ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14.08.08
Справа №20/119/08

Колегія суддів
Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя
Шевченко Т. М. судді  Шевченко Т. М.    , Кагітіна Л.П.  , Кричмаржевський В.А.

при секретарі:
Пересаді О. В..

за участю
представників:

позивача: не з'явився;

відповідача: Ковальов
Д.В., дов. б/н від 11.08.08;

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1,
с. Приазовське Приазовського району Запорізької області,

на рішення
господарського суду Запорізької області від 27.03.2008р. у справі №  20/119/08

за позовом: Приватного
підприємця ОСОБА_1, с. Приазовське Приазовського району Запорізької області,

до відповідача:
Приазовської селищної ради, с. Приазовське Приазовського району  Запорізької області,

про спонукання до
пролонгації договору оренди нежитлових приміщень,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Запорізького
апеляційного господарського суду від 20.06.2008 року  апеляційну скаргу на рішення господарського
суду Запорізької області від 27.03.2008 року по справі № 20/119/08 прийнято до
розгляду, слухання справи призначено на 14.08.2008 року.

Розпорядженням першого
заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду №1518 від
14.08.2008 року справу призначено до розгляду у складі головуючого судді -
Шевченко Т.М. (доповідач), суддів: Кагітіна Л.П., Кричмаржевський В.А. Справу
прийнято до розгляду зазначеною колегією суддів.

В судовому засіданні
14.08.2008 року прийнято постанову, оголошено вступну та резолютивну частину
постанови.

Матеріали справи
свідчать, що Приватним підприємцем ОСОБА_1. заявлено позов до Приазовської
селищної ради про спонукання продовжити договір оренди нежитлового приміщення,
посилаючись на ст. ст. 777, 783 ЦК України, п.3 ст. 26 Закону України «Про
оренду державного та комунального майна» (а.с.2-3).

Рішенням
господарського суду Запорізької області від 27.03.2008 року у справі №20/119/08
(суддя Гандюкова Л.П.) в задоволенні позову відмовлено. Рішення мотивовано
закінченням строку договору оренди та відсутністю визначених законом підстав
для його пролонгації.

Не погоджуючись з
прийнятим судовим рішенням, в апеляційній скарзі приватний підприємець
(позивач) стверджує, що в процесі розгляду справи не були досліджені всі
обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, та невірно
застосовані норми матеріального права, а саме: вважає, що орендодавець (відповідач
у справі) в порушення норм господарського та цивільного кодексів України,
безпідставно, в односторонньому порядку розірвав договір оренди. Вказує, що він
сумлінно виконував умови договору оренди і
відповідач повинен був пролонгувати дію договору оренди на новий термін.

Просить рішення
господарського суду по даній справі скасувати, прийняти нове рішення, яким
зобов'язати Приазовську селищну ради пролонгувати договір оренди нежитлових
приміщень від 01.02.2006 року на тих самих умовах.

Приазовська селищна
рада (відповідач у справі) письмовий відзив суду не надіслала, її представник в
судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги, вважає рішення
господарського суду законним і обґрунтованим.

Позивач в судове
засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений
належним чином (відповідні докази додано до справи).

13.08.2008 року на
адресу Запорізького апеляційного господарського суду надійшло клопотання від
представника ПП ОСОБА_1. - ОСОБА_2., в якому він просить відкласти розгляд
справи, мотивуючи тим, що ОСОБА_1. знаходиться на лікарняному, а він є єдиним
уповноваженим представником позивача і на даний час перебуває у відпустці.
Будь-яких документів, що підтверджують зазначені обставини, до клопотання не
додано.

Колегія суддів,
розглянувши клопотання представника позивача, вислухавши думку представника
Приазовської селищної ради, який пояснив, що клопотання  позивача спрямовано лише на затягування
судового розгляду справи та просить залишити його без задоволення, дійшла
висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання. Вважає, що в
матеріалах справи містяться всі докази, на яких ґрунтуються вимоги позивача та
заперечення відповідача.

Крім того, колегія
суддів зауважує, що твердження ОСОБА_2. в клопотанні про те, що він є єдиним
представником ПП ОСОБА_3., не відповідає дійсності: так, в матеріалах справи
(а.с.33) міститься довіреність, якою ОСОБА_1. уповноважує двох осіб: ОСОБА_4.
та ОСОБА_2. представляти його інтереси в усіх судах.

Відповідно до ст. 99
ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101
Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого
суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали
справи та апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника
відповідача,  оцінивши докази, що  містяться у справі, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи застосування господарським судом норм
матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення,
колегія суддів знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Господарським судом
встановлено і підтверджено матеріалами справи, що  01.02.2006р. між Приазовською селищною радою
(Орендодавець) та Приватним підприємцем ОСОБА_1. (Орендар) був укладений
договір оренди нежилих приміщень (надалі Договір).

За умовами вказаного
Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування
з правом викупу нежитлове приміщення, розташоване за адресою:  АДРЕСА_1,         площею 43,73кв.м, що знаходиться на
балансі Приазовської селищної ради (розділ 1 Договору).

Термін дії Договору
сторони визначили з 01.02.2006 р. по 31.12.2006 р. (п. 10.1. Договору).

Рішенням Приазовського
районного суду по справі № 2-116/2007 від 03.10.2007р. задоволено позов
ОСОБА_1., суд спонукав Приазовську селищну раду до пролонгації договору оренди
нежитлового приміщення, укладеного між сторонами 01.02.2006р., заборонено
робити будь-які дії, котрі пов'язані з розірванням вказаного договору. Таким
чином, строк дії Договору рішенням суду (яке не оскаржувалось сторонами і є
чинним) був продовжений до 31.12.2007р.(а.с.13).

10.01.2008р.
Приазовська селищна рада направила позивачу лист за № 17 від 10.01.2008р., в
якому повідомила  про  те, що у зв'язку з закінченням терміну, на
який було укладено договір, даний договір розривається в односторонньому
порядку з ініціативи орендодавця з 31.12.2007р. і пролонговуватися в наступному
2008р. не буде, запропонував здійснити дії щодо повернення орендованого майна
селищній ради згідно з умовами договору оренди (а.с.14).

У відповідь позивач
направив відповідачу лист б/н від 16.01.2008р., в якому заперечив проти доводів
селищної ради та вказав, що він не згоден з одностороннім розірванням договору,
оскільки він старанно виконував свої обов'язки за договором, попросив
пролонгувати Договір на новий строк - з 01.01.2008р. по 31.12.2008р. (а.с.15),
а 29.01.2008р. приватний підприємець ОСОБА_1. звернувся з позовом до суду про
спонукання Приазовської селищної ради до пролонгації договору оренди
нежитлового приміщення від 01.02.2006р. на термін з 01.01.2008р. по
31.12.2008р. на тих же умовах. Вважає, що розірвання договору в односторонньому
порядку суперечить чинному законодавству України.

Виходячи зі змісту
норм Господарського кодексу України, договір оренди є різновидом господарських
договорів, які укладаються на основі вільного волевиявлення сторін.

Відповідно до ст. ст.
627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з урахуванням цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Як зазначено у ст.19
Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено
законодавством.

Згідно зі ст. 283 ГК
України, за договором оренди одна сторона передає другій стороні за плату на
певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Аналогічно, статтею
759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає
або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний
строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання
договору найму (оренди). Як зазначено у ст. 763 ЦК України, договір найму  укладається на строк, встановлений  договором.

Відповідно до ст. 631
ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити
свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно з ч.2 ст.291 ГК
України договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який
його було укладено.

З матеріалів справи
вбачається, що предметом договору оренди є комунальне майно, тому господарський
суд правомірно застосував до спірних правовідносин положення спеціальної норми
- Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ст. 26
наведеного Закону договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на
який його було укладено; приватизації об'єкта оренди орендарем (за участю
орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об'єкта оренди; ліквідації юридичної
особи,  яка  була орендарем або орендодавцем.

Також у Договорі
(пункт 10.8) сторони обумовили, що чинність договору припиняється внаслідок
закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з положенням
п.2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального
майна", у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або
зміну  умов  договору
оренди  протягом  одного місяця
після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той
самий термін і на тих самих умовах, які були
передбачені договором.

Стаття 764 ЦК України
визначає правові наслідки продовження користування майном після закінчення
строку договору найма, а саме: якщо наймач продовжує користуватися майном після
закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця
протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, якій раніше був
встановлений договором.

В  пункті 10.6 договору сторони узгодили
наступну умову: у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або
зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного
місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих
умовах, які були передбачені цим договором.

Аналіз наведених норм
права та умов договору оренди свідчить про наступне:

Право на пролонгацію
(поновлення) договору на той самий строк і на тих самих умовах (після
закінчення строку договору оренди) у орендаря виникає у разі відсутності
заперечень з боку орендодавця щодо подальшого використання орендарем
орендованого майна та наміру орендодавця і в подальшому передавати в оренду це
майно.

Господарським судом
встановлено і підтверджено матеріалами справи, що відповідач у встановлений
законом та договором строк (листом за № 17 від 10.01.2008р.) повідомив позивача
про те, що строк дії договору оренди закінчився, продовжуватися не буде та
запропонував виконати дії щодо повернення майна з оренди.

Дії орендаря щодо
припинення з позивачем орендних правовідносин у зв'язку із закінченням терміну
дії договору оренди є законними, обґрунтованими, не суперечать приписам діючого
законодавства України.

Крім того, в судовому
засіданні представник відповідача пояснив, що на території селищної ради
створене комунальне підприємство і спірне приміщення необхідно органу місцевого
самоврядування для розміщення в ньому об'єктів комунальної власності. Нежитлове
приміщення, яке перебувало в оренді у позивача, в наступному селищною радою в
оренду іншій особі передаватися не буде у зв'язку з необхідністю використання
цього майна для власних потреб.

Твердження позивача
про наявність у нього, згідно зі ст. 777 ЦК України, переважного права перед
іншими особами на укладення договору на новий строк  спростовуються вищенаведеним та наступним:

Згідно з п.3 ст. 17
Закону України «Про оренду державного та комунального майна» після закінчення
терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки,
має переважне право, за інших рівних умов, на продовження договору оренди на
новий термін. Умови договору оренди на новий строк встановлюються за
домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо умов договору
переважне право орендаря на укладення договору припиняється.

Відповідно до ч.1 ст.
285 ГК України орендар має переважне право перед іншими суб'єктами
господарювання на продовження строку дії договору оренди.

Про переважне право
наймача на укладення договору на новий термін йдеться також у ст. 777 ЦК
України, за умови належного виконання наймачем своїх обов'язків   за договором найму. При цьому, як зазначено
у наведеній статті закону, наймач, який має намір скористатися переважним
правом на укладення договору на новий строк, зобов'язаний повідомити про це
наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо
він не встановлений договором - в розумний строк. Умови договору найму на новий
строк встановлюються за домовленістю сторін.

Отже, у наведених
нормах закону мова йде про укладення договору на новий строк, а не про
пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах. Тому посилання
позивача на приписи ст. 777 ЦК України в обґрунтування вимог про пролонгацію
договору на той самий строк і на тих самих умовах є помилковим.

Крім того, як
зазначалося вище, ці норми застосовуються за умови, що орендодавець в
подальшому має намір здавати в оренду предмет договору оренди.

Посилання позивача в
апеляційній скарзі на приписи ст. 188 ГК України в обґрунтування своїх доводів
щодо неправомірності дій відповідача стосовно розірвання в односторонньому порядку
договору оренди є безпідставним, виходячи з наступного.

Стаття 188 ГК України
встановлює порядок зміни та розірвання договору.

Розірвати можна діючий
договір. Якщо договір припинив свою дію у зв'язку із закінченням його строку,
то немає підстав його розривати з причин відсутності останнього.

Виходячи з тексту
листа відповідача «Щодо розірвання договору оренди», в ньому   орендодавець повідомляє позивача саме про
закінчення строку дії договору оренди, небажання продовжувати договір оренди на
новий строк та необхідність повернення майна.

Отже, приписи ст. 188
ГК України не підлягають застосуванню до правовідносин між позивачем та
відповідачем з приводу пролонгації договору оренди на новий строк на тих самих
умовах.

На підставі
викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що господарський суд Запорізької
області дослідив всі обставини справи, вірно застосував норми матеріального і
процесуального права та прийняв правильне рішення про відмову в позові,
правових підстав для скасування рішення господарського суду немає.

Відповідно до приписів
ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на  заявника апеляційної скарги - позивача у
справі.

Керуючись ст.ст. 99,
101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємця ОСОБА_1, с. Приазовське Приазовського району Запорізької області, на
рішення господарського суду Запорізької області від 27.03.2008р. у справі
№  20/119/08 залишити без задоволення.

Рішення господарського
суду Запорізької області від 27.03.2008р. у справі №  20/119/08 залишити без змін.

Головуючий суддя
Шевченко Т. М.

судді
Шевченко Т. М.

Кагітіна Л.П.
Кричмаржевський В.А.