ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.08 Справа № 10/42/07

Суддя Алейникова Т.Г.

За позовом: КП “Облводоканал” Запорізької обласної ради, м. Запоріжжя

До відповідача: КП “Водоканал”, м. Запоріжжя

Суддя Алейникова Т.Г.

Представники:

Від позивача: Скворцова О.О., дов. № 01/23 від 10.01.08р.

Від відповідача: Єфімова С.В. дов. № 170 від 10.01.07р.

Розглядаються позовні вимоги про зобов’язання відповідача укласти з подивачем додаткову угоду до розрахунку розміру орендної плати за оренду цілісних майнових комплексів (додаток № 1 до договору оренди цілісних майнових комплексів від 01.07.00р.) на умовах, обумовлених в проекті додаткової угоди.

Ухвалою від 31.01.07 провадження у справі зупинено у зв”язку із розглядом Господарським судом Запорізької області справи № 26/31/07 про визнання договору оренди цілісних майнових комплексів від 01.07.00р. недійсним. Ухвалою від 16.10.08 провадження по справі поновлено у зв”язку із усуненням обставин, що зумовлювали зупинення провадження по справ, а саме отриманням результатів розгляду господарським судом справи № 26/31/07.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошені в судовому засіданні 23.10.2008р.

01.07.00 між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди цілісних майнових комплексів Вільнянського міжрайонного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства та Запорізької дільниці водопровідного господарства. Рішенням Запорізької обласної ради № 6 від 30.06.2000р. „Про передачу в оренду цілісних майнових комплексів структурних підрозділів ЗОКП „Запоріжжяводоканал” надано дозвіл ЗОКП „Запоріжжяводоканал” бути орендодавцем, зазначено, що здійснення передачі в майна в оренду проводиться згідно Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, зтвердженого Постановою КМУ від 04.10.1995р. № 786. В акті перевірки Контрольно-ревезійного управління в Запорізькій області вказано, що при розрахунку місячної орендної плати не був застосований індекс інфляції за період з початку поточного року до дати укладення договору оренди. У відповідності із вимогами пункту 12 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженою Постановою КМУ від 04.10.95р. № 786, розмір місячної орендної плати за перший місяць після укладення договору оренди розраховується за встановленою формулою, де Опл - річна орендна плата, визначена за цією Методикою, грн.; Іп.р. - індекс інфляції за період з початку поточного року до дати укладення договору оренди або перегляду розміру орендної плати; Ім - індекс інфляції за перший місяць оренди. При розрахунку розміру орендної плати за перший місяць оренди помилково не було враховано значення І п.р. - індекс інфляції за період з початку поточного року до дати укладення договору –01 липня 2000р. (із січня по червень 2000р.)- індекс інфляції за період з початку поточного року (січень-червень 2000р.) становив 1,186, врахувався лише індекс інфляції за липень 2000р. В зв’язку з тим, як вважає позивач, розмір місячної орендної плати в розрахунку був визначений помилково. Позивач направив відповідачу лист та додаткову угоду до розрахунку розміру орендної плати за оренду цілісних майнових комплексів, в якій було запропоновано викласти розрахунок розміру орендної плати з урахуванням індексу інфляції. Відповідач не надіслав у 20-ти денний строк відповідь на отриману пропозицію.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що у відповідності із ст. 19 Конституції правовий порядок ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може примушений робити те, що не передбачене діючим законодавством. Оскільки відносини між сторонами за договором оренди виникли в 2000р. та продовжують існувати до цього часу, до спірних відносин слід застосовувати норми Цивільного та Господарського Кодексів, які вступили в дію з 01.01.2004р. Главою 20 ГК України, яка регулює укладення, зміну та розірвання господарських договорів, не передбачені підстави для зміни господарських договорів. У відповідності із ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається тільки за згодою сторін, якщо інше не встановлене договором або законом. Підставами для зміни договору можуть бути суттєві порушення умов договору іншою стороною або інші випадки, передбачені договором або законом. Пункт 10.3. договору оренди передбачає, що зміна договору може мати місце лише за згодою сторін. Укладаючи договір сторони не передбачили інших підстав для зміни договору, крім як за згодою сторін. Самостійним випадком для зміни договору відповідно до ст. 652 ЦК України є істотні зміни обставин. Істотними змінами обставин є непередбачені зміни зовнішніх обставин, які не залежать від волі сторін. При цьому обставини повинні змінитися настільки, що якщо б сторони мали можливість передбачити це, вони б не уклали договір або уклали б його на інших умовах. Позивач не надав доказів про наявність обставин, передбачених ст.ст. 651 та 652 ЦК України. Цивільні права та обов’язки сторін виникають із закону або договору. Зобов’язання відповідача щодо укладення додаткової угоди на умовах, запропонованих позивачем, законом або договором не передбачені. Ч.2 ст. 14 ЦК України передбачає, що особа не може бути примушена до дій, виконання яких для нього не є обов’язковим.

Заслухавши представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що 01.07.00р. між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди цілісних майнових комплексів Вільнянського міжрайонного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства та Запорізької дільниці водопровідного господарства. Підставою для укладення договору було рішення Запорізької обласної ради № 6 від 30.06.2000р. „Про передачу в оренду цілісних майнових комплексів структурних підрозділів ЗОКП „Запоріжжяводоканал”, яким надано дозвіл ЗОКП „Запоріжжяводоканал”, яке в даний час іменується КП „Обловодоканал” та є його правонаступником. Пунктом 3 вказаного рішення визначено, що передачу майна в оренду необхідно здійснити у відповідності із Постановою Кабінету Міністрів України від 19.01.2000р. № 75. Посилання на Постанову КМУ № 786 від 04.10.95р. в рішенні не було. Ч. 2 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»( в редакції 18.05.2000р., яка діяла на час укладення договору) визначає, що методика розрахунку та порядок використання орендної плати визначаються: Кабінетом Міністрів України - для об'єктів, що перебувають у державній власності; органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим; органами місцевого самоврядування - для об'єктів, що перебувають у комунальній власності. В додатку № 1 до договору оренди (Розрахунок розміру орендної плати за оренду цілісних майнових комплексів структурних підрозділів) вказано, що розрахунок орендної плати здійснений на підставі п. 5 Постанови КМУ України № 75 від 19.01.2000р. Як свідчать вищевикладені обставини, Відповідач виконав розрахунок орендної плати у відповідності із порядком, встановленим Запорізькою обласною радою. Цей факт встановлено рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.05.08р. по справі № 26/31/07-27/87/08. У відповідності із ч.2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду при розгляді однієї справи, не доводяться знов при вирішенні інших спорів, в яких приймають участь ті самі сторони.

Оскільки відносини сторін за договором оренди виникли у 2000р. та продовжують існувати до цього часу, тому до спірних правовідносин слід застосовувати норми Цивільного та Господарського кодексів, які набрали чинності з 01.01.2004р. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 628 ЦК України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Таким чином, сторони на час укладення договору оренди узгодили розмір річної та місячної орендної плати, який був зроблений у відповідності із рішення власника майна. Стаття 651 ЦК України визначає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто законом можуть бути встановлені випадки необхідності внесення змін до укладеного договору. Відповідач не довів того, що саме закон встановлює необхідність укладення додаткової угоди, запропонованої ним, до договору оренди.

Стаття 188 ГК України передбачає, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Тобто вказана стаття встановлює лише порядок зміни господарських договорів. Загальні підстави для зміни договору встановлені Цивільним Кодексом України.           Позовні вимоги задоволенні не підлягають.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Суддя                                                                      Т.Г. Алейникова

Рішення підписане 11.11.08