ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.08
Справа №  28/362/08

Суддя   Яцун О.В.

За
позовом: Товариства
з обмеженою відповідальністю “Класик банк”, м.Дніпропетровськ

До
відповідача:
Приватного підприємця ОСОБА_1, Запорізька область, Запорізький район,
с.Володимирське

Суддя    О.В. Яцун

Представники:

від
позивача: Морозов
Є.О. -представник на підставі довіреності №12 від 14.08.2008р.

від
відповідача: не
з'явився

15.08.2008р.
позивачем заявлені вимоги про стягнення з ПП ОСОБА_1 104847грн.01коп. процентів
за користування кредитом на підставі кредитного договору №33008 від
11.12.2003р., 76002грн.67коп. пені за прострочення виконання зобов'язань за
договором (по кредиту), 26537грн.06коп. пені по процентам кредиту.

Ухвалою
суду від 15.08.2008р. порушено провадження у справі № 28/362/08, судове
засідання призначено на 24.09.2008р.

До
початку судового засідання на адресу суду надійшов відзив від відповідача
(вхід. №127866/1106 від 24.09.08), відповідно до якого відповідач проти
заявлених позовних вимог заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на
те, що нараховані позивачем відсотки у сумі 104847грн.01коп. не є штрафною
санкцією, неустойкою у розумінні зазначених ст.230 ГК України та ст.549 ЦК
України, тому стягненню саме в вигляді штрафних санкцій не підлягають. Крім того,
зазначив, що строк звернення з вимогами про стягнення пені сплив, що є
підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. На підставі зазначеного
просить в задоволені позовних вимог відмовити. Також було зазначено про
неможливість присутності у судовому засідання у зв'язку з відрядженням.

З
метою надання додаткових доказів та зв'язку з неможливістю бути присутнім
представниками відповідача в судовому засіданні, розгляд справи було відкладено
на 03.10.2008р.

В
судовому засіданні, яке відбулося 03.10.2008р. представник позивача наполягає
на задоволені позовних вимог з підстав, що викладені в позові.

Представник
відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не
повідомив.

Згідно
ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав
достатніми для вирішення спору по суті.

У
відповідності до норм ст. 85 ГПК України представнику позивача за його згодою
було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Матеріалами
справи встановлено:

Правовідносини
сторін є господарськими.

Згідно
з ч.І ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну
господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а
управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських
відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом України.

У
відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання мають бути виконані належним
чином і у встановлені  законом або
договором терміни.

Згідно
зі ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог
щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Як
свідчать надані до суду документи, 11.12.2003р. між ТОВ “Класикбанк” та ПП
ОСОБА_1  укладено кредитний договір
№33008, за умовами якого позивач (Кредитор) взяв на себе зобов'язання надати
відповідачу кредит у сумі 150000грн. строком до 10.12.2004р. із сплатою 25
процентів річних, а відповідач (позичальник), в свою чергу, зобов'язався
використовувати кредит на зазначені у договорі цілі і забезпечити повернення
одержаного кредиту та сплату нарахованих процентів на умовах, передбачених цим
договором.

Пунктом
2.9 договору сторонами узгоджено, що відсотки нараховуються та сплачуються у
наступні строки: щомісячно 10-11 числа.

Пунктом
5.3 договору зазначено, що позичальник зобов'язується в установлені строки
повернути основну суму кредиту з урахуванням індексу інфляції (за вимогою
кредитора) та сплатити прості та складні проценти за його користування.

На
виконання умов кредитного договору позивач видав позику відповідачу на загальну
суму 150000грн.

На
підставі п.2.6 договору відповідач зобов'язався повністю повернути кредит,
включаючи відсотки за користування, в строк до 10.12.2004р.

Однак,
відповідач договірних зобов'язань належним чином не виконав.

Рішенням
господарського суду Запорізької області №17/270 від 20.09.2005р. з ПП ОСОБА_1
стягнуто заборгованість по кредиту у розмірі 150000грн., пеню за несвоєчасне
погашення відсотків за користування кредитом у розмірі 3637грн.82коп., пеню за
неповернення кредиту у розмірі 13758,90грн., заборгованість по відсоткам за користування
кредитом у розмірі 36705,69грн.

На
виконання зазначеного рішення 11.10.2005р. по справі №17/270 господарським
судом видано наказ.

Відповідно
п.6.2 договору, кредитне зобов'язання вважається  виконаним після повного виконання зобов'язань
кожної із сторін, або при не можливості виконання таких зобов'язань (ліквідація
однієї із сторін).

Так,
25.10.2005р. Відділом державної виконавчої служби Запорізького районного
управління юстиції було відкрито виконавче провадження та видана постанова і
наказ №17/270.

В
строк до 31.10.2005р. відповідач добровільно не виконав наказ господарського
суду.

Станом  на 01.06.2008р. тіло кредиту за договором не
погашено, тобто відповідач прийнятих на себе зобов'язань щодо повернення
кредиту та відсотків за його користування належним чином не виконав.

Нормами
ст. 1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов'язаний повернути
кредит та сплатити відсотки у розмірі та на умовах встановлених договором.

Враховуючи,
що п.2.6 та п.2.10 Договору передбачено, що відсотки за користування кредитом
нараховуються та виплачуються від дня видачі кредиту до повного погашення тіла
кредиту, а нарахування відсотків проводиться за весь період фактичного
використання кредитних коштів.

Відповідно
до розрахунку позивача сума процентів за користування кредитом складає
104847грн.01коп.

Факт
наявності заборгованості у розмірі 104847грн.43коп. підтверджується матеріалами
справи.

Глава
50 ЦК України передбачає підстави та умови припинення зобов'язання.
Зобов'язання відповідача оплатити проценти за користування кредитом за
договором  не припинено.

Таким
чином, вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитом у сумі
104847грн.43коп. слід визнати документально підтвердженими, нормативно
обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім
того, позивачем заявлені вимоги про стягнення пені, що нарахована на
заборгованість за кредитом у  розмірі
76002грн.67коп. та пеня, яка нарахована на заборгованість за відсотками у
розмірі -26537грн.06коп.

Разом
з тим, відповідачем заявлено про застосування позовної давності.

Відповідно
до ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність у один рік застосовується до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позивач,
у порушення зазначеної норми робить розрахунок пені починаючи з
10.10.2005р.,  позов прийнято судом
15.08.2008р. Отже, строк позовної давності для вимог щодо стягнення пені, що
нарахована на заборгованість за кредитом у
розмірі 76002грн.67коп. та пені, яка нарахована на заборгованість за
відсотками у розмірі -26537грн.06коп. вже сплив.

Нормами
ч.6 ст.232 ГК України встановлений період можливого нарахування пені:
нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше
не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня,
коли зобов'язання мало бути виконано.

Як
було вже зазначено вище, п.2.6 договору сторони узгодили кінцевий термін, коли
зобов'язання мало бути виконано -10.12.2004р.

Звідси
випливає, що нарахування пені на суму заборгованості припинилося 10.06.2005р.

За
таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача про
стягнення  пені, що нарахована на
заборгованість за кредитом у  розмірі
76002грн.67коп. та пені, яка нарахована на заборгованість за відсотками у
розмірі -26537грн.06коп. є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Судові
витрати відносяться на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись
ст.ст.44, 49, 75, 82-85 ГПК України, ст.258, 526, 1054 ЦК України, ст. ст.  175, 193,232 ГК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути
з Приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, п/р НОМЕР_1 в ТОВ “Класикбанк”, МФО
306704, ідент.код. НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю
“Класикбанк”  (49044, м.Дніпропетровськ,
пр. К.Маркса, 39-а, МФО 306704, ) 104847(сто чотири тисячі
вісімсот сорок вісім)грн.01коп. процентів за користування кредитом, 1048(одна
тисяча сорок вісім)грн.47коп. державного мита та 60(шістдесят)грн.18коп. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати
наказ.

В
решті позовних вимог відмовити.

Суддя
О.В. Яцун

Рішення підписано: 16
жовтня 2008р.