ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2008 р.

№ 03/4058

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя : Першиков Є.В.

суддів: Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

товариства з обмеженою відповідальністю "Шполянська кондитерська фабрика"

на постанову

Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 27.11.2007р.

у справі

господарського суду

№ 03/4058

Черкаської області

за позовом

статутного територіально-галузевого об'єднання "Південна залізниця"

до

товариства з обмеженою відповідальністю "Шполянська кондитерська фабрика"

про

за участю представників сторін:

позивача -

відповідача -

стягнення 7 355,17грн.

Забіяка Н.О. - дов. № нфмю-08/34 від 27.08.2007

не з’явився

В С Т А Н О В И В:

У червні 2007 року Статутне територіально-галузеве об’єднання "Південна залізниця" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шполянська кондитерська фабрика" про стягнення додаткових зборів та витрат залізниці в сумі 7355,17 грн. за затримку вагонів №№ 90834953, 90837311 на прикордонному переході Куп’янськ-сортувальний через відмову станції Валуйки Російських залізниць прийняти вагони до подальшого перевезення в Казахстан.

Рішенням господарського суду Черкаської області ( суддя Єфіменко В.В.), залишеним без змін Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду ( головуючого судді Писаної Т.О., суддів Агрикової О.В., Рудченко С.Г.) позовні вимоги задоволені повністю.

Рішення мотивоване посиланням на Угоду про міжнародне залізничне вантажне сполучення, стаття 11 якого зобов’язує вантажовідправника додати до міжнародної залізничної накладної супроводжуючі документи, які необхідні для виконання митних та інших правил на всьому шляху прямування вантажу, а стаття 21 Угоди передбачає, якщо з вини відправника виникають перепони до перевезення вантажу , то залізниці сплачуються всі витрати, які вона понесла з причин затримки перевезення.

Не погоджуючись з рішенням господарських судів, Товариство з обмеженою відповідальністю "Шполянська кондитерська фабрика" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постановлені по справі рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що при прийняті постанови та рішення господарськими судами порушено норми матеріального та процесуального права.

Заявник касаційної скарги вважає, що суди безпідставно при вирішення спору керувались Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС), оскільки приписами ч.2 абз.3 ст. 2 зазначеної Угоди встановлено, що ця Угода не застосовується до перевезення вантажів між станціями двох країн транзитом по території третьої країни в поїздах залізних доріг країни відправлення або прибуття.

Статутне територіально-галузеве об’єднання "Південна залізниця" надіслало до Вищого господарського суду України відзив на касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані рішення залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення, оскільки вони прийняті без порушення норм матеріального права.

Відповідач не скористався правом, наданим ст.22 Господарського процесуального кодексу, не направив представника в судове засідання.

Заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено і підтверджується матеріалами справи, що предметом спору є стягнення додаткових зборів та витрат залізниці за затримку вагонів на прикордонному переході через відмову станції Валуйки Російських залізниць прийняти вагони до подальшого перевезення в Казахстан.

Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення, учасницею якої є, в тому числі, Республіка Казахстан, Російська Федерація та Україна, встановлює, що перевезення вантажів між країнами здійснюються на умовах, встановлених цією Угодою. Ця Угода застосовується до усіх перевезень вантажів в прямому міжнародному вантажному сполученні по накладних СМГС і лише по залізницях – учасницях цієї Угоди. Ця Угода має обов’язкову силу для залізниць, відправників та одержувачів вантажів.

З 01.07.1998 набрала чинності Угода між залізничними адміністраціями держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, Латвійської Республіки, Литовської Республіки та Естонської Республіки про особливості застосування окремих норм Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС), якою також встановлено, що перевезення вантажів в прямому міжнародному залізничному сполученні між залізницями ( під якими маються на увазі всі залізниці однієї країни) здійснюється на підставі Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення з врахуванням особливостей застосування її окремих норм, наведених в додатках до цієї Угоди.

Стаття 10 Цивільного кодексу України встановлює, що чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, є частиною національного цивільного законодавства України.

Відповідно до параграфів 1 та 2 статті 11 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення вантажовідправник зобов’язаний до міжнародної залізничної накладної додати супроводжуючі документи, які необхідні для виконання митних та інших правил на всьому шляху прямування вантажу. Якщо необхідних супроводжуючих документів, чи документів, які ним додані до накладної недостатньо, то вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки, які виникають в результаті відсутності, недостатності або неправильності супроводжувальних документів, і за час затримки стягуються штрафи та збори, як то: за збереження вантажу, простій вагонів та інші витрати, які залізниця понесла з причин затримки перевезення вантажу. Якщо зазначена затримка відбулась на залізниці відправлення або призначення, то цей штраф нараховується у відповідності із внутрішніми правилами, які діють на цих залізницях.

Штрафи, збори, такі, як за зберігання вантажу, простій вагонів повинні бути внесені в залізничну накладну та стягуються з відправника або одержувача.

Стаття 21 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення також встановлює, що якщо з вини відправника виникають перепони до перевезення вантажу, то залізниці сплачуються всі витрати, які вона понесла з причин затримки перевезення.

Статтею 36 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення встановлено, що якщо в цій Угоді, в тарифах та Службовій інструкції до Угоди відсутні необхідні положення, то застосовуються постанови, викладені у внутрішніх законах та правилах відповідної країни, залізниця якої є учасницею цієї Угоди.

Судами встановлено, що 17.12.2006 на прикордонній станції Куп’янськ - сортувальний Південної залізниці були затримані вагони №№ 90834953, 90837311 по відправкам №№ 41235459, 41235458 Черкаси –Караганда з причини їх неприйняття Російською залізницею для подальшого перевезення в Казахстан через відсутність оригіналу гігієнічного сертифікату і санітарно-епідеміологічного висновку на російській мові.

Факт затримки вагонів №№ 90834953, 90837311 через відсутність оригіналу гігієнічного сертифікату і санітарно-епідеміологічного висновку на російській мові оформлений Актом загальної форми № 21845 від 17.12.2006. Вагони були відставлені до вирішення питання щодо подальшого їх пересування.

21.12.2006 Куп’янська митниця дала дозвіл на відправлення зазначених вагонів на станцію призначення, що оформлено Актом загальної форми № 1740 від 21.12.2006.

За час простою вагону на станції Куп’янськ –сортувальний Південної залізниці 91 вагоно/годин залізниця понесла витрати на загальну суму 7355,17 грн., а саме :

За виконання додаткових маневрових робіт на станційних коліях нараховано плату згідно з розділом 2 "Збори за додаткові операції, пов’язані з перевезенням вантажів" параграф 1 пункт 1.8 Тарифного керівництва № 1 з розрахунку 60 грн. за кожні півгодини роботи локомотива в сумі 307,80 грн.

Збір за зберігання вантажів у вагонах нарахований на підставі розділу 2 пункту 2 Тарифного керівництва № 1 і складає 1123,47 грн., збір за охорону нарахований в сумі 115,64 грн.

Збір за телеграфне повідомлення вантажовідправника обчислено згідно з розділом 2 пункт 9 таблиці 4 Тарифного керівництва № 1 в сумі 28,00 грн.

Провізна плата від прикордонної станції Тополі до ст. Куп’янськ –сортувальний визначена відповідно до ст. 13 параграф 1 Угоди згідно зі схемою 1 Тарифного керівництва № 1 і складає 3410 грн.

При розрахунках витрат застосовано підвищуючий коефіцієнт 2,565, встановлений Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 01.04.2005 № 91-р.

Внутрішні положення України не передбачають штраф за понаднормативний простій вагонів, натомість п. 119 Статуту залізниць України та Правила перевезень вантажів встановлюють плату за користування вагонами, в тому числі за час затримки вагонів на шляху прямування, яка нарахована в сумі 1144,40 грн.

Розрахунок стягуваної суми, яка становить суму позову, визнаний судами попередніх інстанцій обґрунтованим та правомірно нарахованим. В частині підстав та суми нарахованих додаткових зборів та витрат залізниці відповідач –ТОВ "Шполянська кондитерська фабрика" заперечень не заявляла.

Посилання ТОВ "Шполянська кондитерська фабрика" в касаційній скарзі на те, що суди безпідставно при вирішення спору керувались Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС), оскільки приписами ч.2 абз.3 ст. 2 зазначеної Угоди встановлено, що ця Угода не застосовується до перевезення вантажів між станціями двох країн транзитом по території третьої країни в поїздах залізних доріг країни відправлення або прибуття, - не ґрунтується на чинному законодавстві та матеріалах справи.

ТОВ "Шполянська кондитерська фабрика" зазначала в апеляційній та касаційній скаргах про те, що Південна залізниця мала заявити вимоги про відшкодування додаткових витрат Російським залізницям.

Однак, як зазначено у підпункті 3 параграфа 3 статті 2 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) перевезення, зазначені в пунктах 1, 2 та 3 цього параграфа здійснюються на підставі особливих договорів, які укладаються між зацікавленими залізницями. Відповідач не довів наявність такого договору між залізницями України, Російської Федерації та Республіки Казахстан.

Крім того, перевезення вантажу з України через Росію в Казахстан оформлено договорами перевезення на бланках СМГС на всю відстань перевезення.

Посилання заявника касаційної скарги на те, що справу було розглянуто в суді першої інстанції у відсутності представника ТОВ "Шполянська кондитерська фабрика", яка таким чином була позбавлена прав, передбаченим ст.22 Господарського процесуального кодексу України,- не може бути беззаперечною підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки апеляційним судом встановлено, що відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, згідно з яким ухвалу про призначення справи на 29.08.2007 відповідач отримав 17.08.2007 завчасно. Відповідач не повідомив суд першої інстанції про наявність поважних причин, які перешкоджають прийняти участь у засіданні , або надати суду письмові пояснення.

В засіданні Київського міжобласного апеляційного господарського суду, який у відповідності із ст.101 Господарського процесуального кодексу України повторно розглядав справу, був присутній представник ТОВ "Шполянська кондитерська фабрика".

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Шполянська кондитерська фабрика" залишити без задоволення.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 27.11.2007р. у справі № 03/4058 Господарського суду Черкаської області залишити без змін.

Головуючий                                                   Є. Першиков

Судді                                                             Т. Данилова

І. Ходаківська