ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2008                                                                                Справа №9/236

м. Полтава

За позовом Приватного підприємства „Шерк”, 39600, м. Кременчук, вул. 60 років Жовтня, 154, кв. 57

до Кременчуцької об’єднаної державної податкової інспекції , 39600, м. Кременчук, вул. Красіна, 76

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень Кременчуцької ОДПІ: від 17.05.2007 р. № /0/1023, від 30.07.2007 р. № /1/1637 та від 12.10.2007р. № /2/2363

Суддя Ківшик О.В.

Секретар судового засідання Марчевська М.О.

Представники:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: Янєв М.О., довіреність № 25516/10 від 02.10.2008 р..

Справа прийнята до провадження суддею Ківшик О.В. на підставі ухвали від 17.09.2008 р. заступника голови господарського суду Полтавської області Білоусова С.М..

11.11.2008 р. у судовому засіданні відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України оголошено вступну та резолютивну частину постанови, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення її повного тексту.

Суть спору: Розглядається адміністративний позов про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень Кременчуцької ОДПІ: від 17.05.2007 р. № /0/1023, від 30.07.2007 р. № /1/1637 та від 12.10.2007 р. № /2/2363, за якими ПП "Шерк" визначено податкове зобов'язання з податку з доходів найманих працівників в загальній сумі 557,67 грн., з яких 185,89 грн. основний платіж та 371,78 грн. штрафна (фінансова) санкція.

Позивач представництво у судове засідання не забезпечив, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника (вх. № 16201 від 18.09.2008 р.).

Відповідач позов не визнає за мотивами заперечення № б/н від 21.12.2007 р. (вх. № 20954 від 27.12.2007 р.), посилаючись на правомірність спірних податкових повідомлень - рішень.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши надані докази,

встановив:

За висновками виїзної планової документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства Приватним підприємством “Шерк” за період з 01.01.2006 р. по 31.12.2006 р., що набрали форму акту № 265/23-120/31913681 від 08.05.2007 р., ДПІ-відповідач констатувала порушення з боку останнього норм Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб”, а саме : не утримано та не перераховано до бюджету 185,89 грн. податку з доходів фізичних осіб (оплачено вартість послуг міжнародного роумінгу ЗАТ "Київстар Дж.Ес.Ем.").

Результатом зазначених висновків стало визначення позивачу суми податкового зобов’язання з податку з доходів найманих працівників в загальній сумі 557,67 грн., з яких 185,89 грн. основний платіж та 371,78 грн. штрафна (фінансова) санкція за спірним податковим повідомленням-рішенням від 17.05.2007 р. № /0/1023.

Позивач не погодився з такими висновками та оскаржив дане податкове повідомлення-рішення в адміністративно-апеляційному порядку, внаслідок чого його скарги залишено без задоволення, суму податкового зобов'язання –без змін, податкове повідомлення рішення набрало форму податкових повідомлень-рішень Кременчуцької ОДПІ від 30.07.2007 р. № 2/1/1637 та від 12.10.2007 р. № /2/2363

Позивач не погодився з даним висновком, звернувшись із даним адміністративним позовом.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Пунктом 4.1 ст. 4 Закону України № 889-IV від 22.05.2003 р. "Про податок з доходів фізичних осіб" (із змінами і доповненнями) встановлено, що загальний річний оподатковуваний дохід складається з суми загальних місячних оподатковуваних доходів звітного року, а також іноземних доходів, одержаних протягом такого звітного року.

Пунктом "е" пп. 4.2.9 п. 4.2 ст. 4 даного Закону визначено, що до складу загального місячного оподатковуваного доходу включається дохід, отриманий платником податку від його працедавця як додаткове благо (за винятками, передбаченими пунктом 4.3 цієї статті), а саме у вигляді вартості безоплатного отримання товарів (робіт, послуг), а також суми знижки з ціни (вартості) товарів (послуг), що перевищує звичайну, розраховану за правилами визначення звичайних цін (у розмірі такої знижки), крім випадків, передбачених пунктом 4.3 цієї статті.

Якщо додаткові блага надаються у формах, відмінних від грошової, об'єкт оподаткування обчислюється за правилами, визначеними п. 3.4 ст. 3 цього Закону.

Пунктом "а" п. 17.2 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, для оподаткування доходів з джерелом їх походження з України є податковий агент.

Згідно з пп. 20.3.2 п. 20.3 ст. 20 згаданого Закону у разі, коли податковий агент до або під час виплати доходу на користь платника податку не здійснює нарахування, утримання або сплату (перерахування) цього податку, відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок таких дій, покладається на такого податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу.

Відповідно до п. 2.3.4 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 N 5, до фонду оплати праці включаються виплати працівникам соціального характеру у грошовій і натуральній формі, зокрема виплати, що мають індивідуальний характер.

Як вбачається з акту перевірки (арк. акту 46-48) позивач сплатив за надані підприємству послуги міжнародного роумінгу 1 244,03 грн..

Згідно наказу по підприємству "Про користування мобільним зв'язком" № 2-03/01 від 03.01.2006 р. мають право користуватися мобільним зв'язком під час виконання службових обов'язків директор –Капій В.П. (8-067-530-82-62) та заступник директора –Пузир Д.Г. (8-067-530-94-26).

Позивачем не надано доказів на підтвердження факту, що витрати в зазначеній сумі були здійснені ним у зв'язку з виконанням його працівниками службових обов'язків за межами України, тобто що ці витрати безпосередньо обумовлені потребами господарської діяльності позивача. Так, позивачем не були надані документи, що підтверджують перебування працівників за кордоном у зв'язку з виконанням службових обов'язків.

З огляду на зазначене, донарахування позивачу податкових зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб у сумі 185,89 грн. у зв'язку з неоподаткуванням позивачем вартості послуг по роумінгу, наданих його працівникам оператором міжнародного стільникового зв'язку та сплачених позивачем, є правомірним, оскільки вартість таких послуг відповідно до пп. 4.9 п. 4.2 ст.4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», як додаткове благо, є доходом, який включається до складу загального місячного оподатковуваного доходу.

Щодо розрахунку штрафних санкцій, то відповідно до пункту 1.5. статті 1 Закону України від 21.12.2000 р. № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" штрафна санкція (штраф) - плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами.

У разі коли платник податків здійснює продаж (відчуження) товарів (продукції) або здійснює грошові виплати без попереднього нарахування та сплати податку, збору (обов'язкового платежу), якщо відповідно до законодавства таке нарахування та сплата є обов'язковою передумовою такого продажу (відчуження) або виплати, такий платник податків сплачує штраф у подвійному розмірі від суми зобов'язання з такого податку, збору (обов'язкового платежу). (пп.. 17.1.9 п. 17.1 ст. 17 Закону України від 21.12.2000 р. № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Судом встановлено, що Приватне підприємство “Шерк” порушило правила оподаткування, таким чином штрафні (фінансові) санкції застосовані до нього Кременчуцькою ОДПІ на законних підставах та у розмірі відповідно приписів пп. 17.1.9 п. 17.1 ст. 17 Закону України від 21.12.2000 р. № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України обов’язок доказування в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено та документально не підтверджено правомірності підстав проведення позапланової перевірки позивача.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суб’єкти владних повноважень зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Заперечення та документи, надані відповідачем, доводять, що податкові повідомлення-рішення прийняті підставі Закону. Вимоги ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов’язку довести правомірність свого рішення відповідачем виконано.

З огляду на викладене, позовні вимоги не підтверджені як поданими доказами, так і нормами права, висновки відповідача обґрунтовані документально, а тому позовні вимоги суд визнає такими, що задоволенню не підлягають.

Судові витрати в сумі 3,40 грн., сплачені позивачем платіжним дорученням № 517 від 23.10.2007 року, покласти на позивача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 158-163 та п. 6 р. VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1. У позові відмовити.

2. Постанову надіслати сторонам за адресами, зазначеними в її вступній частині, а також представнику позивача Козачуку О.А. (39601, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Нагірна, 4, кв. 40).

Суддя                                                             Ківшик О.В.

Дата підписання повного тексту постанови :

Примітки :

Сторони та інші особи , які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково до Харківського адміністративного апеляційного суду в порядку та в строки, визначені ст. 186 КАС України.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.