КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2008                                                                                           № 20/189

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Зеленіна В.О.

суддів:           Рєпіної Л.О.

Буравльова С.І.

при секретарі:           Волуйко Т.В.

За участю представників:

Від позивача – Тимошенко Г. М. – по довіреності.

Від відповідача –Перепечай А. М. – по довіреності.

Від третьої особи – Мартиненко А. С. – по довіреності.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірньої компанії (ДК) "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії (НАК) "Нафтогаз України" в особі філії Управління магістральних газопроводів "Донбастрансгаз"

на рішення Господарського суду м.Києва від 11.06.2008 р.

у справі № 20/189 (Палій В.В.)

за позовом                               Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу"

до                                                   ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України"

третя особа відповідача           Товариство з обмеженою відповідальністю "Індустрія цінних паперів"

про                                                  зобов"язання укласти договір поруки та прийняти акції.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до ДК “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України” про зобов’язання відповідача укласти договір поруки в редакції позивача та прийняти акції на виконання умов мирової угоди, затвердженої судом, яка укладена між ВАТ “Алчевський металургійний комбінат” (поручителем якого є позивач), позивачем та кредиторами, одним з яких є відповідач, в особі комітету кредиторів.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 11.06.2008 р. у справі № 20/189 позов Корпорації “Індустріальна спілка Донбасу” до ДК “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України”, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – ТОВ “Індустрія цінних паперів” про зобов’язання укласти договір поруки та прийняти акції був задоволений повністю.

Зокрема, було зобов’язано ДК “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України” укласти договір поруки з Корпорацією “Індустріальна спілка Донбасу” в редакції, запропонованій Корпорацією “Індустріальна спілка Донбасу”; зобов’язано ДК “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України” прийняти від Корпорації “Індустріальна спілка Донбасу” цінні папери (акції) ВАТ “Галицький механічний завод” у кількості 46 511 303 акцій, номінальною вартістю 0,25 грн. на суму 11 627 825,75 грн.

Згідно цього ж рішення стягненню з відповідача на користь Корпорації “Індустріальна спілка Донбасу” підлягає 85 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, в позові Корпорації “Індустріальна спілка Донбасу” повністю відмовити, оскільки вважає, що воно було прийняте по неповно з’ясованим обставинам, а також що недоведені обставини, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, інші подані сторонами документи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Луганської області від 22.01.2004 р. № 05/283-9/222Б про банкрутство ВАТ “Алчевський металургійний комбінат” було затверджено мирову угоду, яка була укладена між боржником, поручителем – Корпорацією “Індустріальна спілка Донбасу” та кредиторами у справі № 05/283-9/222Б в особі членів комітету кредиторів.

Згідно з Додатком № 1 до мирової угоди Управління магістральних газопроводів ДП “Донбастрансгаз” є кредитором четвертої черги на суму кредиторських вимог – 17 788 058,40 грн.

З моменту визнання майнових вимог Управління магістральних газопроводів ДП “Донбастрансгаз”, зазначене підприємство було реорганізовано в Управління магістральних газопроводів “Донбастрансгаз” ДК “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України”, тобто філію без права юридичної особи.

Пунктом 9 мирової угоди передбачено, що обов’язок боржника перед кредиторами виникає із умови сплатити 15 % від загальної несплаченої кредиторської заборгованості кредиторів 4-ї черги (щодо відповідача зазначена сума складає 2 668 208,76 грн.) на розрахунковий рахунок кожного кредитора в строк до 01.03.2004 р. з моменту затвердження Господарським судом Луганської області даної мирової угоди.

Пунктом 10 мирової угоди передбачено, що обов’язок поручителя перед кредиторами виникає із умови сплатити 85 % від загальної суми кредиторської заборгованості кредиторів 4-ї черги (щодо відповідача зазначена сума складає 15 119 849,64 грн.) шляхом передачі цінних паперів (акцій та інших цінних паперів відповідно до діючого законодавства України) за номінальною вартістю кожному кредитору в строк до 01.03.2004 р. з моменту затвердження Господарським судом Луганської області даної мирової угоди.

Пунктом 6 мирової угоди передбачено, що поручитель зобов’язаний з кожним кредитором укласти договір поруки у відповідності до діючого законодавства України.

На суму 3 492 024,00 грн. був проведений залік відповідно до договору № 786/705 від 19.10.2006 р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2006 р. № 705, відповідно борг позивача перед відповідачем зменшився до 11 627 825,64 грн.

Оскільки мировою угодою не був передбачений конкретний вид цінних паперів, які поручитель зобов’язався передати кожному із кредиторів, позивач скористався правом вибору конкретного виду цінних паперів та направив відповідачу проект договору поруки, відповідно до якого відповідачу було запропоновано на виконання мирової угоди прийняти від позивача (поручителя) акції ВАТ “Галицький механічний завод” у кількості 46 511 303 акцій номінальною вартістю 0,25 грн. на суму 11 627 825,75 грн.

Проте, відповідач відповіді на пропозицію позивача укласти договір поруки та прийняти згадані вище акції не надав.

Матеріали даної справи містять докази пропонування позивачем відповідачу отримати акції в рахунок погашення заборгованості інших емітентів акцій, зокрема, ВАТ “Укрспецтехнологія”, ВАТ “Укрспецметалургія”, ВАТ “Автодорексплуатація”, ВАТ “Укртермотранссервіс”, ВАТ “Укрнафтогаздобування”. ВАТ “Обленергодобування”, ВАТ “Турбогідравліка”, ВАТ “Нафтохітбут”. Однак відповідач ухилявся від укладення відповідних договорів та приймання акцій.

Пропуск встановленого п. 13 Мирової угоди строку передачі цінних паперів відповідачу, як кредитору, позивач обґрунтовує тим, що позивачем неодноразово надавались пропозиції відповідачу щодо укладення договору поруки на виконання умов мирової угоди, однак, відповідач відмовлявся від прийняття акцій, які пропонувались позивачем.

Крім того, позивач зазначає, що п. 17 Мирової угоди передбачено, що дана мирова угода діє до моменту повного погашення боржником зобов’язань по відношенню до кожного з кредиторів.

Статтею 613 Цивільного Кодексу України встановлено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов’язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов’язку.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов’язок, виконання зобов’язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даній ситуації має місце прострочення кредитора, а не боржника.

Згідно ст. 1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” від 14.05.1992 р. № 2343-ХІІ мирова угода – це домовленість між боржником та кредитором (групою кредиторів) про відстрочку та (або) розстрочку платежів або припинення зобов’язання за угодою сторін.

Статтею 37 згаданого вище Закону встановлено, що мирова угода набирає чинності з дня її затвердження господарським судом і є обов’язковою для боржника (банкрута), кредиторів, вимоги яких забезпечені заставою, кредиторів другої та наступних черг. Одностороння відмова від мирової угоди не допускається.

Ухиляння відповідача від укладання договору поруки та прийняття запропонованих позивачем акцій призводить до того, що позивач позбавлений можливості виконати умови мирової угоди в частині погашення перед відповідачем 11 627 825,75 грн. заборгованості.

Підстави виникнення цивільних прав та обов’язків, серед яких вказано й договори, визначено ст. 11 Цивільного Кодексу України.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного Кодексу України). Договір набирає чинності з моменту його укладення (ч. 2 ст. 631 Цивільного Кодексу України).

20.02.2008 р. позивач звернувся до відповідача з пропозицією укласти договір поруки на виконання умов мирової угоди, затвердженої судом.

Однак, відповідач відповіді на пропозицію позивача не надав.

Зі змісту мирової угоди вбачається, що поручитель зобов’язаний укласти договори поруки зі всіма кредиторами. Таким чином, укладення зазначених договорів є обов’язковим для сторін мирової угоди.

Місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги позивача про зобов’язання відповідача укласти договір поруки в редакції позивача та зобов’язання відповідача прийняти від позивача цінні папери (акції) ВАТ “Галицький механічний завод” у кількості 46 511 303 акцій, номінальною вартістю 0,25 грн. на суму 11 627 825,75 грн. є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. При цьому, колегією також береться до уваги та обставина, що відповідач неодноразово відмовлявся від прийняття виконання, запропонованого позивачем.

У своїй апеляційній скарзі скаржник стверджує, що, виходячи з зобов’язань боржника, обов’язки поручителя щодо погашення боргу повинні полягати у сплаті боргу в грошовій формі в розмірі, зазначеному у мировій угоді. В порушення цього, стверджує скаржник, в запропонованому проекті договору поруки передбачено погашення боргу поручителем шляхом передачі кредитору всупереч його волі акцій акціонерного товариства.

Колегія вважає безпідставним таке твердження скаржника, оскільки, як вже зазначалося вище, у пункті 10 мирової угоди передбачено, що обов’язок поручителя перед кредиторами виникає із умови сплатити 85 % від загальної суми кредиторської заборгованості кредиторів 4-ї черги (щодо відповідача зазначена сума складає 15 119 849,64 грн.) шляхом передачі цінних паперів (акцій та інших цінних паперів відповідно до діючого законодавства України) за номінальною вартістю кожному кредитору в строк до 01.03.2004 р. з моменту затвердження Господарським судом Луганської області даної мирової угоди.

Враховуючи викладене вище, судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 11.06.2008 р. у справі № 20/189 відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Дочірньої компанії “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” на рішення Господарського суду м. Києва від 11.06.2008 р. у справі № 20/189 – залишити без задоволення.

2.          Рішення Господарського суду м. Києва від 11.06.2008 р. у справі № 20/189 – залишити без змін.

3.          Матеріали справи № 20/189 повернути Господарському суду м. Києва.

Замість судді Зеленіна В. О. був суддя Синиця О. Ф. згідно розпорядження від 17.07.2008 р.

Головуючий суддя                                                                      Зеленін В.О.

Судді                                                                                          Рєпіна Л.О.

Буравльов С.І.

21.07.08 (відправлено)