „Асторія” являється орендарем нежитлових приміщень, розташованих в м. Сімферополі, проспект Кірова, 32/1. Також, відповідно до рішення Сімферопольської міської ради від 18.02.2005 року № 380, орендовані позивачем приміщення підлягають приватизації шляхом викупу, однак, відповідач листом від 03.08.2007 року № 2378/40/03 відмовив в оформленні документів для приватизації об'єкту оренди у зв'язку з прийняттям Закону України „Про тимчасову заборону приватизації пам'ятників культурної спадщини” з посиланням на те, що спірний об`єкт відноситься до пам'ятників культурної спадщини.

Рішенням господарського суду АР Крим від 29.11.2007 року у справі № 2-3/14717-2007 позов товариства з обмеженою відповідальністю „Асторія” задоволено. Суд спонукав Фонд комунального майна Сімферопольської міської ради здійснити дії, пов`язані з виконанням рішення 25-ої сесії Сімферопольської міської ради 4-го скликання від 18.02.2005 року № 380 в частині приватизації ТОВ "Асторія" шляхом викупу об`єкта комунальної власності Сімферопольської міської ради - приміщення за адресою: м.Сімферополь, просп. Кірова, 32/1 загальною площею 1984,00 кв.м.

При прийнятті рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України „Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини” передбачений попередній механізм підготування матеріалів для прийняття та затвердження переліку пам'яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації. Однак, оскільки на час розгляду справи не було надано вже затвердженого переліку об`єктів, які відносяться до пам'ятників культурної спадщини та до якого, зокрема, внесено спірне приміщення по проспекту Кірова, 32/1 в м. Сімферополь, суд визнав необгрунтованими дії Фонду комунального майна Сімферопольської міської ради в частині зупинення дій з приватизації.

Не погодившись з рішенням господарського суду першої інстанції, Фонд комунального майна Сімферопольської міської ради звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, як винесене при неповному дослідженні обставин справи та з порушенням норм Конституції України, Закону України „Про місцеве самоврядування” та Закону України „Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини”, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача у судовому засіданні з доводами апеляційної скарги не погодився, надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Повторно розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судовою колегією встановлено наступне.

01.10.1993 року між товариством з обмеженою відповідальністю „Асторія” та Представництвом Фонду майна АР Крим в м.Сімферополі був укладений договір оренди нежитлових приміщень площею 1983,8 кв.м., розташованих за адресою: м. Сімферополь, пр. Кірова, 32/1.

05.09.2003 року товариство з обмеженою відповідальністю „Асторія” уклало з Республіканським комітетом з охорони культурної спадщини АР Крим охоронний договір на пам'ятник культурної спадщини та взяло на себе обов'язок з охорони комплексу споруджень дохідного будинку та мануфактурного магазину братів Тарасових побудови початку 20 століття (м. Сімферополь, вул. Кірова, 32/вул.Горького, 1) ( а.с. 23-33).

З матеріалів справи вбачається, що об'єкт оренди складається із частини нежитлових приміщень загальною площею 1983,8 кв.м., у тому числі розташованих у літері „А” - 1221,7 кв.м., літері "Б" - 583,8 кв.м. та літері „З” - 178,3 кв.м. (а.с. 14-19).

В подальшому, між позивачем та відповідачем були підписані угоди від 25.03.2005 року та від 25.04.2007 року про змінення та доповнення договору оренди року нежитлових приміщень від 30.04.1998 року (а.с.26-31). Так, відповідно до угоди від 25.04.2007 року, строк дії договору оренди був продовжений по 01.03.2010 року.

Рішенням 25-ої сесії Сімферопольської міської ради 4-го скликання від 18.02.2005 року № 380 було затверджено перелік об'єктів комунальної власності Сімферопольської міської ради, які підлягають приватизації. Об'єкт оренди - нежитлові приміщення по просп. Кірова,32/1 у м. Сімферополі, які знаходяться в оренді у ТОВ „Асторія” були включені до переліку об'єктів, які підлягають приватизації шляхом викупу.

Листом № 368/40/03 від 04.03.2005 року Фонд комунального майна Сімферопольської міської ради повідомив позивача про те, що приміщення по пр. Кірова,32/1 підлягає приватизації шляхом викупу, а також про те, що про підготовку документів та про строки приватизації повивачеві буде повідомлено додатково (а.с.48).

В подальшому, на звернення позивача від 23.07.2007 року до Фонду комунального майна Сімферопольської міської ради про підготовку документів для приватизації спірного об'єкту з подальшим оформленням документації, Фонд комунального майна листом від 03.08.2007 року № 2378/40/03 відмовив в оформленні документів щодо приватизації об'єкта оренди, посилаючись на те, що 01.02.2005 року був прийнятий Закон України „Про тимчасову заборону приватизації пам'ятників культурної спадщини” № 2391-IV, згідно з яким Фондом комунального майна припинені дії з приватизації приміщень, які є пам'ятником місцевого призначення, до скасування мораторію.

Вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін та третьої особи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про охорону культурної спадщини” № 1805-III від 08.06.2000 року, об'єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов'язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об'єкти, інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об'єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Згідно з пунктом 1 статті 2 Закону України „Про охорону культурної спадщини”, за типами об'єкти культурної спадщини поділяються на: споруди (витвори) - твори архітектури та інженерного мистецтва, твори монументальної скульптури та монументального малярства, археологічні об'єкти, печери з наявними свідченнями життєдіяльності людини, будівлі або приміщення в них, що зберегли автентичні свідчення про визначні історичні події, життя та діяльність відомих осіб; комплекси (ансамблі) - топографічно визначені сукупності окремих або поєднаних між собою об'єктів культурної спадщини; визначні місця - зони або ландшафти, природно-антропогенні витвори, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду.

При цьому, статтею 13 Закону України „Про охорону культурної спадщини” встановлено, що об'єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам'ятки. Порядок визначення категорій пам'яток встановлюється Кабінетом Міністрів України. Із занесенням до Реєстру на об'єкт культурної спадщини, на всі його складові елементи поширюється правовий статус пам'ятки.

Відповідно до статті 2 Закону України „Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини”, Кабінету Міністрів України у шестимісячний термін з дня набрання чинності цим Законом подати на розгляд Верховної Ради України проект Закону України про затвердження переліку пам'яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації.

Судова колегія зазначає, що Законом України „Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини” передбачений лише попередній механізм підготування матеріалів для прийняття та затвердження саме переліку пам'яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації.

Відповідно до частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.

Частиною 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, на відповідачеві лежить обов`язок надання належних доказів щодо предмету доказування – відповідного переліку, до якого, зокрема, увійшло спірне приміщення по проспекту Кірова, 32/1 в м. Сімферополь. Однак, суду належних доказів не було надано.

Судова колегія також зазначає, що об’єкти культурної спадщини, що не внесені до Державного реєстру за встановленою процедурою, не є пам’ятками і тому до них не може застосовуватися обмеження, встановлені статтею 2 Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” відповідно до якої не можуть бути об'єктами малої приватизації будівлі (споруди, приміщення) або їх окремі частини, які становлять національну, культурну та історичну цінність і перебувають під охороною держави.

Таким чином, для того, що б об`єкт як пам'ятка культурної спадщини не підлягав приватизації, він, перш за все, повинен вважатись пам'яткою культурної спадщини із наданням такого статусу у встановленому законом порядку. Оскільки доказів віднесення спірного приміщення по просп. Кірова, 32/1 в м.Сімферополі до пам'яток культурної спадщини не надано, то й посилання на Закон України „Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини” є безпідставним.

Господарським судом АР Крим вірно зазначено, що лист Республіканського комітету з охорони культурної спадщини вих. № 962 від 22.07.2005 року щодо мораторію на здійснення приватизації пам'ятників лише роз'яснює порядок дії Закону України „Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини”, але ніяк не встановлює належність спірного приміщення по проспекту Кірова, 32/1 в м. Сімферополь до переліку пам'яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації.

Згідно з частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, заснованому на всебічному, повному та об`єктивному розгляді у господарському процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом першої інстанції правомірно взято до уваги те, що Постановою Верховної ради АР Крим від 17.09.2003 року № 661-3/03 було затверджено Перелік пам'ятників, які не підлягають приватизації та у цьому затвердженому переліку відсутній спірний об'єкт загальною площею 1983,8 кв.м. за адресою: м. Сімферополь, пр. Кірова, 32/1.

18.02.2005 року Сімферопольською міською радою було прийнято рішення № 380 „Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності Сімферопольської міськради, які підлягають приватизації”, до якого увійшло приміщення, що орендується ТОВ „Асторія” по просп. Кірова 32/1. Вказане рішення на момент вирішення даного спору у встановленому законом порядку не скасовано та не визнано нечинним.

На підставі викладених обставин, судова колегія вважає обгрунтованими висновки суду першої інстанції та правомірним задоволення позовних вимог. Оскільки при винесенні господарським судом АР Крим оскарженого рішення порушення норм матеріального та процесуального права не виявлено, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 101, 103 п.1, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фонду комунального майна Сімферопольської міської ради залишити без задоволення, рішення господарського суду Автономної республіки Крим від 29 листопада 2007 року у справі № 2-3/14717-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  О.А.Латинін

Судді                                                                                О.В. Дугаренко

Г.К. Прокопанич