ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2008 р.

№ 18/184

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді                    В.М.Палій,

судді                                        І.М.Васищака,

судді                                        Б.М.Грека,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

"ЕнергоЛюкс-79"

на            рішення господарського суду Івано-Франківської області від 10.10.2007р.

та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.12.2007

у справі №18/184

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго"

до                       Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕнергоЛюкс-79"

про                     врегулювання переддоговірного спору,

за участю представників сторін:

від позивача: Кузьмічова Т.В. (довіреність у справі),

від відповідача: Амброзевич С.П. (довіреність у справі),

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство "Прикарпаттяобленерго" звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕнергоЛюкс-79" і просило суд врегулювати переддоговірний спір щодо укладання пунктів 10.1 та 10.2 договору на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами між постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом та електропередавальною організацією у редакції, запропонованій позивачем.

До ухвалення рішення по суті заявлених вимог, позивач звернувся до суду із заявою про зміну позовних вимог і просив суд зобов'язати відповідача укласти вказаний договір на умовах, запропонованих позивачем (а.с.70).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з огляду на п.11.2 Примірного договору на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами між постачальником електричної енергії за неврегульованим тарифом та електропередавальною організацією, схваленого постановою НКРЕ від 19.10.2005 №934, та пп.1 п.9.2. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996р. №28, у редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005р. №910 (далі –Правила), укладанню договору на передачу електричної енергії мережами електропередавальної організації передує врегулювання договірних взаємовідносин такого постачальника із споживачем. А це, у свою чергу, надає можливість оформити запропоновані додатки до договору. Тому позивач пропонує пункт 10.1 договору викласти у такій редакції:

"Цей договір укладено до 31 грудня 2007 року, а в частині зобов'язань, які виникли відповідно до умов цього договору –до повного їх виконання. Договір набуває чинності за умови підписання та скріплення печатками сторін цього договору, всіх додатків до нього та погодження їх споживачами електроенергії, з якими укладено договір купівлі-продажу електричної енергії (згідно з п.10.2)".

Виходячи із положень ст.638 ЦК України, ст.181 ГК України, п.5.9, 5.10 Правил, позивач наполягає на вилученні з п.10.2 проекту договору останнього речення.

Відповідач, заперечуючи заявлений позов, посилається на те, що запропонована позивачем редакція спірних пунктів обмежує і порушує його права. Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 24.03.1999р. №441 "Про невідкладні заходи щодо стабілізації фінансового становища підприємств електроенергетичної галузі", постачальники за неврегульованим тарифом укладають договору із споживачами на 100 –відсоткову потребу в електричній енергії. Під час укладання цих договорів відповідальність за електропостачання покладається на постачальника електричної енергії за нерегульованим тарифом. Таким чином, відповідач вважає, що постачання електричної енергії неможливе без укладання при необхідності договору на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами, а отже, укладання договору на передачу електричної енергії є первинним.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 10.10.2007р. (суддя Б.П.Гриняк), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від (головуючий, суддя Бойко С.М., судді Бонк Т.Б., Марко Р.І.), позов задоволено: зобов'язано відповідача укласти з позивачем договір на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами між постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом та електропередавальною організацією на умовах, запропонованих позивачем та з врахуванням протоколу погодження протоколу розбіжностей.

Згідно рішення пункт 10.1 договору на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами між постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом та електропередавальною організацією викласти у такій редакції:

"Цей договір укладено до 31 грудня 2007 року, а в частині зобов'язань, які виникли відповідно до умов цього договору –до повного їх виконання. Договір набуває чинності за умови підписання та скріплення печатками сторін цього договору, всіх додатків до нього та погодження їх споживачами електроенергії, з якими укладено договір купівлі-продажу електричної енергії (згідно п.10.2)".

З п.10.2 договору на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами між постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом та електропередавальною організацією останнє речення вилучити.

Вказані рішення та постанова мотивовані тим, що укладанню договору на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами між постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом, передує укладення договору про купівлю-продаж електричної енергії між таким постачальником та споживачем.

При цьому, виходячи з положень пунктів 5.9 і 5.10 Правил та розділу 3 Примірного договору, суди дійшли висновку про об'єктивну присутність споживача під час передачі належної постачальнику електричної енергії електромережами електропередавальної організації, а відтак пропозиція позивача в частині конкретизації набуття чинності договору, а саме за умов підписання додатків до нього та погодження їх споживачами електроенергії, з якими укладено договір купівлі-продажу електричної енергії, є такою, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Не погоджуючись з вказаними рішенням та постановою, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати як такі, що ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивач надіслав відзив на касаційну скаргу відповідача, в якому просить оскаржувані рішення та постанову залишити без змін, а скаргу без задоволення з мотивів, викладених у відзиві.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про електроенергетику" та п.5.1 Правил користування електричною енергією, постачання електричної енергії здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, який укладається між споживачем та постачальником електричної енергії.

Відповідач, отримавши від НКРЕ ліцензію на право здійснення постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом, звернувся до позивача –ліцензіанта НКРЕ з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами, з проханням надати проект договору на передачу електричної енергії.

Вважаючи деякі пункти направленого позивачем проекту договору, такими, що порушують права відповідача, останній листом від 17.07.2007р. №17.07./25 (а.с.26) надіслав позивачу протокол розбіжностей до проекту договору. Отримавши цей протокол, позивач відповідно до ч.5 ст.181 ГК України вжив заходів для врегулювання певних розбіжностей шляхом часткового погодження деяких умов проекту договору, про що свідчить протокол погодження протоколу розбіжностей до договору.

Проте, не погоджуючись із запропонованою відповідачем редакцією пунктів 10.1 та 10.2 проекту договору, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.7 ст.181 ГК України, якщо сторона –виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

За змістом цієї норми, коли виконавцем договору є монополіст, то на нього покладається обов'язок передати відповідний спір на вирішення суду, у разі отримання ним договору з протоколом розбіжностей, з яким він не згоден.

Судами двох інстанцій встановлено, що дотримавшись порядку укладання господарських договорів, визначеного ст.181 ГК України, позивач, не погоджуючись із запропонованими розбіжностями та для їх врегулювання, відповідно до вимог ч.7 ст.181 ГК України у 20-денний термін звернувся з позовом до відповідача про врегулювання переддоговірного спору щодо укладання пунктів 10.1 та 10.2 договору на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами між постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом та електропередавальною організацією у редакції позивача.

Так, відповідно до пункту 2.4 Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом, затверджених постановою НКРЕ від 12.08.1996р. №36, суб'єкт господарювання, який у встановленому законодавством порядку отримав ліцензію на здійснення постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом (ліцензіат), укладає договір про передачу його електричної енергії до споживачів з власником місцевих (локальних) електромереж.

Такий договір укладається з врахуванням положень постанови НКРЕ від 19.10.2005р. №934 "Про схвалення Примірного договору на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами між постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом та електропередавальною організацією".

Як вірно зазначено скаржником, відповідно до п.10.1 Примірного договору, договір набуває чинності з дати його підписання.

Разом з тим, в силу ч.4 ст.179 ГК України, при укладанні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст.

Пунктом 1.3 Правил користування електричною енергією встановлено, що постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

В силу підпункту 1 пункту 9.2 названих Правил, постачальник електричної енергії за нерегульованим тарифом зобов'язаний укласти відповідний договір з електропередавальною організацією, а за необхідності і з основним споживачем щодо передачі електричної енергії до мереж споживача, з яким укладено договір про купівлю-продаж електричної енергії.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком судів двох інстанцій про те, що аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що укладенню договору про передачу електричної енергії між електропередавальною організацією та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом, передує укладення договору про купівлю-продаж електричної енергії між таким постачальником та споживачем. Аналогічна правова позиція викладена й у листі НКРЕ від 02.10.2007р. №5808/11/17-07, надісланого відповідачу (а.с.102).

Отже, суди двох інстанцій підставно визнали, що вимога позивача в частині конкретизації набуття чинності договору, а саме за умов підписання додатків до нього та погодження їх споживачами електроенергії, з якими укладено договір купівлі-продажу електричної енергії, є такою, що не суперечить вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суди двох інстанцій повно та всебічно дослідили обставини справи, дали їм належну правову оцінку, дійшли правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, й ухвалили судові рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для зміни або скасування оскаржуваних рішення та постанови немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕнергоЛюкс-79" залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.12.2007р. у справі №18/184 - без змін.

Головуючий, суддя                                                            В.М.Палій

Суддя                                                                                І.М.Васищак

Суддя                                                                                Б.М.Грек