ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 9/178

12.09.08

За позовом Сосницького районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Сосницярайагролісгосп»

До відповідача Приватного підприємства «Укрінвестпром»

Про стягнення 16414,00 грн.

Суддя Жирнов С.М.

Представники:

від позивача: Литвин А.М. –довіреність № 138 від 10.09.2008 р.

Степанов В.А. –довіреність № 139 від 10.09.2008 р.

від відповідача: не з»явились

Обставини справи:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача 16414,00 грн. основного боргу на підставі Договору № 8 від 01.03.2005 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2008 р. порушено провадження у справі № 9/178 та призначено її розгляд на 12.09.2008 р.

Позивач подав в судовому засіданні лист № 140 від 10.09.2008 р., позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, відзив на позов з підтверджуючими документами на виконання вимог ухвал суду від 27.08.2008 р. не подав і не надіслав.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядалась за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Особи, які беруть участь у розгляді справи, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (див. Роз‘яснення Президії ВАСУ від 18.09.97 р. № 02-5/289 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України”).

Відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду судом справи № 9/178 за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві: поштове відправлення з ухвалою суду було отримано відповідачем 02.09.2008 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 06065922 (знаходиться в матеріалах справи).

Письмових заяв, повідомлень суду щодо поважності причин відсутності відповідача в судовому засіданні 12.09.2008 р. від останнього до суду не надходило.

Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначений перелік обставин, за яких суд відкладає розгляд справи. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у разі нез»явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу та, відповідно до п. 2 ч. 1 названої статті, у разі неподання витребуваних доказів. Однак стаття 77 ГПК України встановлює не обов’язок суду відкласти розгляд справи, а визначає лише право суду при наявності зазначених випадків.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для відкладання розгляду справи втретє та його недоцільність, а рівно про можливість розгляду останньої за відсутністю відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

На твердження позивача, 01.03.2005 р. між ним та відповідачем, визначеними як Постачальник та Покупець відповідно, було укладено Договір поставки № 8 (надалі за текстом «Договір»).

Згідно п. 1.1 Договору Постачальник (позивач) зобов»язався поставити, а Покупець (відповідач) прийняти та оплатити продукцію, найменування (асортимент), ціна та кількість, а також строк поставки якої вказані у специфікаціях (рахунках –фактурах), які є невід»ємною частиною Договору.

Пунктом 5.2 Договору сторони визначили, що оплата проводиться за фактично поставлену продукцію на протязі 90 банківських днів з моменту поставки.

Позивач зазначив, що відповідно до заявки № 57 від 18.03.2005 р. ним було відвантажено відповідачу 26.03.2005 р. по накладній № 32153874 та 29.03.2005 р. по накладній № 3,2 куб. м рудничного довгіття на загальну суму 16414,00 грн.

Позивач стверджує, що відповідно до Акту звірки від 23.09.2005 р. між ним та відповідачем, останнім було визнано суму боргу у розмірі 16414,00 грн. за поставлену на підставі спірного Договору продукцію

На твердження позивача, ним на адресу відповідача був направлений Лист – вимога № 18 від 09.02.2006 р. про спонукання до виконання умов Договору поставки № 8 від 01.03.2005 р. (копія останнього додана до позовної заяви) з вимогою оплатити спірну поставку та перерахувати борг у розмірі 16414,00 грн. на розрахунковий рахунок позивача в двотижневий термін після отримання Листа –вимоги.

Відповідач вищезазначений Лист –вимогу залишив без задоволення, а тому у останнього станом на час подання позову до суду, на думку позивача, існує заборгованість за Договором поставки № 8 від 01.03.2005 р. у сумі 16414,00 грн. (основний борг).

Згідно ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що поставка спірної продукції 113,2 куб. м рудничного довгіття) 26.03.2005 р. по накладній № 32153874 та 29.03.2005 р. по накладній № 32153881 була здійснена позивачем на підставі листа № 57 від 18.03.2005 р. (визначеного позивачем у тексті позовної заяви у якості «заявки», на далі за текстом –«Лист»), а не на підставі Договору поставки № 8 від 01.03.2005 р. з огляду на наступне:

- Лист не містить жодних посилань на Договір поставки № 8 від 01.03.2005 р.;

- відповідно до Договору поставки № 8 від 01.03.2005 р. передбачена оплата за фактично поставлену продукцію на протязі 90 банківських днів з моменту поставки, в той час як відповідно до листа № 57 від 18.03.2005 р. відповідач гарантував позивачу в рахунок оплати «поставити вугілля АМ –69 тн по ціні 354 грн/тн з ПДВ».

Крім того, посилання позивача на Акт звірки від 23.09.2005 р. як на доказ визнання відповідачем боргу у розмірі 16414,00 грн. за поставлену продукцію відповідно до Договору поставки № 8 від 01.03.2005 р. також не є підставним з огляду на відсутність і в ньому посилань на такий Договір.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ГК України допускається укладання господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

З огляду на вищенаведене, суд прийшов до висновку, що фактично позивач виконав поставку спірної продукції на підставі Листа № 57 від 18.03.2005 р., а тому між сторонами наявні відносини, що випливають з договору міни та які врегульовані параграфом 6 глави 54 ЦК.

Відповідно до ч. 1 ст. 715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов»язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар.

З огляду на приписи ст. 715 ЦК України, до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України, ч.7 ст. 193 ГК України, договір є підставою для виникнення зобов’язання, які повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк, відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов»язання є його невиконання чи виконання в порушення умов, визначених змістом зобов»язання.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відтак, суд прийшов до висновку, що позивачем доказово не доведено суду виконання поставки спірної продукції саме за Договором поставки № 8 від 01.03.2005 р., а, отже, у нього не виникло право на позов щодо стягнення заборгованості з боку відповідача та відповідно до визначених в позовній заяві позивача предмета та його підстави –стягнення 16414,00 грн. відповідно до Договору поставки № 8 від 01.03.2005 р.

Отже, при таких обставинах позивач не довів суду підставність своїх вимог, а тому у задоволенні позову на суму 16414,00 грн. належить відмовити повністю.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 610, 629, 715 ЦК України,

ст. ст. 181, 193 ГК України,

ст. ст. 22, 33, 34, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.          У позові відмовити повністю.

2.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя

С.М. Жирнов

Дата підписання рішення –16.09.2008 р.