ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г.,

Михайлюка М.В.,

Самусенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційні скарги Державного казначейства України та Заступника Генерального прокурора України на постанову Київського апеляційного господарського суду від 28 листопада 2007 року у справі № 6/581 Господарського суду міста Києва за позовом Приватного виробничо-комерційного підприємства "Укрпостач", м. Київ, до: 1) Генеральної прокуратури України, м. Київ, 2) Державного казначейства України, м. Київ, про стягнення 14 701 188 грн.,

за участю представників сторін:

позивача: Рябенко С.Д. (дов. від 26.09.2007р.);

відповідача –1: Олексюк О.Б. (дов. № 05/112-9-08 від 11.01.2008р.);

відповідача-2: Пашун Л.М. (дов. № 43-22/14-175 від 08.01.2008р.),

в с т а н о в и в:

У вересні 2006 року позивач –ПВКП "Укрпостач" –пред'явив у господарському суді позов до відповідача –Генеральної прокуратури України, про стягнення 14 701 188 грн.

Вказував, що 29.10.2003р. відносно директора ПВКП "Укрпостач" Мельника А.М. Генеральною прокуратурою України було порушено кримінальну справу № 49-1214 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 03.11.2003р. по 25.08.2004р.

Зазначав, що 22.07.2005р. постановою прокуратури м. Києва кримінальну справу було закрито за відсутністю складу злочину.

Посилаючись на неможливість діяльності підприємства у зв’язку з вилученням відповідачем печатки ПВКП "Укрпостач", Статуту, книги обліку та іншої документації, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 14 701 188 грн. збитків.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12 липня 2007 року (суддя Ковтун С.А.) в позові відмовлено.

Рішення мотивоване посиланнями на відсутність причинного зв’язку між діями відповідача та неодержанням доходу, оскільки директор ПВКП "Укрпостач" є найманим працівником, а тому засновник підприємства міг укласти трудовий контракт з іншим директором, та на ту обставину, що позивачем не доведено незаконність дій відповідача по вилученню печатки ПВКП "Укрпостач".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07 листопада 2007 року (колегія суддів у складі: Зеленіна В.О. –головуючий, Рєпіної Л.О., Синиці О.Ф.) Державне казначейство України залучено до участі у справі в якості відповідача.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28 листопада 2007 року (колегія суддів у складі: Зеленіна В.О. –головуючий, Рєпіної Л.О., Синиці О.Ф.) рішення скасовано. Постановлено нове рішення.

Постановлено стягнути з Державного казначейства України на користь ПВКП "Укрпостач" 14 701 188 грн. збитків та 12 750 грн. витрат по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги.

Постанова мотивована посиланнями на ту обставину, що Постановою Печерського районного суду м. Києва від 09.11.2006р. було встановлено незаконність вилучення печатки, всіх бухгалтерських та інших документів ПВКП "Укрпостач", та на наявність причинного зв’язку між діями відповідача та неодержанням доходу позивачем через незаконні дії відповідача.

У касаційній скарзі Державне казначейство України, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі Заступник Генерального прокурора України, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 1166 ЦК України, ст.ст. 43, 105 ГПК України, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційних скарг, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційні скарги задовольнити, з таких підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Постанова суду апеляційної інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 29.10.2003р. відносно директора ПВКП "Укрпостач" Мельника А.М. Генеральною прокуратурою України було порушено кримінальну справу № 49-1214 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 03.11.2003р. по 25.08.2004р.

В ході розслідування кримінальної справи слідчими Генеральної прокуратури України на підставі протоколів обшуку від 03.11.2003р. –06.11.2003р. у позивача було вилучено: печатку, Статут, книги обліку та іншу документацію.

Заявою від 08.09.2004р. Мельник А.М. звернувся до відповідача-1 з проханням повернути вилучені у нього речі під час обшуку 03.11.2003р. –06.11.2003р. Всі вилучені речі були йому повернуті 09.09.2004р.

22.07.2005р. постановою прокуратури м. Києва кримінальну справу № 49-1214 закрито за відсутністю складу злочину.

Скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції виходив з висновку судово-економічної експертизи № 37 від 22.02.2007р., згідно якого неодержаний дохід (упущена вигода) ПВКП "Укрпостач" за період з 01.11.2003р. по 22.07.2005р. становить 14 700 812грн.

Вказана сума визначена з врахуванням того, що підприємство отримало згоду на відкриття кредитної лінії в розмірі 6 000 000грн. з вересня 2003 року з терміном повернення 4 роки для придбання спеціалізованого устаткування для видобутку граніту та сплатою 20 % річних за користування кредитними коштами, а також того, що підприємство з 01.09.2003р. уклало договір купівлі-продажу № 42/2 з приватним підприємством "Агора-Консалт" на продаж щебеню гранітного в сумі 99 200 000 грн. враховуючи, що видобуток граніту збільшився за рахунок отримання зазначених вище кредитних коштів, спрямованих на придбання зазначеного устаткування.

Проте погодитись з таким висновком не можна.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позадоговірна (деліктна) відповідальність настає при існуванні складу правопорушення, що включає в себе такі елементи, як: протиправність поведінки, шкода, причинний зв’язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Протиправність поведінки особи, яка заподіяла шкоду, полягає в порушенні чинних правових норм, в результаті чого завдається шкода фізичним і юридичним особам.

Відшкодуванню підлягає тільки та шкода, яка є об’єктивним наслідком (результатом) протиправної поведінки.

Згідно ч. 4 ст. 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Зазначена норма покладає на позивача обов’язок довести, що ці доходи дійсно були б ним отримані у разі належного виконання відповідачем своїх обов’язків.

Враховуючи вище викладене, задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції не правильно застосував норми матеріального права, а саме: ст.ст. 1166, 623 ЦК України та дійшов висновку про наявність причинного зв’язку між діями відповідача-1 (взяття та тримання під вартою директора ПВКП "Укрпостач" Мельника А.М., вилучення під час обшуку печатки, Статуту, книги обліку та іншої документації) та неодержанням ПВКП "Укрпостач" доходу визначеного висновком судово-економічної експертизи № 37 від 22.02.2007р.

Відповідно до п. 6.1 Статуту ПВКП "Укрпостач" управління підприємством здійснюється одноособово його засновником, який є Генеральним директором підприємства.

Пунктом 6.3 Статуту передбачено, що для виконання функцій по керівництву поточною діяльністю підприємства Генеральний директор може найняти директора підприємства, з яким укладається трудовий контракт.

Місцевий суд правильно встановив та виходив з того, що директор ПВКП "Укрпостач" Мельник А.М. є найманим працівником, а засновником згідно п. 1.1 Статуту ПВКП "Укрпостач" є Мельник С.А., тому тримання під вартою Мельника А.М., вилучення печатки ПВКП "Укрпостач", Статуту, книги обліку та іншої документації не вплинуло на неможливість діяльності підприємства та не стало наслідком неодержаних доходів підприємством, оскільки укладати угоди та звернутися до відповідача-1 з проханням повернути вилучені під час обшуку речі міг Генеральний директор (засновник підприємства) самостійно або інша особа з якою він міг укласти трудовий контракт.

В порушення ч. 1 ст. 33 ГПК України, позивачем не доведено наявність причинного зв’язку між діями відповідача-1 та неодержаним доходом підприємством.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, є законними та обґрунтованими, а постанова суду апеляційної інстанції є такою, що прийнята з порушенням норм матеріального права, в зв’язку з чим підлягає до скасування, а рішення місцевого суду –залишенню в силі.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Державного казначейства України та Заступника Генерального прокурора України задовольнити.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 28 листопада 2007 року у справі № 6/581 скасувати.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 12 липня 2007 року у справі № 6/581 залишити в силі.

Судді: Н.Г. Дунаєвська

М.В. Михайлюк

С.С. Самусенко