ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2008 р.

№ 6/147

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

Перепічая В.С. (головуючий),

Вовка І.В.,

Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКЕ" на постанову Луганського апеляційного господарського суду від 07.08.2007р. у справі за позовом Малого приватного підприємства "Люман" до Закритого акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКЕ" про стягнення сум

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, суд

У С Т А Н О В И В :

У березні 2007р. МПП "Люман" пред’явило в господарському суді позов до ЗАТ "КРИВОРІЗЬКЕ" про стягнення 1889,87грн., в т.ч.: 1381,70 грн. боргу за договором №02/01-04 від 02.01.2004р., 167,46 грн. інфляційних, 48,07грн. 3% річних та 292,64 грн. пені.

Рішенням господарського суду Луганської області від 15.05.2007р. у задоволенні позову було відмовлено.

Позивач оскаржив дане рішення в апеляційному порядку.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 07.08.2007р. апеляційну скаргу МПП "Люман" було задоволено частково, рішення господарського суду Луганської області від 15.05.2007р. скасовано, позов задоволено, з відповідача на користь позивача стягнуто 1381,70 грн. боргу, 79,86 грн. пені, 168,29 грн. інфляційних та 48,07 грн. 3% річних. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Луганського апеляційного господарського суду від 07.08.2007р., а рішення господарського суду Луганської області від 15.05.2007р. залишити в силі, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів п. 1 ст. 837, ст. 526, п. 1 ст. 530 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено апеляційним судом та підтверджується матеріалами справи, за умовами договору №02/01-04 від 02.01.2004р. (далі – Договір), укладеного між сторонами, позивач (підрядник) зобов’язався виконати для відповідача (замовника) роботи по веденню моніторингу впливу ілонакопичувача ЗАТ "Криворізьке" на підземні та поверхневі води, а замовник зобов’язався у свою чергу оплатити виконані роботи.

Відповідно до пп. 5.1, 5.2 Договору до початку виконання робіт замовник перераховує підряднику аванс у розмірі 50% суми вартості робіт поточного кварталу не пізніше 1-го місяця з його початку, після чого підрядник розпочинає виконання робіт.

Розрахунки проводяться платіжним дорученням замовника протягом 3-х банківських днів після пред’явлення замовнику акту прийомки.

Позивачем були виконані роботи за Договором у І кварталі 2004р. на суму 5381,70 грн., що підтверджується актом приймання-передачі від 26.12.2005р.

(а.с. 29)

У свою чергу відповідачем було надано суду свій екземпляр акту приймання-передачі виконаних робі у І кварталі 2004р., який відрізнявся від акту наданого позивачем датою –30.12.2005р.

Апеляційний суд прийшов до обґрунтованого висновку, що акт приймання-передачі виконаних робі у І кварталі 2004р. було пред’явлено відповідачу 30.12.2005р.

Відповідачем було перераховано позивачу 2000 грн. платіжним дорученням №582 від 25.06.2005р. за виконані роботи по моніторингу згідно рахунку позивача №5 від 25.06.2005р. та 2000 грн. платіжним дорученням №398 від 16.12.2005р. з призначенням платежу: "за моніторинг, згідно рахунку б/н від 16.12.2005р. в т.ч. ПДВ 333,33 грн.

(а.с. 45)

Предметом спору є стягнення 1381,70 грн. боргу за Договором, який утворився в результаті неналежного виконання відповідачем зобов’язання щодо оплати виконаних робі у І кварталі 2004р., 167,46 грн. інфляційних, 48,07грн. 3% річних та 292,64 грн. пені.

Відповідачем, на підтвердження повних розрахунків з позивачем за виконані роботи у І кварталі 2004р. за Договором, було надано суду платіжне доручення №145 від 10.02.2004р. на суму 1500 грн. з призначенням платежу: "оплата за моніторинг, згідно рахунку б/н від 10.02.2004р., в т.ч. ПДВ-250 грн."

Судом апеляційної інстанції було витребувано та дано оцінку оригіналу платіжного доручення №145 від 10.02.2004р. і встановлено, що за даним платіжним дорученням було перераховано позивачу 1500 грн. з призначенням платежу: "за устройство скважин" , згідно рахунку б/н від 10.02.2004р., в т.ч. ПДВ-250 грн..

Враховуючи вищевикладене, а також відсутність посилання в платіжному дорученні №145 від 10.02.2004р. на Договір, апеляційний суд прийшов до підставного висновку, що платіж у розмірі 1500 грн., згідно вказаного доручення, не було здійснено на виконання п. 5.1 Договору, а тому обґрунтовано задовольнив заявлений позов в частині стягнення 1381,70 грн. боргу.

Разом з тим, з вирішенням апеляційним судом спору в частині стягнення 79,86 грн. пені, 168,29 грн. інфляційних та 48,07 грн. 3% річних повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 84 ГПК України та п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.76 №11 “Про судове рішення” (із змінами та доповненнями) мотивувальна частина рішення повинна мати встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Позивачем початок перебігу строку щодо нарахування пені, інфляційних та 3% річних було визначено з 30.12.2005р. (включно), враховуючи підписання акту приймання передачі 26.12.2005.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, встановивши, що акт приймання-передачі виконаних робі у І кварталі 2004р. було пред’явлено відповідачу 30.12.2005р., а також наявність арифметичної помилки в розрахунках позивача, задовольнив позов в зазначеній частині, не навівши при цьому власних розрахунків.

Відповідач же посилався, зокрема, на те, що суд другої інстанції поклав в основу розрахунок позивача, тоді як період просрочки виконання зобов’язання встановив з 6.01.2006р., як і на неправильне використання у розрахунках середньорічного індексу інфляції за 2006 рік.

За таких обставин постанова суду другої інстанції та рішення господарського суду щодо позовних вимог про стягнення пені, інфляційних та 3% річних, а у зв’язку з цим і стосовно розподілу судових витрат, підлягають скасуванню, з направленням справи в цій частині на новий розгляд, в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКЕ" задовольнити частково.

Постанову Луганського апеляційного господарського суду від 07.08.2007р. та рішення господарського суду Луганської області від 15.05.2007р. в частині позову про стягнення пені, інфляційних та 3% річних, а також щодо розподілу судових витрат скасувати і справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції, в іншому складі суду.

В решті постанову Луганського апеляційного господарського суду від 07.08.2007р. залишити без змін.

Головуючий В.Перепічай

С у д д і

І.Вовк

Л.Стратієнко