ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.10.08р.

Справа
№ 31/48-08

За
позовом:
Соціально-комунального управління „Трубник”, м. Новомосковськ

До: Приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Новомосковськ

Про:
стягнення
заборгованості

Суддя
Єременко А.В.

Представники:

Від
позивача

Гарбуз
С.Г., дов. від 21.03.2008 р.;

Від
відповідача

ОСОБА_2,
дов. 13.09.2008 р.

СУТЬ СПОРУ:

Соціально-комунальне
управління „Трубник”, м. Новомосковськ, з урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, що надійшла до господарського суду 21.10.08 р., звернулось з
позовом до Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Новомосковськ,  та просить
стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за договором
про участь у витратах на утримання будинку та при- будинкової території № 33
від 26.11.01 р. у розмірі 1 319,52 грн., з урахуванням пені, втрат від інфляції
та 3% річних.

Позовні
вимоги вмотивовані несвоєчасним внесенням відповідачем плати за обслуговування
будинку та прибудинкової території згідно договору № 33                          від 26.11.01 р.

Відповідач проти позову заперечує,
посилаючись на те, що ним з 01.01.04 р. в односторонньому порядку договір № 33
від 26.11.01 р. розірвано. Також, відповідач зазначає  про сплату орендної плати за ділянку
прибудинкової території щомісячно у розмірі 39,68  грн. на підставі договору оренди  земельної ділянки № 742 від                  15.11.05 р.

За згодою представників сторін, в
судовому засіданні 30.10.08 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення
згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Вивчивши
матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд,
-

В С Т А Н О В И В:

26.11.01
р. між Соціально-комунальним управлінням „Трубник” (далі - Власник будинку)
та  Приватним підприємцем ОСОБА_1
(далі-Співвласник)  був укладений договір
про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території  № 33 від 26.11.01 р. (далі-Договір),
відповідно до умов якого  Власник будинку
забезпечує обслуговування  та ремонт
будинку  за адресою:                        вул. Сучкова, 15, а
також утримання прибудинкової території, а Співвласник приймає участь у
витратах  на виконання вказаних робіт.

Згідно
п.1.1. Договору сума  за утримання
будинку та прибудинкової території складає 27,59 грн.  в місяць, 331,08 грн. в рік відповідно, та
сплачується з урахуванням  індексу
інфляції та ПДВ згідно з  Законом.

Термін
дії Договору з 01.11.01 р. по 31.10.06 р. (п. 1.3. Договору).

Окрім
того, відповідно до підпункту  2.2.4. п.
2.2.  Співвласник зобов'язується  не пізніше 10 числа  поточного місяця  вностити плату на рахунок Власника будинку за
обслуговування будинку та прибудинкової території, а також інші послуги. При
несвоєчасному внесенні платні, сплачувати
пеню з  розрахунку 0,5 % від
несплаченої суми   за кожний день
прострочення, але не більше 100% від суми заборгованості.

Згідно зі ст. ст. 161, 162 ЦК УРСР (що
діяли на час укладання угоди), зобов”язання повинні були виконуватися  належним чином і в установлений договором
строк, одностороння відмова від виконання зобов”язань не допускалася.

Позивачем
на підставі рахунків-фактур, включно з нарахуванням пені, встановленого індексу
інфляції  та 3 % річних заявлено до
стягнення суму у розмірі 1 319,52 грн.

Відповідачем
не надано доказів сплати суми заборгованості за надані послуги відповідно до
умов Договору.

Згідно
ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання,
на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних  від
простроченої  суми.

За
викладеного суд вбачає достатні підстави для задоволення позову щодо стягнення
боргу у розмірі 1 319,52 грн., з урахуванням втрат від інфляції та пені  (з 01.01.04 р. по 31.10.06 р.) згідно
розрахунку позивача та 3 % річних.

Задовольняючи
позовні вимоги та спростовуючи заперечення відповідача, суд також
виходив з наступного.

З 01.01.2004 р. набрав чинність Господарський
кодекс України ( в подальшому ГК України), який відповідно до ст. 1 визначає
основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що
виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між
суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками
відносин у сфері господарювання.

Згідно Прикінцевих положень ГК
України, Господарський кодекс України застосовується до господарських відносин,
які виникли після набрання чинності його положеннями відповідно до цього
розділу. До господарських відносин, що виникли до набрання чинності
відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення
застосовуються щодо тих прав і обов'язків, які продовжують існувати або виникли
після набрання чинності цими положеннями.

Вказані у позові господарські
відносини, пов”язані зі  поверненням
відповідачем заборгованості за договором
про участь у витратах на утримання будинку та при- будинкової території
виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу
України, але вони продовжують існувати після набрання чинності цими
положеннями, тому господарським судом зазначені положення також застосовуються.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу
України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Цивільний Кодекс України (далі ЦК
України) також набрав чинності з 01.01.2004 р. Відповідно до п. 2 Прикінцевих
та перехідних положень ЦК України -ЦК Української РСР втратив чинність з
01.01.2004 р.

Згідно з п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України також застосовується до цивільних відносин, що
виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих
прав і обов'язків , що виникли або продовжують існувати після набрання ним
чинності.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст.526 ЦК
України) .

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк .

Згідно зі ст. 651 ЦК України, зміна
або розірвання договору допускається лише за
згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір  може
бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін
у  разі
істотного  порушення  договору другою  стороною
та в інших випадках,  встановлених
договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору,  коли  внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Ст. 610 ЦК України передбачає, що
порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням   умов,
визначених  змістом  зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання, відповідно
до ст. 611 ЦК України настають
правові  наслідки, встановлені
договором або законом.

Окрім цього, заперечення відповідача
стосовно сплати орендної плати за земельну ділянку згідно укладеного  між відповідачем та Новомосковською міською
радою договору оренди  земельної ділянки
№ 742 від  15.11.05 р. судом не
приймаються, оскільки укладання цього договору не спростовує обов'язку
відповідача належним чином виконувати зобов'язання  за Договором про участь у витратах на
утримання будинку та прибудинкової території
№ 33 від 26.11.01 р., який  у
встановленому законодавством порядку розірваний не був та недійсним не
визнавався (інше матеріалами справи не доведено).

Судові
витрати по справі на підставі ст. 49 ГПК України слід покласти на відповідача,
оскільки позов задоволено.

На
підставі наведеного, керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Стягнути
з Приватного підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний НОМЕР_1) на користь Соціально-комунального
управління „Трубник” (51200, Дніпропетровська область,  м. Новомосковськ, пл. Леніна, 16,                р/р 401 в філії АБ
Кредит-Днепр, МФО 306470, ) 1 319,52 грн. боргу, з
урахуванням  пені, 3% річних, втрат від
інфляції; 102,00 грн. витрат на сплату держмита; 118,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; видати наказ.

Суддя
А.В.Єременко