ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

30.10.2008  року
Справа № 6/135пн

Луганський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Єжової С.С.

суддів
Баннової Т.М.

Бойченка К.І.

секретар

судового засідання                     Наумов Б.Є.

та за участю

представників сторін:

від
позивача
представник за довіреністю ОСОБА_1.,

довіреність №581 від 22.02.2008;

від
відповідача
приватний підприємець ОСОБА_2,

паспорт НОМЕР_1 від
22.05.2002;

розглянувши

апеляційну скаргу                    Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_2, с.Роскішне

Лутугінського району Луганської області

на рішення

господарського суду                    Луганської області

від
25.09.2008

по справі
№6/135пн(суддя -Василенко Т.А.)

за позовом                                        Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_3, м.Луганськ

до
відповідача
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2, с.Роскішне

Лутугінського району Луганської області

про
усунення перешкод у користуванні

земельною ділянкою

В С Т А Н О В И
В:

Фізична особа -підприємець ОСОБА_3,
м.Луганськ звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до
відповідача - фізичної особи -підприємця ОСОБА_2, с.Розкішне Лутугінського
району Луганської області про усунення перешкод у користуванні земельною
ділянкою.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 25.09.2008 по справі №6/135пн позов задоволений
повністю.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду від 25.09.2008 по справі №6/135пн фізична особа
-підприємецьОСОБА_2, с.Розкішне Лутугінського району Луганської області
звернувся до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною
скаргою, якою просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про
відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги
заявник посилається на те, що судом при винесенні оскаржуваного рішення судом
не були з'ясовані всі обставини справи.

Позивач відзивом №б/н від 28.10.2008
вимоги апеляційної скарги відхилив, вважає оскаржуване рішення законним та
обґрунтованим.

Розпорядженням першого заступника
голови Луганського апеляційного господарського суду від 13.10.2008 відповідно до
ст. 28 Закону України “Про судоустрій України” для розгляду апеляційної скарги
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, с.Розкішне Лутугінського району Луганської
області на рішення господарського суду Луганської області від 25.09.2008 по
справі №6/135пн призначена судова колегія у складі:              Єжова С.С.- суддя -головуючий,
Баннова Т.М.- суддя,  Бойченко К.І.-
суддя.

Відповідно до ст.101 Господарського
процесуального кодексу України в процесі розгляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами повторно
розглядає справу.

Апеляційний суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи
рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої
інстанції (ст.99 ч.2 Господарського процесуального кодексу України).

Заслухавши представників сторін,
обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач 20.02.2003 за договором дарування №437 подарувала відповідачу
торгово-складський модуль №18 загальною площею 21 м2 для здійснення
підприємницької діяльності.

Місцерозташування даного модулю в
договорі дарування не вказане.

Рішенням Луганської міської ради від
22.01.2003 № 16/30 було затверджено проект відведення земельної ділянки гр.
ОСОБА_3 площею 0,327 га за адресою м. Луганськ, вул. Совєтська (в районі
спортивного залу „Машиностроітель”) під розміщення (без права здійснення
будівельних робіт) торговельно-складських модулів (некапітальних споруд).

06.03.2003 між виконавчим комітетом
Луганської міської ради і
гр.ОСОБА_3 було укладено договір оренди на вказану вище земельну ділянку
(державна реєстрація № 4298 від 13.03.2003).

Частиною 1 ст.93 Земельного кодексу
України встановлено, що право оренди земельної ділянки -це засноване на
договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідне
орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 ст.124 Земельного кодексу
України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом
укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до Закону України „Про
оренду землі” форма договору оренди землі передбачена у письмовій формі і
договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Тобто, позивач з 13.03.2003 у
встановленому законом порядку набув право користування на земельну ділянку
площею 0,327 га за адресою
м.Луганськ, вул.Совєтська (в районі спортивного залу „Машиностроітель”),
де за матеріалами справи і знаходився подарований відповідачу модуль, що
підтвердили сторони в судовому процесі.

Із матеріалів справи, в том у числі і
квитанцій по оплаті (арк. 14-29) вбачається, що позивач систематично виконував
умови договору оренди та сплачував відповідну орендну плату як орендар даної
земельної ділянки.

За твердженням позивача, відповідач
безпідставно займає належну ОСОБА_3 на праві користування вказану земельну
ділянку та розташував на ній торгівельний модуль.

Правовідносини сторін регулюються
нормами земельного законодавства України.

Частиною 2 ст.152 Земельного кодексу
України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодуванням
завданих збитків.

Згідно   ст. 16 Цивільного кодексу України та ст.152
Земельного кодексу України, порушене
право   позивача   підлягає
захисту   шляхом   відновлення
становища,   яке існувало до
порушення.

В силу ст.152 Земельного кодексу
України держава забезпечує громадянам та юридичним  особам рівні умови захисту права власності на
землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення
будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці   порушення
не   пов'язані   з
позбавленням   права   володіння земельною ділянкою, і
відшкодуванням збитків.

Відповідач не оспорював, що ним
фактично займається вказана земельна ділянка, шляхом розташування на ній
торговельно-складського модулю, який належить відповідачу на праві власності.
Цей факт підтверджується і актом обстеження земельної ділянки від 28.08.2008,
складеного заступником начальника відділу картографічного обстеження земель
м.Луганська і контролю за їх використанням Управління нерухомим майномОСОБА_5.,
з яким також був ознайомлений відповідач, (який зазначив, що з актом не
згоден).

Судова колегія вважає, що господарський
суд надав вірну оцінку доводів відповідача стосовно того, що він займає спірну
земельну ділянку на підставі договору суборенди земельної ділянки від
22.02.2003.

Відповідачем надана до суду
незавірена копія даного договору суборенди, із якої вбачається, що позивач
передає в суборенду відповідачу земельну ділянку площею 0,0007 за адресою - м.
Луганськ, вул. Совєтська (в районі спортзалу „Машиностроітель”).

Із вказаної копії договору суборенди
вбачається, що він був оформлений 22.02.2003.

У той же час договір оренди землі
оформлений 06.03.2003, а зареєстрований 13.03.2003 за №4298. Тобто, на момент
оформлення договору суборенди земельної ділянки позивач не мав статусу орендаря
цієї земельної ділянки, не володів нею і не мав можливості а ні користуватися
нею, а ні розпоряджатися нею (передавати в суборенду).

Таке право у позивача відповідно до
ст.18 Закону України „Про оренду землі” виникло з 13.03.2003.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається в обґрунтування своїх доводів і заперечень.

Позивачем доведено, що він є законним
орендарем на підставі договору оренди землі від 06.03.2003 земельної ділянки
площею 0, 327 га за адресою: м. Луганськ, вул.Совєтська (в районі спортзалу
„Машиностроітель”), на якій розташований торгово-складський модуль №18, який є
власністю відповідача.

Відповідач не надав суду належних
доказів правових підстав знаходження на час вирішення спору в суді модулю на
земельній ділянці, що орендується позивачем.

Доводи апеляційної скарги
відображають доводи відзиву на позовну заяву. Судова колегія вважає, що заявник
апеляційної скарги як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної
інстанції не довів обгрунтованість своїх доводів.

Таким чином, судова колегія
Луганського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що відповідно
до ст.43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського
суду Луганської області від 25.09.2008 по справі №6/135пн ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин та відповідає вимогам
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита відносяться на
заявника апеляційної скарги - фізичну особу -підприємця ОСОБА_2, с.Розкішне
Лутугінського району Луганської області.

Державне мито у сумі 157 грн. 50
коп., що було зайве сплачене відповідачем при поданні апеляційної скарги,
повертається йому із державного бюджету на підставі п.1 ст. 8 Декрету Кабінету
Міністрів України “Про державне мито”.

У судовому засіданні за згодою
представників сторін оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 85, 99, 101,
п.1 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И
В:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2, с.Розкішне Лутугінського району Луганської області на
рішення господарського суду Луганської області від 25.09.2008 по справі
№6/135пн залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Луганської області від 25.09.2008 по справі №6/135пн  -без змін.

3. У відповідності з п.1 ст.8 Декрету
Кабінету Міністрів України „Про державне мито” повернути на р/р фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 державне мито
в сумі 157 грн. 50 коп., що зайве сплачене по квитанції №12803251 від
08.10.2008, яка знаходиться в матеріалах справи.

Повернення державного мита здійснюється
на підставі даної постанови, скріпленої гербовою печаткою суду.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105
Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя
С.С. Єжова

Суддя
Т.М. Баннова

Суддя
К.І. Бойченко

Помічник
судді
С.І.Заєць