Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2008 р. Справа № 07/165-08

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Такмаков Ю.В., судді Плужник О.В. , Погребняк В. Я.

при секретарі Черкашиній І.В.

за участю представників сторін:

позивача - Вардугіної О.А. (дов. № 28 від 08.09.2008р.)

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробудівельний альянс "Астра", смт. Чабани, Київська область (вх. № 2555 Х/З) на рішення господарського суду Харківської області від 30.09.08р. по справі № 07/165-08

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробудівельний альянс "Астра", смт. Чабани, Київська область

до Фермерського господарства Строгого Олександра Федоровича, с. Геніївка, Зміївський район, Харківська область

про стягнення 66080,00 грн., -

встановила:

У липні 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агробудівельний альянс "Астра" (смт. Чабани, Київська область) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Фермерського господарства Строгого Олександра Федоровича (с. Геніївка, Зміївський район, Харківська область) про стягнення 66080,00 грн. заборгованості та суми судових витрат по справі, мотивуючи свої вимоги невиконанням відповідачем його зобов’язань за договором № 04-08 ТР, який укладено між сторонами 19.04.2008 р.

29.09.2008 р. позивач в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України звернувся до господарського суду Харківської області із уточненням до позовних вимог, відповідно до яких з урахуванням сплати відповідачем заборгованості в сумі 50000,00 грн., просив суд стягнути з відповідача 16078,54 грн. вартості послуг за договором № 04-08 ТР від 19.04.2008 р.

Рішенням господарського суду Харківської області від 30.09.2008р. по справі № 07/165-08 (суддя Інте Т.В.) провадження у справі в частині вимоги щодо стягнення з відповідача 50000,00 грн. заборгованості припинено відповідно до п. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України. В позові про стягнення боргу в сумі 16078,54 грн. відмовлено.

Позивач з рішенням місцевого господарського суду не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні нормам чинного законодавства та неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи просить прийняти постанову про скасування рішення господарського суду Харківської області від 30.09.2008р. по справі № 07/165-08 та задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробудівельний альянс "Астра".

Відповідач письмових пояснень або заперечень по апеляційній скарзі не надав, його представник у судове засідання 02.12.2008р. не з’явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення за № 4778786 (в матеріалах справи), про причини неявки свого представника відповідач суд апеляційної інстанції не повідомив.

Враховуючи ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, а також беручи до уваги те, що відповідач належним чином був повідомлений про час, день і місце розгляду справи, тому мав можливість скористатись своїми правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає, що у матеріалах справи достатньо документів, щоб розглянути апеляційну скаргу по суті без участі представника Фермерського господарства Строгого Олександра Федоровича за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши уповноваженого представника позивача, який підтримав свою позицію у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, 19 квітня 2008 року між сторонами укладено договір № 04-08 ТР (далі - Договір), відповідно до умов якого «Виконавець» (відповідач) взяв на себе зобов’язання надати «Замовникові»(позивачеві) послуги та здійснити проведення робіт власним екіпажем і власною технікою, кількість та види якої зазначені в додатку № 1 та п. 2.1. (а) до даного Договору.

Відповідно до пункту 3.2. Договору плата за послуги, надані виконавцем, здійснюється замовником шляхом 100% передплати на розрахунковий рахунок виконавця протягом 3 банківських днів з моменту отримання повідомлення (рахунку) від виконавця, повної вартості послуг, зазначених в цьому Договорі, в наступному порядку: перший платіж –50 %, другий платіж –40 %, третій платіж –10 %, від суми Договору.

Пунктом 3.3. Договору позивач та відповідач передбачили, що після завершення роботи сторони підписують акт приймання - передачі на підставі фактично виконаних робіт та фактично сплачених замовником коштів відповідно до умов п. 3.2. Договору.

Із матеріалів справи також вбачається, що в обґрунтування вимог по стягненню заборгованості позивач посилається на те, що свої зобов’язання за вказаним договором він виконав належним чином та надав відповідачеві послуги, передбачені Договором, про свідчать відомості з облікових карток механізатора (а.с. 15-16).

Однак, приймаючи оскаржене рішення господарським судом встановлено, що на підтвердження позовних вимог позивачем не надано доказів підписання акту приймання - передачі виконаних робіт за Договором № 04-08 ТР від 19.04.08 р. або належних доказів в підтвердження виконання робіт позивачем, а також доказів отримання позивачем від відповідача попередньої оплати в розмірі та порядку, що передбачені пунктом 3.2. Договору.

За таких обставин, господарський суд визначився, що позивач та відповідач відступили від умов Договору стосовно порядку і строків оплати послуг, а докази встановлення сторонами будь-яких інших строків чи порядку оплати послуг в матеріалах справи відсутні. При цьому, вимога на оплату заборгованості відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України позивачем на адресу відповідача не направлялась.

Оцінивши доводи позивача та відповідача у справі і надані на їх підтвердження докази, господарський суд дійшов висновку про те, що оскільки строк виконання відповідачем зобов’язання з оплати послуг за договором № 04-08 ТР від 19.04.08 р. ще не настав, а правових підстав для стягнення суми вартості послуг за цим Договором в розмірі 16078,54 грн. з матеріалів справи не вбачається, тому вимоги позивача є безпідставними, неправомірними та такими, що задоволенню не підлягають.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна та належна правова оцінка, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого по справі рішення колегія суддів не вбачає, оскільки відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

При цьому, згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На думку колегії суддів, позивач не обґрунтував та не довів належними та допустимими доказами правомірність своїх позовних вимог до відповідача. Разом з цим, факти, викладені в апеляційній скарзі позивачем і його посилання на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження.

Так, заявник апеляційної скарги вказує на те, що господарський суд не взяв до уваги підписану сторонами облікову карту механізаторів, в якій зазначено кількість оброблених гектарів і виконаний позивачем об’єм робіт в мотогодинах. Даним документом, на думку заявника апеляційної скарги, можливо визначити вартість наданих послуг згідно з пунктом 3.1. Договору № 04-08 ТР від 19.04.2008 р., яким передбачена вартість однієї мотогодини.

Однак вказані посилання не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не відповідають фактичним обставинам, матеріалам справи та нормам чинного законодавства.

Так, колегія суддів визначає, що предметом спору у даній справі є невиконання відповідачем своїх зобов'язань по оплаті вартості обумовлених Договором № 04-08 ТР від 19.04.2008 р. сільськогосподарських робіт, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами

Статтями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а за відсутності конкретних умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Умовами спірного Договору (пункт 3.3.) позивач та відповідач чітко передбачили, що після завершення робіт вони підписують акт приймання - передачі на підставі фактично виконаних позивачем робіт та фактично сплачених замовником (відповідачем) коштів відповідно до умов п. 3.2. Договору.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, фактично сторонами акт приймання –передачі послуг не складався, і господарський суд попередньої інстанції правильно визначив, що будь-який інший двосторонній документ, який би фіксував та підтверджував проведення господарських операцій сторонами по спірному Договору, до матеріалів справи ні позивачем ні відповідачем не наданий.

Разом з цим, переглядаючи повторно справу за наявними у справі матеріалами на предмет їх юридичної оцінки у їх сукупності судом першої інстанції, колегія суддів також вважає, що в даному випадку позивач жодним чином не підтвердив свої вимоги належними та допустимими доказами, а облікова карта механізаторів не є саме таким доказом у справі в розумінні вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до положень якої обов’язок доказування законодавчо покладено на сторони, і тому до уваги не приймається.

Крім того, матеріали справи не містять належних доказів надання послуг позивачем саме в такому об’ємі і в такій вартості, що заявлена у позові, а також доказів передачі грошових коштів відповідачем у відповідності до умов спірного Договору. В даному випадку господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що договір виконувався обома сторонами не в тому порядку, про який вони домовилися, а позивач не довів як суду першої так і апеляційної інстанції наявність у відповідача суми основного боргу в розмірі 16078,54 грн. за спірним Договором та не підтвердив право вимоги стягнення цієї суми з відповідача на свою користь у відповідності з приписами чинного законодавства.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробудівельний альянс "Астра", смт. Чабани, Київська область позбавлена фактичного та правового обґрунтування на її підтвердження, рішення господарського суду Харківської області від 30.09.2008р. по справі № 07/165-08 прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права, а доводи з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Керуючись статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України, статтями 43, 32, 33, 34, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статті 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 30.09.2008р. по справі № 07/165-08 залишити без змін.

Головуючий суддя Такмаков Ю.В.

Судді Плужник О.В.

Погребняк В. Я.