ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 31/371

21.01.08

За позовом           Закритого акціонерного товариства «Планета-Буд», м. Київ

До          Відкритого акціонерного товариства «Київелектромонтаж»,

м. Київ

Про                              стягнення 1 013 623 грн.

Суддя Качан Н.І.

Представники:

Від позивача Шкуліпа О.П. –пред. по довір.

Від відповідача Алєксєєнко О.О. –пред. по довір., Сердюк П.П. –пред. по довір.

В судовому засіданні оголошувались короткочасні перерви відповідно до ст. 77 ГПК України

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми авансу у розмірі 1 013 623,13 грн., посилаючись на порушення відповідачем, як субпідрядником, умов Контракту № 1 від 14.04 2003р. щодо виконання робіт.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 05-5-31/2377 від 28.02.2007р. позовні матеріали Закритого акціонерного товариства «Планета-Буд»до Відкритого акціонерного товариства «Київелектромонтаж»про стягнення 1 013 623 грн. були повернуті без розгляду на підставі п.п. 1, 4 ст. 63 ГПК України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2007р. ухвалу Господарського суду міста Києва № 05-5-31/2377 від 28.02.2007р. скасовано, а справу № 05-5-31/2377 повернуто до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 64, 65 ГПК України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2007р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 20.06.2007р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2007р. розгляд спору було продовжено та відкладено судове засідання на 12.09.2007р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2007р. розгляд спору було відкладено на 03.10.2007р., у зв’язку з неявкою представника позивача та задоволенням клопотання позивача про відкладення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2007р. розгляд спору було відкладено на 16.01.2008р., у зв’язку з неявкою представника позивача та задоволенням клопотання позивача про відкладення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував мотивуючи тим ,що замовником вищезазначених робіт виступало ДП « Укрсервіс Мінтрансу »і розрахунки проводились на підставі підписаних документів ф.КБ-3,КБ-2в. При здійсненні розрахунків позивач мінусував від вартості робіт вартість матеріалів , які надавалися замовником .Одночасно звернув увагу суду на наявність 2-х різних актів від 20.01.2004р.та надав пояснення з цього приводу.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін , Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Позивачем та Відповідачем 14 квітня 2003 року було укладено контракт №1 (надалі –«Контракт») та Додаткову угоду від 2 січня 2004 р. №1 (надалі –«Додаткова угода») на виконання комплексу електромонтажних робіт з реконструкції адміністративного будинку Міністерства транспорту України, розташованого по проспекту Перемоги, 14 у м. Києві.

Відповідно до пп. 1.1., 1.2., Контракту Відповідач, як субпідрядник , зобов‘язувався виконати комплекс електромонтажних робіт, у тому числі: зовнішні мережі електропостачання, об‘єкти електропостачання, внутрішні розподільчі мережі електросистем, системи освітлення, електрообладнання інженерних мереж; Позивач, як генпідрядчик , зобов‘язувався прийняти та оплатити виконані Відповідачем роботи.

Пунктом 1.4. Контракту встановлено, що договірна ціна підрядних робіт розраховується згідно з протоколом визначення договірної ціни, який є невід‘ємною частиною Контракту. Розрахунки договірної ціни субпідрядних робіт виконуються на підставі проектно-кошторисної документації та фактично виконаних обсягів робіт згідно «Правил визначення вартості будівництва (ДБН –Д.1.1-1-2000)», доповнень та інших діючих нормативних документів.

Відповідно до Додаткової угоди договірну ціну підрядних робіт було орієнтовно визначено у розмірі 35824, 17 тис. грн. з ПДВ.

Пунктом 2.13 Контракту встановлювалося, що Позивач перераховує Відповідачу аванс для придбання матеріалів та організації робіт в розмірі, визначеному графіком фінансування будівництва.

Позивачем 22 травня 2003 року було перераховано Відповідачу аванс у розмірі 1 312 760, 00 (один мільйон триста дванадцять тисяч сімсот шістдесят) грн. згідно платіжного доручення №1849 (копія є у матеріалах справи).

Крім того, для виконання робіт за Контрактом Відповідачу було передано матеріали та устаткування, належне замовнику будівництва –ДП «Укрсервіс Мінтрансу», яке Відповідач прийняв до монтажу без права власності згідно Акту №2 від 20.01.2004 р. на суму 4 683 869, 24 грн. з ПДВ, Акту №13 від 01.07.2004 р. на суму 310 685, 46 грн. з ПДВ, Акту №12 від 20.01.2004 р. на суму 2 126 197, 25 грн., підписаних представниками ДП «Укрсервіс Мінтрансу», Позивача та Відповідача.

Відповідачем було здійснено виконання комплексу електромонтажних робіт з реконструкції адміністративного будинку Міністерства транспорту України, розташованого по проспекту Перемоги, 14 у м. Києві. На підтвердження факту виконання зазначених робіт відповідно до умов п. 2.11 Контракту Відповідачем було складено довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрат, а саме: за травень 2003 р. на суму 17 746, 00 грн.; за червень 2003 р. на суму 229 020, 00 грн.; за липень 2003 р. на суму 655 041,00 грн.; за серпень 2003 р. на суму 2 943 539 грн.; за вересень 2003 р. на суму 2 260 168 грн.; за жовтень 2003 р. на суму 1 136 747 грн.; за листопад 2003 р. на суму 6 793 526 грн.; за січень 2004 р. на суму 3 770 710 грн.; за лютий 2004 р. на суму 3 068 459, 00 грн.; за березень 2004 р. на суму 1 604 069, 00 грн.; за вересень 2004 р. на суму 70 505, 00 грн.; за жовтень 2004 р. на суму 146 591, 00 грн.; за січень 2005 р. на суму 38 146 грн. (копії відповідних довідок форми №КБ-3 є у матеріалах справи). Всього Відповідачем було складено довідки про вартість виконаних робіт та витрат за формою №КБ-3 на суму 22 734 267, 00 (двадцять два мільйони сімсот тридцять чотири тисячі двісті шістдесят сім) грн. Зазначені довідки підписано представником Позивача та скріплено печаткою.

Позивачем на підставі наданих Відповідачем довідок про вартість виконаних робіт та витрат за формою №КБ-3 було здійснено перерахування грошових коштів на банківський рахунок Відповідача, а саме: 100 000 грн. згідно платіжного доручення №26761 від 13.04.2005 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №31841 від 05.07.2005 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №25649 від 09.03.2005 р.; 125 190, 42 грн. згідно платіжного доручення №26370 від 31.03.2005 р.; 200 000 грн. згідно платіжного доручення №23385 від 02.12.2004 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №24211 від 20.01.2005 р.; 1 445 125, 09 грн. згідно платіжного доручення №22741 від 22.11.2004 р.; 200 000 грн. згідно платіжного доручення №22964 від 23.11.2004 р.; 94 539, 84 грн. згідно платіжного доручення №19961 від 15.09.2004 р.; 569 799, 95 грн. згідно платіжного доручення №21958 від 01.11.2004 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №18869 від 18.08.2004 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №19391 від 31.08.2004 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №18534 від 11.08.2004 р.; 300 000 грн. згідно платіжного доручення №18735 від 16.08.2004 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №18026 від 30.07.2004 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №18461 від 10.08.2004 р.; 300 000 грн. згідно платіжного доручення №17855 від 27.07.2004 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №16795 від 30.06.2004 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №17213 від 09.07.2004 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №16453 від 18.06.2004 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №16609 від 22.06.2004 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №16310 від 16.06.2004 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №16380 від 17.06.2004 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №15738 від 07.06.2004 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №15937 від 08.06.2004 р.; 200 000 грн. згідно платіжного доручення №14774 від 19.05.2004 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №14970 від 20.05.2004 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №14594 від 17.05.2004 р.; 200 000 грн. згідно платіжного доручення №13340 від 16.04.2004 р.; 200 000 грн. згідно платіжного доручення №14513 від 14.05.2004 р.; 235673, 29 грн. згідно платіжного доручення №13105 від 09.04.2004 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №14703 від 18.05.2004 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №14703 від 18.05.2004 р.; 50 000 грн. згідно платіжного доручення №12881 від 05.04.2004 р.; 235 673, 29 грн. згідно платіжного доручення №13105 від 09.04.2004 р.; 119852, 54 грн. згідно платіжного доручення №12436 від 25.03.2004 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №12511 від 26.03.2004 р.; 300 000 грн. згідно платіжного доручення №11966 від 09.03.2004 р.; 237774, 41 грн. згідно платіжного доручення №12027 від 10.03.2004 р.; 400 000 грн. згідно платіжного доручення №11628 від 27.02.2004 р.; 200 000 грн. згідно платіжного доручення №11887 від 04.03.2004 р.; 240 011, 40 грн. згідно платіжного доручення №11020 від 16.02.2004 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №11221 від 18.02.2004 р.; 200 000 грн. згідно платіжного доручення №9629 від 30.12.2003 р.; 70 950 грн. згідно платіжного доручення №9454 від 25.12.2003 р.; 497 803 грн. згідно платіжного доручення №9005 від 12.12.2003 р.; 400 000 грн. згідно платіжного доручення №8843 від 10.12.2003 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №8690 від 05.12.2003 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №8613 від 04.12.2003 р.; 400 000 грн. згідно платіжного доручення №8509 від 01.12.2003 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №8280 від 24.11.2003 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №7886 від 12.11.2003 р.; 50 000 грн. згідно платіжного доручення №7862 від 11.11.2003 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №7712 від 06.11.2003 р.; 50 000 грн. згідно платіжного доручення №7611 від 04.11.2003 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №7551 від 03.11.2003 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №7504 від 31.10.2003 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №7248 від 23.10.2003 р.; 356 698, 08 грн. згідно платіжного доручення №7150 від 21.10.2003 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №6951 від 15.10.2003 р.; 200 000 грн. згідно платіжного доручення №6796 від 13.10.2003 р.; 200 000 грн. згідно платіжного доручення №6618 від 06.10.2003 р.; 500 000 грн. згідно платіжного доручення №6505 від 02.10.2003 р.; 425 000 грн. згідно платіжного доручення №6442 від 30.09.2003 р.; 100 000 грн. згідно платіжного доручення №5978 від 18.09.2003 р.; 500 000 грн. згідно платіжного доручення №5891 від 17.09.2003 р.; 150 000 грн. згідно платіжного доручення №4314 від 28.07.2003 р.; 500 000 грн. згідно платіжного доручення №3950 від 18.07.2003 р.; 300 000 грн. згідно платіжного доручення №3457 від 07.07.2003 р.; 400 000 грн. згідно платіжного доручення №3376 від 04.07.2003 р.; (копії відповідних платіжних доручень є у матеріалах справи).

Всього протягом 2003-2005 рр. Позивачем було перераховано на користь Відповідача згідно умов Контракту 22 987 603, 26 (двадцять два мільйони дев‘ятсот вісімдесят сім тисяч шістсот три цілих двадцять шість сотих) грн.

Проаналізувавши матеріали справи, надані сторонами докази, пояснення представників Позивача та Відповідача, які брали участь у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наступне.

Контракт між Позивачем та Відповідачем та Додаткова угода до Контракту за своєю правовою природою є договором підряду. Правовідносини сторін щодо підряду регулюються нормами Цивільного кодексу України (надалі – «ЦК України»), зокрема, главою 61 ЦК України.

Відповідно до умов Контракту Позивач виступав генеральним підрядником, а Відповідач виступав субпідрядником виконання комплексу електромонтажних робіт в адміністративному будинку по проспекту Перемоги, 14 у м. Києві, який належить Міністерству транспорту та зв‘язку України. Замовником будівництва виступило Державне підприємство «Укрсервіс Мінтрансу»Міністерства транспорту та зв‘язку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 838 Цивільного кодексу України (надалі – «ЦК України») у разі залучення до виконання робіт субпідрядників, генеральний підрядник виступає перед такими субпідрядниками як замовник, тобто по відношенню до субпідрядника володіє тими самими правами та несе ті самі обов‘язки, що й замовник за основним договором підряду.

Пунктами 2.11 та 2.12. Контракту встановлено, що розрахунки з Відповідачем проводяться Позивачем на підставі підписаних довідок про вартість виконаних робіт за формою КБ-3 та актів виконаних робіт за формою КБ-2В та лише після підписання сторонами зазначених документів.

Таким чином, підписані сторонами довідки про вартість виконаних робіт та акти виконаних робіт є належною підставою для перерахування Позивачем грошових коштів Відповідачу.

Згідно довідок за формою №КБ-3, які є у матеріалах справи, Відповідачем було виконано робіт за Контрактом на загальну суму 22 734 267, 00 (двадцять два мільйони сімсот тридцять чотири тисячі двісті шістдесят сім) грн. З огляду на це, відповідно до умов пп. 2.11. та 2.12. Контракту, Позивач повинен був перерахувати Відповідачу грошові кошти на загальну суму 22 734 267, 00 (двадцять два мільйони сімсот тридцять чотири тисячі двісті шістдесят сім) грн.

Позивачем згідно платіжних доручень, копії яких залучено до матеріалів справи, за період 2003-2005 рр. було перераховано Відповідачу грошові кошти у розмірі 22 987 603, 26 (двадцять два мільйони дев‘ятсот вісімдесят сім тисяч шістсот три цілих двадцять шість сотих) грн. Таким чином, Позивачем без представлення з боку Відповідача відповідних довідок про вартість виконаних робіт за формою №КБ-3, які є підставою для перерахування коштів згідно Контракту, було перераховано Відповідачу 253 336, 26 (двісті п‘ятдесят три тисячі триста тридцять шість цілих двадцять шість сотих) грн.

З огляду на це, зазначену вище суму грошових коштів було перераховано на користь Відповідача без наявних підстав, визначених Контрактом.

Правовідносини з приводу майна, набутого без достатніх правових підстав, регулюються нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення зазначеної глави 83 ЦК України підлягають застосуванню незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Так само, положення глави 83 ЦК України підлягають застосуванню до вимог щодо повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Нормами ст. ст. 179, 190, 192 ЦК України до майна (речей) віднесено також гроші (грошові кошти) у національній валюті України –гривні або іноземній валюті.

Таким чином, відповідно до ст. 1213 ЦК України безпідставно сплачені грошові кошти підлягають поверненню потерпілому в повному обсязі.

З огляду на це, сплачені Відповідачу без передбачених Контрактом правових підстав грошові кошти у розмірі 253 336, 26 (двісті п‘ятдесят три тисячі триста тридцять шість цілих двадцять шість сотих) грн. підлягають поверненню Позивачу у повному обсязі.

Щодо твердження Позивача про те, що розмір безпідставно набутих (отриманих) Відповідачем грошових коштів складає 1 013 623, 13 (один мільйон тринадцять тисяч шістсот двадцять три цілих тринадцять сотих) грн., то Господарський суд міста Києва вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст. 32 та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Такі обставини доводяться сторонами та встановлюються судом на підставі доказів у справі, які подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Доказами у справі можуть бути письмові і речові докази, висновки судових експертів, а також пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем у справі не надано до суду доказів, які б свідчили про те, що Позивачем було перераховано на користь Відповідача без наявності на те відповідних правових підстав грошові кошти у розмірі саме 1 013 623, 13 (один мільйон тринадцять тисяч шістсот двадцять три цілих тринадцять сотих) грн. Навпаки, наявні у справі платіжні доручення про перерахунок грошових коштів Позивачем та довідки про вартість виконаних Відповідачем робіт за формою №КБ-3, а також підписані Позивачем, Відповідачем та ДП «Укрсервіс Мінтрансу»акти про передачу Відповідачу матеріалів та устаткування для використання Відповідачем під час виконання робіт за Контрактом, засвідчують факт безпідставності одержання Відповідачем грошових коштів у розмірі саме 253 336, 26 (двісті п‘ятдесят три тисячі триста тридцять шість цілих двадцять шість сотих) грн., а не 1 013 623, 13 (один мільйон тринадцять тисяч шістсот двадцять три цілих тринадцять сотих) грн., як про це вказується у позовній заяві Позивачем.

З огляду на це, суд приходить до висновку ,що твердження Позивача про безпідставність одержання Відповідачем грошових коштів саме у розмірі 1 013 623, 13 (один мільйон тринадцять тисяч шістсот двадцять три цілих тринадцять сотих) грн. таким, що не підтверджується наявними у справі доказами, а отже воно є помилковим

Щодо твердження Відповідача, викладеного у відзиві на позов, про те, що Позивачем було надано йому обладнання та матеріалів на суму меншу, ніж та, що вказується у позовній заяві, а саме: на 599 385, 78 грн., а не 2 126 197, 25 грн. згідно Акту №12 від 20.01.2004 р., то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У матеріалах справи знаходиться постанова Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2006 р. у справі №31/16 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Київелектромонтаж»до Закритого акціонерного товариства «Планета-буд». У зазначеній постанові суду (стор. 3-4 постанови), залишеній без змін постановою Вищого господарського суду України, вказується про те, що для врахування вартості поставлених матеріалів мав застосовуватися саме Акт №12 на суму 2 126 197, 25 грн., а не Акт №12 на суму 599 385, 78 грн.

Частиною 2 ст. 35 ГПК України передбачено, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, оскільки у даній справі беруть участь ті самі особи, що й у справі №31/16, а саме: Відкрите акціонерне товариство «Київелектромонтаж»та Закрите акціонерне товариство «Планета-буд», то встановлений Київським апеляційним господарським судом у справі №31/16 факт необхідності застосування у спірних правовідносинах саме Акту №12 на суму 2 126 197, 25 грн. є таким, що не потребує доведення при вирішенні даної справи. Тому, Господарський суд міста Києва вважає вказану постанову у справі №31/16 належним доказом у справі та сприймає встановлені у ній факти як належні.

З огляду на це, твердження Відповідача, викладеного у відзиві на позов, про те, що Позивачем було надано йому обладнання та матеріалів на суму меншу, ніж та, що вказується у позовній заяві, суд вважає таким, що не підтверджується наявними у справі доказами, а отже воно є безпідставним.

Наданий Відповідачем акт передачі матеріалів з монтажу №РН-0000066/1 від 20.01.2004 р. на суму 1 526 811, 47 грн. суд не вважає належним доказом у справі, оскільки, по-перше, у зазначеному акті ніде не вказується те, що його було складено на заміну Акту №12 на суму 2 126 197, 25 грн., про що вказується також і у постанові Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2006 р. у справі №31/16, яка є належним доказом по справі, а, по-друге, зазначений акт №РН-0000066/1 від 20.01.2004 р. складений представниками ТОВ «Синапс-2000», Позивача та ДП «Укрсервіс Мінтрансу», і у ньому вказується про передачу матеріалів від ТОВ «Синапс-2000»через Позивача на користь ДП «Укрсервіс Мінтрансу»(замовника будівництва), а не Відповідача.

Щодо Довідки про переоформлення акту №12 від 20.01.2004 р. на суму 1771831, 04 грн. без ПДВ у зв‘язку з розподілом його позицій та їх урахуванням у інших актах (надалі –«Довідка»), наданої Відповідачем, то Господарський суд міста Києва не вважає її належним доказом у справі з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Акти про передачу матеріалів Відповідачу є документом, підписаним трьома сторонами: Позивачем як генеральним підрядником, Відповідачем як субпідрядником, що безпосередньо виконував роботи на об‘єкті, належному Міністерству транспорту та зв‘язку України, та ДП «Укрсервіс Мінтрансу»як замовника виконання таких робіт. Таким чином, у складанні Актів передачі матеріалів, в т.ч. і Акту №12 від 20.01.2004 р. на суму 2 126 197, 25 грн. приймали участь три сторони. З огляду на це, лише всі три сторони, які складали та підписували Акти передачі матеріалів відповідно до чинного законодавства мали право вносити будь-які зміни до таких Актів.

Зазначена Довідка за своєю формою є одностороннім документом, підписаним лише представниками Відповідача у справі. Позивач та ДП «Укрсервіс Мінтрансу»у складанні зазначеної Довідки участі не приймали і підписи їх представників під зазначеною Довідкою відсутні.

У зв‘язку з цим, зазначеною Довідкою не можуть вноситися зміни до Актів передачі матеріалів або ж підтверджуватися факти внесення таких змін до Актів, підписаних трьома сторонами, а тому суд не визнає Довідку належним доказом по справі відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; а також інше майно, якщо це встановлено законом.

Статтею 15 ЦК України передбачено право будь-якої особи на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способами захисту цивільних прав судом згідно ст. 16 ЦК України може бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Також, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Оскільки грошові кошти, безпідставно перераховані Позивачем на користь Відповідача не відносяться до видів майна, що згідно ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню, то Господарський суд міста Києва вважає, що порушене право Позивача підлягає захисту і грошові кошти у розмірі 253 336, 26 (двісті п‘ятдесят три тисячі триста тридцять шість цілих двадцять шість сотих) грн., підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.

У решті позовних вимог Позивачу є підстави відмовити, оскільки наявними у справі доказами не підтверджується факт безпідставності перерахування решти грошових коштів на користь Відповідача.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, позов визнається судом частково доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково.

Враховуючи, що відповідно до ст. 44 ГПК України позивачем понесені судові витрати, пов’язані з розглядом справи, зокрема витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу та сплати державного мита, то зазначені витрати відшкодовуються за рахунок відповідача пропорційно задоволеним вимогам (ст. 49 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 15, 16, 1212, 1215 ЦК України, ст. ст. 44, 82-85 ГПК України, Договором сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Київелектромонтаж»(01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 67; ) на користь Закритого акціонерного товариства «Планета-Буд»(04071, м. Київ, вул. Костянтинівська, 32-б; код за ) –з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, суму авансового платежу у розмірі 253 336 (двісті п‘ятдесят три тисячі триста тридцять шість цілих двадцять шість сотих) грн. 26 коп., 2 533 (дві тисячі п‘ятсот тридцять три цілих двадцять чотири сотих) грн. 24 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. –за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позову відмовити .

3.          Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                           Н. І. Качан