ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.11.08 р.                     Справа № 6/199

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді _Подколзіної Л.Д.

При секретарі Настич Л.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Снабсервіс” м.Донецьк

до відповідача: Державного підприємства „Шахтарськантрацит” в особі відокремленого підрозділу „Шахта „Шахтарська-Глибока” м.Шахтарськ, Донецької області

третьої особи _________________________________________________________________

про стягнення 207 385грн. 91коп.

за участю

прокурора

представників сторін:

від позивача – Кузнєцов А.В. – представник по довіреності №07/10-Д від 07.10.2008р.

від відповідача – не з”явився

від третьої особи

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Снабсервіс” м.Донецьк, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Державного підприємства „Шахтарськантрацит” в особі відокремленого підрозділу „Шахта „Шахтарська-Глибока” м.Шахтарськ, Донецької області боргу за поставлену продукцію виробничо-технічного призначення у сумі 146 000грн., інфляційних у сумі 53 321грн. 91коп., 3% річних у сумі 8 064грн. відповідно договору №15/11-06-ГШО/90 від 15.11.2006р. (Усього 207 385грн. 91коп.)

17 листопада 2008р. позивач звернувся до суду з доповненням до позовної заяви, в якому просить стягнути з відповідача витрати по сплаті державного мита у сумі 2 073грн. 85коп., у зв”язку з її доплатою, про що свідчить платіжне доручення №183 від 14.11.2008р. Суд приймає до уваги дане клопотання та розглядає справу по суті.

Відповідач у засідання суду не з”явився, але у відзиві на позовну заяву від 07.11.2008р. пояснив, що визнає борг у сумі 146 000грн., але заперечив проти стягнення інфляційних, 3% річних, оскільки на даний час діє ЗУ „Про введення мораторію на примусову реалізацію майна”, у випадку якщо сума буде значніше менша, то відповідачу буде легше його сплатити. Також, просить розглянути справу без участі представника відповідача, у зв”язку з важким фінансовим становищем підприємства та відсутністю коштів на командировочні витрати. Суд приймає до уваги дане клопотання та розглядає справу без участі представника відповідача.

Враховуючи вищевикладене справа розглядається відповідно до ст.75 ГПК України без явки представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши представника позивача, суд -

в с т а н о в и в :

15 листопада 2006р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Снабсервіс” м.Донецьк та Державним підприємством „Шахтарськантрацит” в особі відокремленого підрозділу „Шахта „Шахтарська-Глибока” м.Шахтарськ, Донецької області був укладений договір №15/11-06-ГШО/90, згідно умов якого позивач (Продавець) взяв на себе зобов”язання передати у власність відповідача (Покупця) продукцію виробничо-технічного призначення по ціні, в кількості, асортименті, на умовах та в строки, вказані у відповідних специфікаціях, які є не від’ємною частиною даного договору, а відповідач зобов”язався прийняти та своєчасно оплатити її вартість відповідно умовам даного договору та специфікацій до нього.

Специфікацією (додаток №1 від 15.11.2006р.) до договору №15/11-06-ГШО/90 від 15.11.2006р. сторони передбачили, що продукція, а саме: зарядний пристрій ЗУК-155/230 М-У5 у кількості 2 шт. передається покупцю на умовах самовивозу зі складу позивача м.Донецьк. Строк поставки листопад 2006р.

Згідно зі ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Позивач посилається на виконання своїх договірних зобов’язань у повному обсязі, де він у виконання умов договору, по накладним №15/11-06-1 від 15.11.2006р., №15/11-06-2 від 15.11.2006р. за довіреністю серії ЯМН№565179 від 15.11.2006р. здійснив поставку продукції (зарядного пристрою ЗУК-155/230 М-У5 у кількості 2 шт.) у адресу відповідача на загальну суму 146 000грн. та виставив відповідачу рахунки-фактури №1511-1 від 15.11.2006р., №1511-2 від 15.11.2006р. для сплати продукції на дану суму. У підтвердження заявлених вимог позивачем представлені суду докази поставки продукції, а саме: накладні, довіреність по яким відповідач одержав продукцію, рахунки-фактури і переконав суд у факті поставки продукції у адресу Державного підприємства „Шахтарськантрацит” в особі відокремленого підрозділу „Шахта „Шахтарська-Глибока” м.Шахтарськ, Донецької області.

Позивач у довідці вих.№121 від 17.11.2008р. зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю „Снабсервіс” м.Донецьк не має жодних інших договорів з ДП„Шахтарськантрацит” в особі відокремленого підрозділу „Шахта „Шахтарська-Глибока” м.Шахтарськ, Донецької області окрім договору №15/11-06-ГШО/90 від 15.11.2006р.

Пунктом 2.1 договору №15/11-06-ГШО/90 від 15.11.2006р.сторони встановили, що оплата продукції здійснюється покупцем по безготівкову розрахунку на розрахунковий рахунок позивача не пізніше 20 днів з моменту поставки. Але відповідач свої зобов”язання за договором не виконав, в результаті чого у Державного підприємства „Шахтарськантрацит” в особі відокремленого підрозділу „Шахта „Шахтарська-Глибока” м.Шахтарськ, Донецької області перед позивачем виник борг у сумі 146 000грн., який до теперішнього часу ним не погашений.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання прийнятих на себе зобов’язань згідно до вказівок закону, договору, не допускається. (ст.525 ЦК України).

Однак, відповідач всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобов’язання по оплаті поставленого товару своєчасно не виконав.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно вказаної статті закону відповідачу нараховані інфляційні у сумі 53 321грн. 91коп., 3% річних у сумі 8 064грн., які також підлягають стягненню у повному обсязі.

Відповідно зі ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Оскільки відповідачем до теперішнього часу поставлена позивачем продукція у сумі 146 000грн. не оплачена, то суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та підлягаючими задоволенню повністю.

Витрати по сплаті держмита та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу треба віднести на відповідача, оскільки він необґрунтовано довів розгляд справи до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 525, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 33, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Снабсервіс” м.Донецьк до Державного підприємства „Шахтарськантрацит” в особі відокремленого підрозділу „Шахта „Шахтарська-Глибока” м.Шахтарськ, Донецької області про стягнення 207 385грн. 91коп. задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства „Шахтарськантрацит” в особі відокремленого підрозділу „Шахта „Шахтарська-Глибока” (86012 м.Шахтарськ, Донецької області, вул.Крупської,20, п/р №8113 у філії ПІБ м.Шахтарська, МФО 334613, , ІНН 72/01, св-во. Плат НДС 06800603) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Снабсервіс” (83054 м.Донецьк, вул.Економическая, 19, п/р№1716 в АКБ „ЧБРР” м.Сімферопіль, МФО 384577, , ІНН 45, св-во. плат.НДС 07732427) борг у сумі 146 000грн., інфляційні у сумі 53 321грн. 91коп., 3% річних у сумі 8 064грн., витрати по сплаті держмита у сумі 2 073грн. 85коп. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118грн.

Рішення було оголошено у судовому засіданні 17.11.2008р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Суддя Подколзіна Л.Д.