ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24.06.2008
Справа № 13/222

за позовом
Приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до  Державного комунального
житлово-експлуатаційного підприємства "Будівельник", пров. Шевченка,
11, м.Полтава, 36007

третя особа  без самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Колективне підприємство Бюро технічної інвентаризації
"Інвентаризатор" (пров.Піонерський 4, м.Полтава, 36000)

про
визнання договору дійсним та про визнання права власності на нежитлове
приміщення

Суддя  Босий В.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача:  не з"явився.

від третьої особи: не
з"явився.

Обставини справи:  Розглядається позовна заява про
визнання договору № 10/02 купівлі-продажу орендованого нежитлового приміщення
площею 23,8 кв.м. в гуртожитку за адресою: м. Полтава, пров. Шевченка, 1 від
22.10.2002р.  дійсним та про визнання
права власності  за позивачем на
нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Полтава, пров. Шевченко,
1, загальною площею 23,8 кв.м.

Позивач позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове
засідання не з"явився, надіслав відзив (вхід. № 09369 від 20.06.2008р.), в
якому  просить розглянути справу без
участі представника, та зазначає, що у вирішенні питання по суті позовних вимог
покладається на розсуд суду.

Третя особа також в судове
засідання не з"явилась, надіслала лист (вхід. № 09414 від 23.06.2008р.)
про розгляд справи без участі свого представника.

Суд задовольняє дані клопотання.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача, суд встановив, що Позивач з 1992 р. орендував
у відповідача частину приміщення гуртожитку в м. Полтаві по пров. Шевченка, 1.

07.08.2002р. Рішенням Полтавської
обласної ради  надано дозвіл на продаж
вищевказаного майна.

22.10.2002р. між сторонами по
справі укладено договір купівлі-продажу № 10/02 орендованого нежитлового
приміщення площею 23,8 кв.м. в гуртожитку за адресою: м. Полтава, пров.
Шевченка, 1, відповідно до умов якого позивач купив  нежитлове приміщення вартістю 5872,80 грн.,
про що свідчить копія квитанції ( в матеріалах справи). 02.12.2002р. між
сторонами по справі складено Акт приймання-передачі купленого приміщення в
будинку по пров. Шевченка, 1 в м. Полтаві.

Позивач просить визнати даний
Договір дійсним, оскільки нотаріально він не посвідчувався. Крім того, позивач
просить визнати право власності на куплене приміщення.

Дослідивши матеріали справи,
оцінивши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку задовольнити позов,
виходячи з наступного.

Згідно ст. 215 ЦКУ загальною
підставою визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог закону щодо умов
його дійсності, які встановлені ст. 203 ЦК.

Правочин є дійсним, якщо він
відповідає загальним умовам дійсності правочину. До зазначених умов треба
віднести: законність змісту правочину; навність у особи, яка вчиняє правочин,
необхідного обсягу цивільної дієздатності; вільне волевиявлення учасника
правочину та його відповідність внутрішній волі; відповідність форми вчинення
правочину вимогам закону; спрямованість правочину; захист інтересів малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Правочин є чинним, якщо він не
суперечить ЦК, іншим актам цивільного законодавства та моральним засадам
громадянського суспільства.

Відповідач не
заперечує проти визнання Договору купівлі-продажу від 22.10.2002р. дійсним.

Статтею 219 ЦК України передбачено,
що суд може визнати правочин (у разі недодержання вимоги закону про натаріальне
посвідчення) дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідає справжній волі
особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала
обставина, яка не залежала від її волі.

В даному випадку Договір укладався
між сторонами у 2002 році, в порядку визначеному гл. 20 ЦК УРСР ( в редакції
1963 р.), коли нормами чинного законодавства нотаріальне посвідчення не
вимагалося.

Отже, сторони домовилися щодо всіх
істотних умов договору, така домовленість підтверджуєтьсч письмовими доказами,
відбулося повне виконання договору, а нотаріальному посвідченню правочину
перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

Згідно  ч.2 ст. 220 ЦК України,  при ухиленні однієї із сторін від
нотаріального посвідчення договору, суд може визнати  такий договір дійсним. У цьому разі наступне
нотаріальне посвідчення договору не
вимагається.

Суд приходить до висновку, згідно
вимог  ч.2 ст. 220 ЦК України, визнати
договір  № 10/02 купівлі-продажу
орендованого нежитлового приміщення площею 23,8 кв.м. в гуртожитку за адресою:
м. Полтава, пров. Шевченка, 1 від 22.10.2002р.
дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору
не  вимагається.

Відповідно до ст.328 ЦК
України,  право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.

Згідно п.1 статті 319 Цивільного
кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном,
у тому числі нерухомим майном, на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 331
Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно
(житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Право власності на майно перейшло
до позивача з моменту підписання сторонами за договором акту приймання-передачі
від  02.12.2002 року з та оплати
позивачем вартості проданого  йому
об'єкта нерухомості.

У відповідності до ст.334 ЦК України
право власності у набувача майна за Договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено Законом або Договором

Відповідно до ст.328 ЦК України
право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із Закону, або незаконність набуття права власності не встановлено
судом.  Отже, Позивач є законним
власником майна, що підтверджується матеріалами справи.

Як передбачено вимогами ст.334 ЦК
України, права власності у набувача майна по Договору виникає з моменту
передачі майна, якщо інше не передбачено законом або Договором. Право власності
на майно у відповідності до закону виникло безпосередньо з моменту передачі
майна та підписання сторонами акту приймання-передачі.

Суд,  застосовуючи основні конституційні засади
судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи,
з'ясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та
чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні
спорів, дійшов висновку задовольнити позов.

Керуючись ст. ст. 32-33, 43, 49,
82-85  ГПК України,  суд,-

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов.

2. Визнати договір
№ 10/02 купівлі-продажу орендованого нежитлового приміщення площею 23,8 кв.м. в
гуртожитку за адресою: м. Полтава, пров. Шевченка, 1 від 22.10.2002р.  дійсним .

3. Винати  за
Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1(АДРЕСА_1; ідент. номер НОМЕР_1)
право власності  на  нежитлове приміщення, яке знаходиться за
адресою: м. Полтава, пров. Шевченко, 1, загальною площею 23,8 кв.м.

Суддя
Босий В.П.