ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.09.08 р.
Справа № 43/82

Господарський суд Донецької області
у складі судді І.В. Зубченко

При секретарі судового засідання
Башевій В.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу:

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю „КВС - Україна”, м. Київ

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Донецьк

про стягнення боргу у сумі 4 521
грн. 77 коп.

Представники сторін:

від позивача: Хекало О.О. за дов.
№12/2008 від 11.01.2008р.

від відповідача: представник не
з'явився

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „КВС - Україна”, м. Київ, позивач, звернувся до господарського
суду Донецької області з позовом, до відповідача, Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м. Донецьк про стягнення боргу у сумі 4 521 грн. 77 коп.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на договір №2007/01/9 від 09.01.2007р. про надання послуг;
банківські виписки від 31.01.2007р., 27.02.2007р., 05.04.2007р., 25.04.2007р.,
31.05.2007р.; акти виконаних робіт від 31.01.2007р., 28.02.2007р.,
30.03.2007р., 27.04.2007р., 31.05.2007р., 29.06.2007р.; лист №28/122-ох від
19.05.2008р.; опис вкладення у цінний лист та чек “Укрпошти” від 21.05.2008р.;
правоустановчі документи.

Відповідач у судові засідання не
з'явився, про час і місце слухання був належним чином повідомлений, що
підтверджує штамп канцелярії суду на ухвалах від 24.07.2008р. та 05.08.2008р.

Проте фізична особа - підприємець
ОСОБА_1, м. Донецьк право на подання відзиву не використав і його представники
в судове засідання не з'явилися. Причин нез'явлення останній не пояснив та
витребуваних господарським судом документів, необхідних для вирішення спору не
надав.

До повноважень господарських судів
не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця
проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи
інших процесуальних дій. Тому, відповідні процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу,
наявними в матеріалах справи.

Водночас, законодавство України, в
тому числі ГПК, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати
фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із статтею 93 Цивільного
кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві
чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне
місцезнаходження юридичної особи або особи, яка набула статусу юридичної особи
- учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню,
визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на цю особу.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на
31.07.2008р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює підприємницьку
діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набув
статусу суб'єкта підприємницької дільності, та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Разом з тим, зважаючи на
достатність представлених позивачем документів, неповідомлення відповідачем
поважних причин нез'явлення у судове засідання справа розглядається за наявними
в ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Перед початком розгляду справи по
суті представника позивача було ознайомлено з правами та обов'язками у
відповідності із ст.22 ГПК України.

Крім цього, позивачу у судовому
засіданні роз'яснено вимоги ст.81-1 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог ст.81-1
ГПК України складено протокол, який
долучено до матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4
частини ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність
усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення
доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.42 Господарського
процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється
на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.43 Господарського
процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється
на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Ст.33 Господарського процесуального
кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського
процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які
мають значення для справи.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

09.01.2007р. між позивачем
Товариством з обмеженою відповідальністю “КВС - Україна”, м. Київ (замовник),
та відповідачем Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1, м. Донецьк
(виконавець), був укладений договір №2007/01/9 про надання послуг.

За умовами вказаного договору
позивач доручив, а відповідач узяв на себе зобов'язання з надання замовнику за
плату послуг з вивчення ринку збиту насіння цукрового та кормового буряка,
кукурудзи, соняшника (далі - продукції) на території Запорізької, Донецької та
Луганської областей України, пошуку на даній території третіх осіб - можливих
покупців продукції замовника, вивчення їх платоспроможності, проведення
переддоговірних переговорів та укладання від імені та в інтересах замовника
договорів з такими особами про поставку їм продукції замовника, організаційного
супроводу поставок продукції замовника та контролю за дотриманням покупцями
продукції замовника своїх обов'язків за укладеними з ними договорами поставки
(пункт 1.1. договору).

Згідно пункту 5.1. даного договору
вартість послуг з вивчення ринку збиту продукції замовника визначається на
підставі актів прийнятих послуг. Сплата вартості таких послуг здійснюється
щомісячно після підписання актів прийнятих робіт.

Водночас, пунктом 5.2. договору
передбачено, що вартість послуг з пошуку на даній території третіх осіб - можливих
покупців продукції замовника, вивчення їх платоспроможності, проведення
переддоговірних переговорів та укладання від імені та в інтересах замовника
договорів з такими особами про поставку їм продукції замовника, організаційного
супроводу поставок продукції замовника та контролю за дотриманням покупцями
продукції замовника своїх обов'язків за укладеними з ними договорами поставки
визначається у додатку №3 до даного договору. При цьому, сплата послуг
обумовлених пунктом 5.2. договору здійснюється на підставі актів про прийняті
послуги, які щоквартально складаються сторонами (пункт 5.4. договору).

Поряд з цим, з метою забезпечення
належного виконання умов договору замовник щомісяця не пізніше 5 числа місяця,
наступного за звітним, у якості авансу в рахунок майбутньої сплати вартості
наданих послуг перераховує виконавцю 1 500, 00 грн. на його розрахунковий
рахунок (пункт 5.5. договору).

Означений договір підписаний
уповноваженими особами, як замовника, так і виконавця з прикладанням фірмових
печаток підприємств.

На момент розгляду справи сторонами
не надано ані змін, ані доповнень щодо виконання умов договору, крім тих, що
надано до позову.

Отже, на виконання умов договору
№2007/01/9 від 09.01.2007р. позивачем перераховано відповідачу грошові кошти на
загальну суму 22 426, 88 грн. Наведене підтверджене банківськими виписками від
31.01.2007р. на суму 4 420, 90 грн., 27.02.2007р. на суму 4 572, 32 грн.,
05.04.2007р. на суму 4 525, 48 грн., 25.04.2007р. на суму 4 402, 90 грн.,
31.05.2007р. на суму 4 505, 28 грн.

Між тим, відповідач надав позивачу
обумовлені договором послуги, а позивач, в свою чергу, їх прийняв без
заперечень, що підтверджується актами виконаних робіт від 31.01.2007р. на суму
2 920, 90 грн., 28.02.2007р. на суму 3 072, 32 грн., 30.03.2007р. на суму 3
025, 48 грн., 27.04.2007р. на суму 2 902, 90 грн., 31.05.2007р. на суму 3 005,
28 грн., 29.06.2007р. на суму 2 978, 23 грн. Відтак загальна вартість наданих
послуг склала 17 905, 11 грн.

Таким чином, виходячи з
викладеного, вбачається, що за відповідачем перед позивачем нараховується
заборгованість у сумі 4 521, 77 грн., яка утворилася внаслідок надмірного
перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю „КВС - Україна” на
рахунок Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 авансового платежу за послуги,
передбачені умовами договору №2007/01/9 від 09.01.2007р.

Відповідно до пункту 5.6. договору,
у випадку перевищення суми сплачених авансових платежів над вартістю наданих
послуг, виконавець зобов'язаний повернути передплату протягом трьох днів з
моменту виставлення відповідної вимоги замовником.

Виконуючи наведені умови договору,
позивач 21.05.2008р. направ на адресу відповідача листа за №28/122-ох від
19.05.2006р. з вимогою повернути протягом трьох днів надмірно сплачені грошові
кошти за договором №2007/01/9 від 09.01.2007р. на розрахунковий рахунок
Товариства з обмеженою відповідальністю “КВС - Україна”.

В підтвердження означеного
позивачем до матеріалів справи надано належним чином засвідчені копії опису
вкладення у цінний лист та чеку “Укрпошти” від 21.05.2008р.

Проте, відповідач вказані грошові
кошти не повернув, відповіді на лист не надав.

Згідно до приписів ст.509
Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК
України, ст.193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Під виконанням зобов'язання розуміється
виконання кредитором та боржником дій по здійсненню прав та обов'язків, що
витікають із зобов'язання. При цьому, закон встановлює, що припиняє
зобов'язання не будь-яке, а саме належне його виконання (ст.599 ЦК України).

Згідно з вказаним пунктом договору
встановлений обов'язок відповідача, у випадку перевищення суми сплачених
авансових платежів над вартістю наданих послуг, повернути передплату протягом
трьох днів з моменту виставлення відповідної вимоги позивачем. Така вимоги
останнім була виставлена, однак, як встановлено судом, відповідач, всупереч
ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України, свої зобов'язання за договором не
виконав, надмірно сплачені грошові кошти у сумі 4 521, 77 грн. не повернув.

За приписами ст.174 Господарського
кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати внаслідок придбання
або збереження майна суб'єкта господарювання без достатніх на те підстав.

Відповідно до ст.1212 Цивільного
кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Стаття 1213 ЦК України передбачає,
що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в
натурі.

Як встановлено судом вище,
відповідач свої зобов'язання з повернення надмірно сплачених грошових коштів не
виконав, внаслідок чого позивач правомірно вимагає стягнути з відповідача на
його користь заборгованість (безпідставно набуті грошові кошти) у сумі 4 521,
77 грн.

Відповідно до ст.1 Господарського
процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші
юридичні особи, мають право звертатися до господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття
передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписом ст.16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписом ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які
вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського
процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які
мають значення для справи.

У той же час, відповідно до ст.32
ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін. Такими
засобами доведення є письмові і речові докази, висновки судових експертів,
пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому
засіданні.

Поряд з цим, відповідно до ст.43
ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується
на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Факт здійснення позивачем авансових
платежів на суму 22 426, 88 грн. підтверджено банківськими виписками, факт
надання відповідачем обумовлених договором послуг вартістю - 17 905, 11 грн.
підтверджується актами виконаних робіт.

Водночас, відповідач у судові
засіданні не з`являвся, вимоги ухвал від 24.07.2008р. та 05.08.2008р. не
виконав, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був належним
чином повідомлений, про що свідчить штамп канцелярії на ухвалах суду, позов не
оспорив, письмовий відзив на позов не надав. Поважних причин невиконання вимог
суду не встановлено.

При цьому, законодавчо встановлено,
якщо фізична особа - учасник судового процесу своєчасно не довела до відома
господарського суду або інших учасників процесу про зміну свого фактичного
місця проживання, то всі процесуальні наслідки такої бездіяльності покладаються
на цю фізичну особу.

За таких обставин, враховуючи те,
що позов доведений позивачем та відповідає обставинам справи, позовні вимоги
Товариства з обмеженою відповідальністю „КВС - Україна”, м. Київ, до
відповідача, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Донецьк про стягнення
боргу у сумі 4 521, 77 коп., підлягають задоволенню.

Згідно ст.49 Господарського
процесуального кодексу України, судові витрати, а саме державне мито,
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на
відповідача.

Беручи до уваги вищевикладене,
керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст.174, 193 Господарського кодексу
України, ст.ст.16, 93, 509, 526, 599, 1212, 1213 Цивільного кодексу України,
ст.ст.1, 4, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 81, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю „КВС - Україна”, м. Київ, до відповідача, Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1, м. Донецьк про стягнення боргу у сумі 4 521 грн. 77
коп., задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь
Товариства з обмеженою відповідальністю „КВС - Україна” (03022, м. Київ, вул.
Васильківська, 30, 4-й поверх; код МФО 300249) борг у сумі 4 521 грн. 77 коп.;
витрати по сплаті державного мита у сумі 102, 00 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118, 00 грн.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Суддя

Вик.
ПС Максимова В.В.

Надруковано
3 примірники:

1
- позивачу;

1
- відповідачу;

1
- у справу.