ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Херсон, вул. Горького, 18
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У
К Р А Ї Н И

28.10.2008
Справа №  10/347-ПД-08

Господарський суд
Херсонської області у складі судді
Александрової Л.І. при секретарі
Решетніковій В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за
позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "Стиль"

до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

про визнання договору оренди недійсним

за
участю представників сторін:

від  позивача - Уланівський С.Є. - представник
(дов № 1 від 08.08.08р );

від  відповідача - ОСОБА_1 - приватний
підприємець;

В
судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення після
закінчення розгляду справи.

Позивач
звернувся з позовом про визнання договору оренди майданчика недійсним. При
цьому посилається, що фактично предметом оренди був не майданчик, а земельна
ділянка. У зв'язку з цим стверджує, що сторонами вчинено правочин оренди
площадки для приховання правочину оренди земельної ділянки.

Крім
того, стверджує, що сторони під час укладення оспорюваного договору не досягли
згоди щодо істотних умов договору оренди, у зв'язку з чим просив провадження у
справі припинити за відсутністю предмету спору оскільки спірний договір є
неукладеним. Зазначене клопотання судом відхилено з підстав, що викладені
нижче.

Позовні
вимоги позивача ґрунтуються на підставі статей 203, 215, 235, 638, 759,
792  Цивільного кодексу України.

Відповідач
проти позову заперечує, стверджуючи, що за оспорюваним договором ним було
передано відповідачу в оренду саме майданчик, а не земельна ділянка.

Розглянувши
матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Між
Цюрупинською міською радою та ПП ОСОБА_1 20.02.2006 р. був укладений договір
оренди землі, відповідно до умов якого відповідач прийняв в строкове платне
користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, яка
знаходиться в АДРЕСА_1.

На
підставі вказаного вище договору відповідач прийняв в оренду земельну ділянку
площею 3,2913 га, в тому числі під капітальною забудовою - 0,1970 га, під
спорудами - 0,0252 га, під проїздами, проходами та площадками - 3,0691 га.

Між
ТОВ "ТПК "Стиль" (позивач у справі) та ПП ОСОБА_1 (відповідач у
справі) був укладений Договір оренди від 12.02.2007 р. (далі Договір),
відповідно до умов якого позивач зобов'язався передати відповідачу за плату у
тимчасове користування майданчик загальною площею 1500 м2, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а відповідач прийняти її та своєчасно вносити
орендну плату.

Факт
користування позивачем саме майданчиком, який був переданий йому в оренду за
оспорюваним Договором, підтверджується матеріалами справи, а саме Актами
здачі-приймання робіт (надання послуг) складеними сторонами у період дії
Договору.

Крім
того, рішенням господарського суду від 17.07.2008 р. у справі №2/329-08 за
позовом ПП ОСОБА_1 до ТОВ "ТПК "Стиль" про стягнення 60714 грн.
31 коп. та розірвання договору оренди, з ТОВ "ТПК "Стиль" на
користь ПП ОСОБА_1 стягнуто, зокрема, 41395 грн. заборгованості з орендної
плати за оспорюваним Договором оренди майданчика від 12.02.2008 р., а також
розірвано вказаний Договір.

При
розгляді зазначеної вище справи судом встановлено, що у зв'язку з неналежним
виконанням умов Договору оренди майданчика від 12.02.2008 р. щодо сплати орендних
платежів, за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 41395 грн. Крім
того, з підстав невиконання належним чином умов договору його було розірвано.
Рішення господарського суду від 17.07.2008 р. набрало законної сили 09.10.2008
р.

Частиною
2 статті 35 ГПК України встановлено, що факти встановлені  рішенням
господарського  суду  (іншого органу,  який
вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи,  не
доводяться  знову  при вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Також,
слід зазначити, що наявність майданчика площею 1500 м2, який
був переданий позивачу в оренду відповідачем підтверджується п. 2 Договору
оренди землі від 20.02.2008 р. укладеного між Цюрупинською міською радою та
відповідачем, у якому зазначено що на земельній ділянці отриманій відповідачем
в оренду знаходиться 3,0691 га проходів та площадок.

З
викладеного вбачається, що відповідач за оспорюваним Договором передав позивачу
в оренду саме майданчик, а не земельну ділянку.

Відповідно
до положень статті 180 Господарського кодексу України господарський   договір
вважається  укладеним,  якщо
між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто  згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними
є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного  виду,
а  також  умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін
повинна бути досягнута згода. При
укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно
з частиною 1 ст. 284 ГК України Істотними умовами договору оренди є:  об'єкт оренди (склад і  вартість
майна  з урахуванням її
індексації);  строк,  на який укладається  договір
оренди;  орендна  плата
з  урахуванням   її індексації;   порядок
використання  амортизаційних  відрахувань; відновлення  орендованого
майна  та  умови
його  повернення  або викупу.

Пунктом
3.1. Договору встановлено, що за користування майданчиком позивач сплачує
відповідачу орендну плату в розмірі 7600 грн. у місяць.

Згідно
з п. 6.1. Договору строк його дії був встановлений сторонами з 12.02.2007 р. до
31.12.2007 р., а відповідно до п. 6.2. Договору у разі, якщо за місяць до
закінчення строку, вказаного в п. 6.1. даного договору, жодна із сторін не
заявить про свій намір розірвати договір, він пролонгується на тих же умовах на
той же строк.

Як
вбачається з оспорюваного договору, сторонами під час його укладення досягнуто
згоди щодо усіх істотних умов, які необхідні для укладення договору оренди.

Отже,
позивачем в супереч вимог статті 33 ГПК України не доведено обставин, на які
він посилається як на підставу свої позовних вимог.

За
таких обставин в задоволені позову має бути відмовлено.

Судові
витрати покладаються на позивача.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 35, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. В
задоволені позову відмовити.

2.
Копії даного рішення надіслати сторонам у справі.

Суддя
Л.І. Александрова

Дата підписання

рішення 31.10.2008
р.