РІШЕННЯ

"25" березня 2008 р.

Справа № 10/41-793

Господарський суд Тернопільської області у складі

судді Півторака М.Є.

Розглянув справу

за позовом: Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи Василевського Михайла Михайловича, м. Тернопіль, вул. Чалдаєва, 6/40

до відповідача 1: Приватного агропромислового підприємства "Прогрес", с. Грабовець Тернопільського району ( поштова адреса с. Петриків, вул. Шептицького, 132, Тернопільського району, Тернопільської області ) ;

до відповідача 2: Грабовецької сільської ради, с. Грабовець, Тернопільського району, Тернопільської області

За участю представників:

Позивача : Федірко В.С. –представника, довіреність від 14.02.08 р.;

Відповідача 1: Гнатюк І.В.- директора ПАП «Прогрес», паспорт № МС100101 виданий Тернопільським РВ УМВС від 30.11.1996 р.;

Відповідача 2: не прибув.

В розпочатому судовому засіданні представнику позивача та відповідача роз’яснено його процесуальні права та обов’язки передбачені ст.ст.20,22,81-1 ГПК України.

Суть справи:

До господарського суду Тернопільської області звернувся з позовною заявою Суб'єкт підприємницької діяльності-фізичної особи Василевський Михайло Михайлович, м. Тернопіль, вул. Чалдаєва, 6/40 до відповідача 1: Приватного агропромислового підприємства "Прогрес", с. Петриків, вул. Шептицького, 132, Тернопільського району, Тернопільської області до відповідача 2: Грабовецької сільської ради, с. Грабовець, Тернопільського району про визнання права власності на приміщення ремонтної майстерні в с. Грабовець, Тернопільського району загальною площею 735,7 кв. м. вартістю 43 400 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір купівлі-продажу, укладеного між суб’єктом підприємницької діяльності Василевським М.М. та Приватним агропромисловим підприємством “Прогрес“, с. Петриків Тернопільського району 16.11.2003 року та актом прийому-передачі об’єкта від продавця до покупця, складеного 27.11.2003 року.

У судовому засіданні представник Приватного агропромислового підприємства «Прогрес»позовні вимоги не визнає і вказує на те, що в зв’язку з важким фінансовим становищем ПАП не може виготовити правовстановлюючі документи на об’єкт продажу та передати їх СПД Василевському М.М. (Покупцю) згідно договору.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд встановив наступне:

Згідно статті 1 Господарського процесуального Кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 2 статті 20 Господарського кодексу України визначено, що кожний суб’єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб’єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання наявності або відсутності прав.

Позивач по справі – Василевський Михайло Михайлович, житель м. Тернопіль, вул. Чалдаєва 6/40, зареєстрований як суб’єкт підприємницької діяльності Управлінням у справах торгівлі, побуту та реєстрації Тернопільської міської ради 02 липня 2003 року, ідентифікаційний номер , що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію ( перереєстрацію ) суб’єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ( копія Свідоцтва знаходиться в матеріалах справи ) і наділений повноваженнями на судовий захист своїх прав та інтересів.

Статтею 316 Цивільного Кодексу України встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна (ст.317 ЦК України).

Відповідно до статті 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є зокрема договори та інші право чини, інші юридичні факти.

Як встановлено у судовому засіданні, 16 листопада 2003 року між Приватним агропромисловим підприємством “Прогрес“ с. Грабовець (Продавець ) та суб’єктом підприємницької діяльності Василевським Михайлом Михайловичем, жителем м. Тернопіль було укладено Договір купівлі-продажу, згідно умов якого Продавець зобов’язувався передати у власність, а Покупець прийняти і сплатити вартість будівлі ремонтної майстерні, площею 735,7 кв. м. в с. Грабовець Тернопільського району ( пункт 1.1.Договору)

Згідно пункту 1.1.1. загальна вартість будівлі ремонтної майстерні становить 43 400 грн.

Продавець зобов’язується передати у власність Покупцю будівлю ремонтної майстерні по акту приймання-передачі на протязі двох календарних днів з моменту сплати Покупцем повної вартості будівлі ремонтної майстерні ( пункт 2.1. Договору ).

Право власності на будівлю ремонтної майстерні переходить до Покупця з моменту її передачі Продавцем по акту приймання-передачі.

Пунктом 3.1. Договору сторони передбачили, що Покупець зобов’язується сплатити Продавцю вартість будівлі ремонтної майстерні в розмірі 43 400 грн. на протязі десяти днів з часу підписання даного договору.

У відповідності до вимог статей 151,161 Цивільного Кодексу України в силу зобов’язання одна особа ( боржник ) зобов’язана вчинити на користь іншої особи ( кредитора ) певну дію, як-от: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. Зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а при відсутності таких вказівок –відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Дослідивши представлені позивачем документи, господарський суд вважає, що вони по своїх формальних ознаках є Договором купівлі –продажу, в якому сторони досягли згоди щодо умов, в тому числі в частині оплати за отриманий товар.

Як вбачається із досліджених у судовому засіданні документів позивач у справі виконав пункт 3.1. Договору купівлі-продажу від 16.11.2003 року і сплатив ПАП “Прогрес“ вартість будівлі в розмірі 43 400 грн. протягом десяти днів з часу підписання Договору, що підтверджується Квитанціями до прибуткового касового ордера № 85 від 18.11.2003 року на суму 10 000 грн.; № 87 від 19.11.2003 року на суму 10 000 грн.; № 88 від 20.11.2003 року на суму 10 000 грн.; № 90 від 22.11.2003 року на суму 10 000 грн.; № 92 від 24.11.2003 року на суму 3 400 грн.

На виконання умов п.2.1. Договору купівлі-продажу від 16 листопада 2003 року уповноважені представники сторін підписали 27 листопада 2003 року Акт прийоми-передачі, яким підтверджується прийняття у власність суб’єктом підприємницької діяльності –фізичною особою Василевським Михайлом Михайловичем будівлю ремонтної майстерні площею 735,7 кв. м., що знаходиться в с. Грабовець Тернопільського району.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ( ст.328 ЦК України).

Статтею 49 Закону України “Про власність“ ( чинного на момент прийняття рішення ) визначено, що володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, господарським судом, третейським судом.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України ( 435-15 ) власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Отже, представлені позивачем документи свідчать, що суб’єкт підприємницької діяльності-фізична особа Василевський М.М., житель м. Тернопіль набув право власності на майно: приміщення ремонтної майстерні, що знаходиться за адресою с. Грабовець Тернопільського району на підставі договору купівлі-продажу від 16.11.2003 року, як належний власник, і інше судом не встановлено.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання за суб’єктом підприємницької діяльності Василевським Михайлом Михайловичем, жителем м. Тернопіль право власності на приміщення ремонтної майстерні в с. Грабовець Тернопільського району Тернопільської області площею 735,7 кв. м. вартістю 43 400 грн. документально обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

Державне мито, згідно статті 44,49 ГПК України, покладається на позивача.

На підставі наведеного, керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 1,2,33,43, 44,49, 82,84 Господарського процесуального кодексу України, Законом України “Про власність“, статтею 20 Господарського Кодексу України, статтями 316,317,328 Цивільного Кодексу України господарський суд ,-

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити.

2.Визнати за суб’єктом підприємницької діяльності-фізичною особою Василевським Михайлом Михайловичем, жителем м. Тернопіль, вул. Чалдаєва, 6/40, ідентифікаційний номер право власності на приміщення ремонтної майстерні, площею 735,7 кв. м. вартістю 43 400 грн., яке знаходиться в с. Грабовець Тернопільського району Тернопільської області.

3.Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його підписання.

На рішення суду, яке не набрало законної сили сторонами може бути подано апеляційну скаргу, а прокурором внесено подання протягом десяти днів з дня його підписання через господарський суд Тернопільської області.

4.Рішення складене в повному обсязі та підписане 25 березня 2008 року.

Суддя                                                                                          М.Є. Півторак