ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

13.11.2008

Справа №2-22/4913-2008

13 листопада 2008 р.                     Справа №2-22/4913-2008

За позовом           Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку “Укрсоцбанк” в особі Кримської республіканської філії (м.Сімферополь, пр.Кирова, 36)

до           СПД Бабенко Тамари Сергіївни (м.Ялта, п.Гаспра, вул.Риєкська, 9, кв.2; м.Севастополь, вул.Н.Музики, 96, кв.112)

про           стягнення 18397,58 грн.

Суддя: Калініченко А.А.

Представники сторін:

Позивача :          Калюжний О.Л. – представник, дов. № 1313 від 25.04.2008 р.

Відповідача:          не з’явився.

Позивач –Акціонерний комерційний банк соціального розвитку “Укрсоцбанк” в особі Кримської республіканської філії - звернувся до Господарського суду АР Крим із позовною заявою, у якій просить стягнути з Суб’єкта підприємницької діяльності Бабенко Тамари Сергіївни 18397,58 грн., у тому числі 15903,16 грн. – заборгованості за кредитом, 1137,67 грн. – заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 56,67 грн. пені, 1000 грн. штрафу за порушення умов кредитного договору, 300 грн. – штрафу за порушення умов договору застави. Позовні вимоги мотивовані тим, що у встановлений кредитним договором термін відповідач прийняті на себе зобов'язання з повернення кредиту не виконав, не повернув отримані від позивача кошти і не сплатив у повному обсязі відсотки за користування кредитом.

Відповідач явку представника у судове засідання не забезпечив, письмовий відзив на позовну заяву суду не надав. У зв’язку із неявкою відповідача розгляд справи відкладався у порядку ст. 77 ГПК України.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України, господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

встановив:

Між АКБ “Укрсоцбанк” Кримська республіканська філія та СПД Бабенко Т.С. 11.04.2007 р. був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 515/05, відповідно до якого позивач прийняв на себе зобов'язання надавати відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти.

Згідно з п.1.1.1 договору надання кредиту мало здійснюватись окремими частинами - «траншами», зі сплатою 19 % річних та комісій, у розмірі та порядку, визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, що містяться у додатку 1 до договору, в межах максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом, у сумі 30000 грн. з наступним графіком зниження максимального ліміту заборгованості: з 10.10.2007 р. – максимальний ліміт заборгованості становить 22500 грн., з 10.04.2008 грн. максимальний ліміт заборгованості становить 15000 грн., з 10.10.2008 р. максимальний ліміт заборгованості становить 7500 грн.

Кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом – 09.04.2009 р. (п.1.1.1.3 договору).

Згідно з п.2.2 договору кредит вважається наданим у момент (день) списання суми кредиту з позичкового рахунку на підставі письмової заяви позичальника.

Пунктом 2.4 договору встановлено, що сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем, у якому нараховані проценти, а також у день повернення заборгованості за кредитом у повній сумі на рахунок позивача, визначений у договорі.

Згідно з п. 3.3.10. договору відповідач був зобов’язаний щорічно, не пізніше 5 числа другого місяця року, наступного за завітним, та щоквартально, не пізніше 5 числа першого місяця кварталу, наступного за звітним надавати позивачу декларацію про доходи, розшифровку щомісячних надходжень грошових коштів на поточні рахунки та в касу за останні 12 місяців за встановленою формою та довідки інших банків про щомісячні надходження на поточні рахунки відповідача за останній квартал, інші документи, які необхідні для оцінки фінансового стану, платоспроможності позичальника.

Пунктом 4.2 передбачена відповідальність позичальника у вигляді штрафу від 100 до 500 грн за кожний випадок порушення умов договору, в залженості від виду порушення.

У разі прострочення позичальником строків погашення кредиту та/або сплати процентів, комісій, позичальник сплачує кредитору пеню у національній валюті у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період невиконання зобов’язань за договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення ( п.4.1 договору).

В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов’язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат, сторони уклали договір застави майна № 515/05р/1 від 11.04.2007 р., згідно з яким у заставу було прийнято наступне майно: плазмовий телевізор, система сонячного опалення, міні-АТС, електричний котел, загальною заставною вартістю 65950 грн., яке згідно з пунктом 1.9 договору застави мало знаходитись та зберігатись за адресою: АР Крим, м.Ялта, с.Гаспра, вул.Риєкська, 9 кв.2.

Згідно з п. 2.1.1 договору застави відповідач був зобов’язаний забезпечити цілісність предмета застави, створити належні умови для його зберігання та утримувати предмет застави.

Пунктом 5.1 договору застави передбачена сплата штрафу у розмірі 300 грн. за порушення п.2.1.1 договору застави.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов’язання внаслідок односторонньої відмови від зобов’язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов’язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник, який сплатив неустойку і відшкодував збитки, завдані порушенням зобов’язання, не звільняється від обов’язку виконати зобов’язання в натурі, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 622 ЦК України).

Згідно зі статтею 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб’єкта, який порушив зобов’язання, не звільняє цього суб’єкта від обов’язку виконати зобов’язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов’язання.

Відповідно до статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (стаття 546 ЦК України).

Відповідно до статті 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач відповідно до умов договору відновлювальної кредитної лінії за листами-заявками на кредит/транш від 11.04.2007 р. та від 13.04.2007 р. перерахував на поточний рахунок відповідача меморіальним ордером № 1 від 11.04.2007 р. - 20000 грн., меморіальним ордером № 13 від 13.04.2007 р. – 10000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що СПД Бабенко Т.С. порушені умови договору від 11.04.2007 №515/05р стовно максимального ліміту заборгованості за договором, щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитними коштами, а також сплати неустойки за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, у зв’язку з чим, договір був розірваний позивачем в односторонньому порядку шляхом надіслання на адресу позивача повідомлення №52-02/257 від 23.10.2007 року.

На момент звернення АКБ “Укрсоцбанк” до господарського суду, відповідачем не виконано умов договору щодо повернення 15903,16 грн. основної заборгованості та сплати 1137,67 грн. відсотків за користування кредитними коштами.

У порядку, передбаченому ст. 33, 34 ГПК України відповідачем не надані докази повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом.

У зв’язку з викладеним суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги АКБ “Укрсоцбанк” про стягнення з боржника 15903,16 грн. заборгованості з погашення кредиту, 1137,67 грн. заборгованості по відсоткам.

Поряд з вимогами про стягнення основного боргу, позивачем також заявлено вимогу, з урахуванням клопотання про уточнення, про стягнення пені у розмірі 56,75 грн., яка підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п.4.1 договору, у разі прострочення позичальником строків погашення кредиту та/або сплати процентів, комісій, позивальник сплачує кредитору пеню у національній валюті у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період невиконання зобов’язань за договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення.

Розмір пені в сумі 56,75 грн., нарахованої позивачем відповідно до умов договору, не перевищує передбаченого Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань» максимального розміру пені та нарахування її проведено з дотриманням шестимісячного строку передбаченого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, а тому вона підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, позивачем також заявлено вимоги про сплату штрафу у розмірі 1000 грн. та 300 грн.

Згідно з п. 3.3.10. договору відновлювальної кредитної лінії відповідач був зобов’язаний щорічно, не пізніше 5 числа другого місяця року, наступного за завітним, та щоквартально, не пізніше 5 числа першого місяця кварталу, наступного за звітним надавати позивачу декларацію про доходи, розшифровку щомісячних надходжень грошових коштів на поточні рахунки та в касу за останні 12 місяців за встановленою формою та довідки інших банків про щомісячні надходження на поточні рахунки відповідача за останній квартал, інші документи, які необхідні для оцінки фінансового стану, платоспроможності позичальника.

Пунктом 4.2 договору передбачена відповідальність у розмірі 500 грн. за кожний випадок порушення п. 3.3.10. договору.

У порушення п.3.3.10 договору відповідач не надав позивачу звітність за 3 та 4 квартал 2007 р.

Згідно з п. 2.1.1 договору застави майна № 515/05р/1 від 11.11.2007 р. відповідач був зобов’язаний забезпечити цілісність предмета застави, створити належні умови для його зберігання та утримувати предмет застави. Пуктом 1.9 договору застави встановлено, що майно мало знаходитись за адресою: АР Крим, м. Ялта, с. Гаспра, вул. Риєкська, 9, кв. 2.

Перевіркою стану майна, переданого у заставу від 22.10.2007 р. було встановлено, що предмет застави за адресою, вказаною у п.1.9 договору застави відсутній, у зв’язку із чим перевірити наявність та стан майна, яке передане у заставу, неможливо.

Пунктом 5.1 договору застави передбачений обов’язок відповідача сплатити штраф у розмірі 300 грн. за порушення п.2.1.1 договору застави.

У порядку статей 33, 34 ГПК України відповідачем не надано доказів виконання умови договору відновлювальної кредитної лінії № 515/05р від 11.04.2007 р., передбаченої п. 4.2 договору, а також виконання умови договору застави майна № 515/05р/1 від 11.11.2007 р., передбаченої п.1.9. цього договору, тому вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 1000 грн. та штрафу у розмірі 300 грн. підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

За згодою представника АКБ “Укрсоцбанк” під час судового засідання, яке відбулось 13.11.2008 р., було оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення оформлено та підписано 24.11.2008 р.

Керуючись ст. ст. 49, 80, 82-85 ГПК України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Суб’єкта підприємницької діяльності Бабенко Тамари Сергіївни (м.Ялта, с. Гаспра, вул. Риєкська,9, кв.2; м.Севастополь, вул.Н.Музики, 96, кв.112) ІПН ) на користь Акціонерного комерційного банку соціального розвитку “Укрсоцбанк” в особі Кримської республіканської філії (м. Сімферополь, вул. Кірова, 36 п/р 0002 КРФ АКБ “Укрсоцбанк” МФО 324010 ) 15903,16 грн. заборгованості, 1137,67 грн. відсотками за користування кредитними коштами, 56,75 грн. пені, 1000 грн. штрафу порушення умов кредитного договору, 300 грн. штрафу за порушення умов договору застави, 183,98 грн. державного мита, 118 грн. витрат, пов’язаних з інформаційно-технічним забезпеченням судового процесу.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Калініченко А.А.