ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2008 Справа № 4/432-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ємленінової З.І. при секретарі Сокуренко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом комунального підприємства "Енергозбереження"

м. Нова Каховка Херсонської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Новокаховський електромашинобудівний завод" м. Нова Каховка Херсонської області

про стягнення 21645грн. 06коп.

та за зустрічним позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Новокаховський електромашинобудівний завод" м. Нова Каховка Херсонської області

до комунального підприємства "Енергозбереження" м. Нова Каховка Херсонської області

про стягнення 268003грн. 40коп.

за участю представників сторін:

від позивача - юрист Мартюшев С.С.

від відповідача - уповноважена особа Доля Д.В.

Комунальне підприємство "Енергозбереження" звернулося з позовною заявою про стягнення з ТОВ "Новокаховський електромашинобудівний завод" 21645грн. 06коп. заборгованості за договором постачання холодної води № 4010/61/06б від 01.02.2006 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ "Новокаховський електромашинобудівний завод" 30.11.2006 року в односторонньому порядку без письмового внесення доповнень і змін в договір, збільшило тариф на водопостачання, у зв'язку з чим заявник вважає, що в період з листопада 2006року по березень 2007 року ним було надлишково сплачено суму позову, як різницю в тарифах на воду.

Крім того, він зазначає, що договір № 4010/61/06б був підписаний сторонами лише 02.06.2006 року, тому він не має права прийняти та сплатити рахунки-фактури № 7-208 від 31.03.2006 року та № 7-282 від 28.04.2006 року, оскільки вони знаходяться за межами строку дії договору.

ТОВ "Новокаховський електромашинобудівний завод" позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що відповідно до вимог п. 3.5 договору він листом № 4010/2399 від 27.10.2006 року повідомив КП "Енергозбереження" про підвищення вартості води та надіслав йому калькуляцію на підтвердження ціни наданих послуг. Сплативши рахунки-фактури №СФ-0001843 від 30.11.2006 року та № СФ-002258 від 29.12.2006 року, позивач визнав підвищення ціни за постачання води.

Ухвалою суду від 20.11.2007 року судом прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ТОВ "Новокаховський електромашинобудівний завод" (відповідач за первісним позовом) про стягнення з КП "Енергозбереження" 199.383грн. 80 коп. основного боргу, 10.834грн. 60коп. штрафних санкцій та 57.785грн. 00коп. пені за договором постачання холодної води № 4010/61/06б від 01.02.2006 року. Він зазначає, що КП "Енергозбереження", який був повідомлений про підвищення вартості води листом №4010/2399 від 27.10.2006 року, безпідставно відмовляється сплачувати вартість наданих послуг з подачі води за новою ціною.

КП "Енергозбереження" зустрічні позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що 30.11.2006 року, після початку опалювального сезону відповідач за первісним позовом в односторонньому порядку без письмового погодження, збільшив тариф на водопостачання з 1 грн/м3 до 2,32 грн/м3, хоча відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються. Крім цього, відповідно до п 7.2., 7.3. договору № 4010/6І/06 б зміни або доповнення цього договору оформлюються додатковою угодою та підписуються сторонами. Оскільки відповідач за первісним позовом не скористався даним правом, позивач вважає, що вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають.

Під час судових засідань ТОВ "Новокаховський електромашинобудівний завод", як позивач за зустрічним позовом, неодноразово змінював суму позовних вимог. Листом від 11.01.2008року №4028/142 ним надані до суду додаткові докази, в тому числі і розрахунок суми позову, виходячи із якого сума основного боргу становить 116.481грн.32коп., 6.165грн.60коп. –3% річних та 32.882грн.80коп. пені за період з 01.05.2007року по 01.11.2007року. Але при вивчені зазначеного розрахунку представник відповідача послався на те, що 3% річних та пеня розраховані помилково, у зв'язку з чим в засіданні 17.01.2008року оголошувалася перерва. Суд зобов'язав ТОВ "Новокаховський електромашинобудівний завод" уточнити розмір позовних вимог за зустрічним позовом та надати обгрунтований розрахунок суми позову.

В засідання 21.01.2008року представник ТОВ "Новокаховський електромашинобудівний завод" подав заяву про зменшення суми зустрічного позову, відповідно до якої він просить стягнути з КП «Енергозбереження»116.481грн.32 коп. основного боргу та 7.124грн.20коп.пені і відмовляється від позовних вимог в частині стягнення 3% річних.

За клопотанням сторін ( заява від 20.12.2007року) спір вирішено за межами строку, встановленого частиною 1 статті 69 ГПК України.

Дослідивши наявні в справі на надані додатково представниками сторін докази по справі, заслухавши представників сторін, суд –

в с т а н о в и в:

При зверненні з позовом КП «Енергозбереження» надано до матеріалів справи договір від 01.02.2006року №4010/61/06 б, який укладено ним з ТОВ "Новокаховський електромашинобудівний завод». Відповідно до пункту 6.1 протоколу розбіжностей до зазначеного договору та пункту 7.1 договору, він набрав сили з моменту підписання його сторонами. КП «Енергозбереження» підписало зазначений договір 02.06.2006року з протоколом розбіжностей, тобто фактично договір укладено 02.06.2006року.

За умовами зазначеного договору ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод» (поставщик) зобов'язався забезпечити подачу КП «Енергозбереження» (споживачу) холодної води відповідно до узгоджених сторонами обсягів, а споживач прийняв на себе обов'язки прийняти надані послуги та своєчасно здійснювати розрахунки за споживання води.

За умовами договору між сторонами склалися господарські відносини з надання послуг.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, а зміна ціни після укладення договору відповідно до частини 2 зазначеної норми допускається у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Договором, а саме пунктом 3.4 передбачено обов'язок КП «Енергозбереження», як споживача, здійснити оплату за спожиту воду до 5 числа, наступного за звітним місяця, на підставі виставлених поставщиком рахунків.

Укладаючи договір, сторони протоколом узгодження розбіжностей та додатком №1 до договору погодили щомісячні обсяги поставки води та ціну (тариф) за 1 куб.м води в сумі 1 грн.00коп.

Пунктом 3.5 договору також передбачено, що при зміні вартості електроенергії, плати за природні ресурси а також вартості обладнання для видобування води та інших показників, які впливають на вартість води, ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод» доводить до відома споживача про зміни в ціні і надає калькуляцію, яка є невід'ємною частиною договору. Крім того, відповідно до пункту 7.3 договору зміни та доповнення до договору оформляються додатковою угодою і підписуються представниками сторін.

Звертаючись з первісним позовом, КП «Енергозбереження»посилалося на те, що ним в період з листопада 2006року по березень 2007 року переплачено постачальнику 21.645грн.06коп. у зв'язку з тим, що рахунки постачальника ним оплачувалися не за ціною 1 грн. 00коп. за 1 куб. м., а за ціною 2грн.32коп. Однак обгрунтованого розрахунку суми позову при цьому ним не було надано. Не надано такого розрахунку та правових підстав стягнення суми позову і на виконання ухвал суду від 05 грудня 2007року та від 20.12.2007року.

Його посилання на акт звірки розрахунків від 23.08.2007року не є обгрунтуванням розрахунку суми позову, оскільки акт звірки не може бути таким доказом, а первісних бухгалтерських документів на підставі яких його складено суду не надано. До того ж, за зазначеним актом борг 21.645грн.06коп. відображено лише самим позивачем, відповідач же зазначив в цьому акті, що не він, а КП «Енергозбереження»заборгувало йому 199.389грн.80коп.

Із наданого поставщиком розрахунку суми позову також вбачається, що в лютому та квітні 2007року оплата виставлених ним рахунків споживачем не здійснювалася, а в січні 2007року із виставлених 37.653грн.60коп., було сплачено лише 2.230грн.00коп.

Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності і сторони, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення наданими суду доказами. При цьому, відповідно до статті 33 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторону, яка посилається на ці докази, як на підставу своїх вимог і заперечень.

КП «Енергозбереження» не надало доказів, що підтверджують позовні вимоги щодо переплати вартості води згідно з умовами договору, обгрунтування правових підстав та розрахунку суми позову як при зверненні з позовною заявою, так і на протязі розгляду справи на неодноразові вимоги суду, чим не доказало викладених в первісному позові обставин, тому правові підстави для його задоволення відсутні.

Зустрічні позовні вимоги ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод»обгрунтовує ч.2 ст. 632 ЦК України та пунктом 3.5 договору яким передбачено, що при зміні вартості електроенергії, плати за природні ресурси а також вартості обладнання для видобування води та інших показників, які впливають на вартість води, ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод» доводить до відома споживача про зміни в ціні і надає калькуляцію, яка є невід'ємною частиною договору.

Крім того, відповідно до пункту 7.3 договору зміни та доповнення до договору оформляються додатковою угодою і підписуються представниками сторін.

Таким чином, умовами договору сторони узгодили порядок внесення зміни ціни договору саме на підставі калькуляції, яка надається поставщиком, підписується споживачем, і являється невід'ємною частиною договору.

При зверненні з зустрічним позовом позивач послався на те, що листом від 27.10.2006року №4010/2399 він довів до відома відповідача про підвищення ціни на воду, а 28.12.2006року надав фактичну калькуляцію. Однак, доказів, які б свідчили про те, що поставщиком доводилися до відома споживача зміни в ціні шляхом надіслання калькуляції, і ця калькуляція, підписана замовником, стала невід'ємною частиною договору, позивач за зустрічним позовом при зверненні з позовом не надав. Його представник в засіданні суду посилався на те, що як лист, так і сама калькуляція передавалися замовнику особисто без будь-яких відміток та підписів щодо дати їх отримання замовником.

Представник КП «Енергозбереження» також не зміг надати пояснень щодо дати передачі йому калькуляції, посилаючись на те, що калькуляція ним не підписувалася, а про підвищення тарифу він дізнався із рахунків поставщика.

Таким чином, позивач за зустрічним позовом на надав доказів на підтвердження доведення до відома споживача змін в ціні шляхом надіслання калькуляції та її підписання замовником на умовах визначених договорами, а тому не доказав, що ця калькуляція стала невід'ємною частиною договору і надає йому право на стягнення заборгованості з замовника саме за ціною вартості 1 куб. м. води 2 грн.32коп.

Його посилання на те, що споживач сплатив його рахунки-фактури №СФ-0001843 від 30.11.2006 року та № СФ-002258 від 29.12.2006 року, не є доказом погодження змін в ціні, оскільки за умовами пунктів 3.5 та 7.3 договору встановлено інший порядок узгодження зміни ціни. До того ж, зазначені рахунки оспорюються споживачем.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги за зустрічним позовом про стягнення заборгованості саме виходячи із ціни наданих послуг по постачанню води 2грн.32 коп. задоволенню не підлягають.

Судові витрати відповідно до статті 49 ГПК України відносяться на сторони в розмірах, сплачених ними при зверненні з позовами.

В засіданні за згодою представників сторін оголошувалася вступна та резолютивна частина рішення.

Керуючись ст. 44, 49, 77, 82-85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В

1.В задоволенні позовних вимог за первісним позовом відмовити.

2. В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом відмовити.

Суддя З.І. Ємленінова

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84 ГПК

України і підписано суддею 22.01.2008року.