ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Хмельницький, Майдан Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"14"
жовтня 2008 р.
Справа №6/15/26-НА

за
позовом  Приватного підприємця ОСОБА_1 м.
Городок

до
Державної податкової інспекції у Городоцькому районі м. Городок

про
визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у
Городоцькому районі від 28.12.2006р. №/0 про сплату основного платежу
по податку з доходів фізичних осіб в сумі 1369,19 грн.

Суддя

Секретар судового засідання

Представники сторін:

позивача           - ОСОБА_2 -за довіреністю б/н
від 18.02.2008р.

відповідача - ОСОБА_3
-за довіреністю № 3702/10-021  від
23.06.2008р.

Постанова виноситься
14.10.2008р., оскільки в судовому засіданні оголошувалась перерва.

Суть
спору:

Позивач у позовній заяві та його представник
в судовому засіданні наполягають на задоволенні позовних вимог та просить суд
визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Городоцькому
районі від 28.12.2006р. №/0 про сплату основного платежу по податку з
доходів фізичних осіб в сумі 1369,19 грн., посилаючись на те, що останнє
прийнято з порушенням вимог чинного законодавства.

Позивач
наголошує на тому, що зазначені в акті перевірки відомості щодо розбіжностей у
визначенні сум валового доходу за 2005 рік в сумі 11131,00 грн. не відповідають
дійсності та фактичним обставинам, оскільки в акті перевірки не зазначено
конкретних операцій з реалізації приватним підприємцем товарів (робіт, послуг);
не зазначено конкретних дат їх вчинення; не зазначено відповідних покупців
(одержувачів, замовників) таких товарів (робіт, послуг), а також не зазначено
найменування та кількість конкретних товарів (робіт, послуг).

Посилання
податкового органу на те, що позивачем згідно представлених первинних
документів (банківські виписки та накладні) до складу валового доходу не
включено обсяг реалізації товарів(послуг) вважає таким, що також не відповідає
дійсності, оскільки суми валових доходів по наведених операціях з ПП
„Альбатрос” відображені в деклараціях про доходи за III квартал 2005 року, за
IV квартал 2005 року, за І квартал 2006 року та за II квартал 2006 року.

Звертає
увагу суду на те, що викладені обставини підтверджуються також висновком
спеціаліста №477 експертного економічного дослідження від 15.03.2007 року,
проведеного Тернопільським відділенням Київського науково - дослідного
інституту судових експертиз, у відповідності до якого, за період з 01.07.2005
року по 30.06.2006 року документально та нормативно не підтверджується
заниження валових доходів у сумі 11131 грн. та донарахування податку з доходів
від підприємницької діяльності у сумі 6823,93 - по акту перевірки від
22.09.2006 року та в сумі 8193,12 грн. - по акту перевірки від 18.12.2006 року.
Стосовно посилання відповідача на те, що перевіркою встановлено завищення у
2005році приватним підприємцем валових витрат в сумі 41361,00 грн. (не
підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними документами), а також на
те, що приватним підприємцем до складу валових витрат безпідставно включено
виграти на оплату праці найманих працівників в сумі 51893,00 грн. (період
01.07.05р.-31.12.05р.) та 62800,77 грн. (період 01.01.06р. - 30.06.06р.) вважає
останні неправомірними.

Позивач
наголошує на тому, що трудові договори з найманими працівниками укладались у
письмовій формі шляхом приймання письмових заяв працівників, фактичного допуску
працівників до роботи та оформленням відповідних наказів про прийняття
працівників на роботу, що повністю відповідає вимогам ст.21 КЗпП України та
підтверджується книгою реєстрації наказів з кадрових питань, наявністю у мене
заяв працівників про прийняття на роботу та фактичним виконанням працівниками
своїх трудових обов'язків.

Вказує
на те, що позивач перебуває на загальній системі оподаткування та ним
здійснюється нарахування та виплата заробітної плати найманим працівникам,
нарахування та сплата всіх податків й обов'язкових платежів з фонду оплати
праці найманих працівників, а також утримання та сплата податків й обов'язкових
платежів за найманих працівників з належних їм сум оплати праці. Дані факти
підтверджуються наявними  в матеріалах
справи доказами.

Посилається
на те, що згідно вимог ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України „Про
прибутковий податок з громадян”, оподатковуваним доходом, вважається сукупний
чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та
натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо
пов'язаними з одержанням доходу. До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з
одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат
виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України „Про
оподаткування прибутку підприємств”.

Підпунктом
5.2.1. п.5.2, підпунктом.5.6.1. п.5.6. та п.5.11 ст. 5 Закону України „Про
оподаткування прибутку підприємств” передбачено, що до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем
продукції (робіт, послуг), в тому числі, витрати на оплату праці фізичних осіб,
що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі -
працівники), які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної
плати та інших видів заохочень і виплат, виходячи, з тарифних ставок, у вигляді
премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на
виплату авторських винагород. Установлення додаткових обмежень щодо віднесення
витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у
цьому Законі, не дозволяється.

Що ж
стосується ст. 24-1 КЗпП України, то позивач вважає, що нею лише визначається
обов'язок реєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній
службі зайнятості за місцем свого проживання, що ні яким чином не впливає на
зміст трудових правовідносин, а також не встановлює жодних додаткових обмежень
щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку. Зауважує, що
вимоги щодо реєстрації трудових договорів виникли лише на початку 2000року з
набранням чинності Закону України „Про внесення змін до Кодексу законів   про працю України” від 24.12.1999 року №
1356-ХІУ, а тому не можуть поширюватись на правовідносини, що виникли раніше.

Стверджує,
що з 54 працівників, які працювали у приватного підприємця за
перевіряємий період, 40 працівників були прийнятий на роботу і трудові договори
з ними укладені до 2000 року, а отже, у цьому випадку вимог ст. 24-1 КЗпП
України позивачем не було порушено. Дані факти підтверджуються списком
працівників, які рахувались в штаті позивача станом на 01.07.2006 року прийняті
на роботу до 2000року, заявами про прийняття на роботу та подальші переведення
зазначених працівників та відповідними наказами з кадрових питань, щодо
вказаних працівників.

Відповідач
у письмовій позиції
з приводу поданого позову та його представник в судовому засіданні проти
позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що проведеною перевіркою було
встановлено, що ПП ОСОБА_1 згідно з наданими первинними документами (банківські
виписки та накладні) до складу валового доходу за 2005 рік не включено обсяг
реалізації товарів (послуг) у сумі 11131грн. Також до складу валових витрат у
2005 році були враховані витрати у сумі 41361 грн., які документально не
підтверджені.

Перевіркою
донараховано 6823грн. 93коп. податку з доходів фізичних осіб. На підставі акту
перевірки, ДПІ у Городоцькому районі прийняте податкове повідомлення - рішення
від 4 жовтня 2006року № /0 про сплату 6823грн. 93коп. податку з
доходів фізичних осіб. Під час розгляду скарги ПП ОСОБА_1 ДПА у Хмельницькій
області призначено позапланову перевірку щодо підтвердження чи спростування
наведених скаржником аргументів, якою встановлено, що ПП ОСОБА_1 до складу
валових витрат враховані суми витрат на оплату праці найманих працівників за
3-4 квартали 2005 року у сумі 51893 грн., які документально не підтверджені.

Даною
перевіркою встановлено, що в наданих для перевірки трудових книжках зроблені
записи про прийняття на роботу працівників до ВАТ „Сатанівський консервний
завод”.

Городоцький
районний центр зайнятості листом від 7 грудня 2005 року № 20-03/564 повідомив,
що ПП ОСОБА_1 не реєструвались трудові угоди з найманими працівниками. ДПА у
Хмельницькій області рішенням від 25 грудня 2006 року № 17513/Г/25-036,
прийнятим за розглядом повторної скарги, залишила без змін податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Городоцькому районі від 4 жовтня 2006 року
№/0 про сплату податку з доходів фізичних осіб та збільшила на
1369грн. 19коп. визначену у податковому повідомленні-рішенні ДПІ у Городоцькому
районі від 4 жовтня 2006 року № /0 суму по податку з доходів фізичних
осіб і зобов'язала ДПІ у Городоцькому районі прийняти окреме податкове
повідомлення-рішення на суму 1369грн. 19коп.

Вказав
на те, що ДПІ у Городоцькому районі надіслано ПП ОСОБА_1 окреме податкове
повідомлення-рішення від 28 грудня 2006 року № /0 про сплату 1369грн.
19коп. податку з доходів фізичних осіб. Зазначив, що в ході перевірки
документів щодо найманих працівників та трудових угод і наказів про прийняття
на роботу працівників для перевірки не надано, в наданих до перевірки трудових
книжках зроблені записи про прийняття на роботу працівників до ОП ВАТ
„Сатанівський консервний завод”.

Стверджує,
що оскільки за результатами позапланової перевірки донараховано податку з
доходів фізичних осіб в розмірі 8193,12 грн. про те в дану суму вже включена
сума в розмірі 6823,93 грн. яка донарахована за результатами документальної
планової перевірки то відповідно податкове повідомлення рішення прийнято на
суму 1369,19 грн. З врахуванням викладеного просить суд у позові відмовити.

Розглянувши подані
сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, судом до уваги
приймається наступне.

22.09.2006р.
працівниками податкового органу проведено планову документальну перевірку
дотримання вимог податкового законодавства приватним підприємцем ОСОБА_1 за
період  з 01.07.2005р. по 30.06.2006р.,
про що складено акт перевірки  від
22.09.2006 року .

Вказаною
перевіркою встановлено, крім іншого, порушення позивачем ст. 13 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" та
п.6.2.3 ст. 6  Закону України "Про
податок з доходів фізичних осіб" , а саме ПП ОСОБА_1 до складу валового
доходу за 2005 рік не включено обсяг реалізації товарів (послуг) в сумі  в сумі 11131 грн., а також до складу валових
витрат у 2005р. були враховані витрати в сумі 41361 грн., які документально не
підтверджені. Таким чином, перевірки донараховано 6823,93 грн. податку з
доходів фізичних осіб.

04.10.2006р.
за результатами проведеної перевірки податковим органом винесено податкове
повідомлення-рішення від 04.10.2006р.
№/0 про сплату податку з доходів фізичних осіб  в сумі 6823,93 грн.

Внаслідок
адміністративного  оскарження, податковим
органом прийнято рішення №60621017-026 від 31.10.06 про залишення без змін
зазначеного податкового повідомлення-рішення, при цьому винесено податкове
повідомлення - рішення від 31.10.2006 року № /1 на ту ж суму .

18.12.2006р. за
результатами проведеної ДПА у Хмельницькій області позапланової виїзної
документальної  перевірки з питань
дотримання вимог податкового законодавства за період  з 01.07.2005р. по 30.06.2006р. складено акт
№96/172/НОМЕР_1.

Вказаним
актом встановлено, крім порушення позивачем
ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок
з громадян", в результаті чого донарахований податок з доходів  8193,12 грн., а також зазначено про
розбіжність за 2005рік сум валового доходу на 11131 грн., оскільки  до складу
валового доходу не  включено обсяг
реалізації товарів: 19.10.2005 року від ПП „Альбатрос" у вигляді
попередньої оплати за товар на суму 9000,00 тис. грн. та 25.11.2005 року від ПП
"Альбатрос" за товар в сумі 4600,00 грн. по накладній від 17.10.2005
року.

Крім
того, актом встановлено завищення валових витрат на 51893 грн. за період з
01.07.2005р. по  31.12.2005р  та 62800,77 грн. за період з 01.01.2006р. по
30.06.2006, оскільки ПП ОСОБА_1 віднесено до складу валових витрат суми витрат
на оплату праці найманих працівників за 3-4 квартали 2005р., яі документально
не підтверджені.

При
цьому, зафіксовано, що при перевірці первинних документів щодо найманих працівників
(книги реєстрації наказів, трудові книжки найманих працівників) встановлено, що
всі записи про прийняття або звільнення з роботи зроблені юридичною особою ОП
ВАТ "Сатанівський консервний завод", а документів, які б свідчили про
прийняття на роботу найманих працівників в ході перевірки не було надано.

Городоцький
районний центр зайнятості листом від 07.12.2006р. №20-03/564 повідомив
податковий орган про те, що позивачем трудові договори із найманими
працівниками в районному центрі зайнятості не реєструвались.

25.12.2006р.,
за результатами розгляду скарги позивача, ДПА у Хмельницькій області прийнято
рішення №17513/Г/25-036, яким податкове повідомлення-рішення від 04.10.2006р.
№/0 залишено без змін, а  також
збільшено суму податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб  на 1369,19 грн. При цьому, ДПА у Хмельницькій
області зобов'язала ДПІ у Городоцькому району згідно п.п.”б” п. 5.3 Порядку
направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень
платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій
(затверджено наказом ДПА України від 21.06.2001р. №253.) надіслати ПП ОСОБА_1
окреме податкове повідомлення-рішення на суму 13369,19 грн.

28.12.2006р.
ДПІ у Городоцькому району винесено податкове повідомлення-рішення №/0
про сплату 1369,19 грн. основного платежу по податку із доходів фізичних осіб,
яке одержано ПП ОСОБА_1

Позивач, вважаючи спірне податкове
повідомлення-рішення №/0 від 28.12.2006р. таким, що не
відповідає чинному законодавству, просить
визнати його нечинним і скасувати, посилаючись на те, що воно суперечить
чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Досліджуючи
надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення,
оцінюючи їх в сукупності, судом
враховується  наступне.

Згідно  ст.13 ( ч. 2 ) Декрету Кабінету Міністрів
України  „Про прибутковий податок з
громадян" від 26.12.1992 року із змінами та доповненнями та з
врахуваннями  п.9.12 Закону України „Про
податок з доходів фізичних осіб" від 27.05.2003 року  оподатковуваним доходом  вважається
сукупний  чистий  доход, тобто різниця між валовим доходом
(виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими
витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

Як
вбачається з Реєстру  виданих податкових
накладних за жовтень 2005 року  позивачем
включено до валових доходів та податкових зобов'язань по ПДВ податкову накладну
від 19.10.2005 року №50, видану ПП „Альбатрос" на суму 9000 грн., у тому
числі ПДВ-1500грн., а за листопад 2005 року включено до валових доходів та
податкових зобов'язань по ПДВ податкову накладну від 17.11.2005 року №57,
видану ПП „Альбатрос" на суму 7410 грн., у тому числі ПДВ- 1235 грн.
Проведення  господарських операцій   з  ПП
„ Альбатрос” м. Житомир підтверджується договором № 9 від 15.11.05, ,
накладними від 19.10.05 і    17.11.05,
податковими накладними  від 19.10.05 та
17.11.05 , довіреностями від 18.10.05 та
16.11.05,  рахунком від 14.10.05
.Оплата проведена 25.11.2005 року у сумі 4600 грн. та 28.11.2005 року у сумі
2810 грн., що   підтверджується  виписками банку .

У
зв'язку з цим, суд вважає, що включення податковим органом до валових доходів
позивача  зазначених сум  приводить до подвійного оподаткування, що не
відповідає вищезазначеним нормам .

Щодо валових витрат, то  згідно
ст.13 ( ч. 3) Декрету Кабінету Міністрів України  „Про прибутковий податок з громадян" від
26.12.1992 року із змінами та доповненнями до
складу  витрат,  безпосередньо
пов'язаних  з  одержанням доходів підприємця , належать
витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або
підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування
прибутку підприємств".

При цьому згідно п. 5.1  ст. 5
Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від
28.12.94 із змінами і доповненнями валові
витрати  виробництва  та
обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній
або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх
подальшого використання у власній господарській діяльності. Зокрема, до
останніх відносяться   витрати на оплату
праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником
податку , які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної
плати та інших видів заохочень і виплат, виходячи з тарифних ставок, у вигляді
премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на
виплату авторських винагород та виплат за виконання робіт (послуг), згідно з
договорами цивільно-правового характеру, будь-які інші виплати в грошовій або
натуральній формі, встановлені за домовленістю сторін (крім сум матеріальної
допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами закону, що
регулює питання оподаткування доходів фізичних осіб (законодавства, що
встановлює правила оподаткування прибутковим податком  з
громадян).

Як вбачається з останньої норми, до витрат
відноситься як витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових
відносинах, так і витрати на виплати згідно з договорами цивільно-правового
характеру, будь-які інші виплати в грошовій або натуральній формі, встановлені
за домовленістю сторін.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем
безпідставно при перевірці витрат взято за основу саме перебування
найманих  працівників в  трудових відносинах  .

При цьому, документальним підтвердженням
таких витрат саме на оплату праці є платіжні відомості на видачу заробітної
плати найманим працівникам,
наступне   відрахування  до фондів на ці  витрати, наявність яких і сплату  не заперечується  відповідачем
. Крім того,  позивачем
надані  заяви  та
накази про прийняття  працівників
на  роботу.

За таких обставин, судом  приймається до уваги, що порушення позивачем
ст. 24 КЗПП України щодо реєстрації трудових договорів , Інструкції про порядок
ведення трудових книжок  працівників,
затв. Наказом Мінпраці та соціальної політики України, Міністерства  Юстиції України  і Мінсоцзахисту України №58 від 29.07.93р. ,
не є підставою для  виключення зі складу
його валових  витрат по вказаних
працівниках. Тому, визначення податковим органом факту завищення валових витрат
позивача, суд вважає безпідставним.

Судом
також приймається до уваги, що постановою господарського суду Хмельницької
області від 13.06.2007р. по справі №9/376-НА за позовом ПП ОСОБА_1 м. Городок
до ДПІ у Городоцькому районі про визнання нечинним та скасування податкового
повідомлення-рішення від 04.10.2006р. №/0 встановлено відсутність
порушень, викладених в актах перевірки 22.09.2006р. та від 18.12.2006р., які
стали підставою для винесення податковим органом спірного податкового
повідомлення-рішення від 28.12.2006р. №/0.

Таким
чином, постановою від 13.06.2007р. по справі №9/376-НА , яка набрала чинності
згідно  ухвали Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.02.2008р., встановлено, що за період з
01.07.2005р. по 30.06.2006р.  документально
та нормативно не підтверджено завищення валових витрат в сумі 51893 грн. та
донарахування податку з доходів фізичних осіб в сумі 6823,93 грн. -по акту
перевірки від 22.09.2006р. та в сумі 8193,12 грн. по акту перевірки від
18.12.2006р.

Дані
факти встановлені судом та не потребують повторного доведення, оскільки в силу
до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в
адміністративній , цивільній або господарській справі , що набрало законної
сили , не доказуються при розгляді інших справ , у яких беруть участь ті самі
особи або особа , що якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладені
обставини та враховуючи приписи ст.71 КАС України, в силу яких в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність
суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем
позовні вимоги є законними, обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.  При цьому, згідно ч. 1 ст. 94 цього Кодексу,
судові витрати присуджуються з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94,
104,105, 158-163, 167, 254-259, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні
положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Приватного підприємця ОСОБА_1 м.
Городок до Державної податкової інспекції у Городоцькому районі м. Городок про
визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у
Городоцькому районі від 28.12.2006р. №/0  про сплату основного платежу по податку з
доходів фізичних осіб в сумі 1369,19 грн. задоволити.

Визнати нечинним та скасувати
податкове повідомлення-рішення ДПІ у Городоцькому районі від 28.12.2006р.
№/0 про сплату основного платежу по податку з доходів фізичних осіб в
сумі 1369,19 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на
користь Приватного підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1)
3,40 грн. (три гривні 40 коп.) відшкодування
судового збору.

Згідно
ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають
право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява
про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення,
апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви по апеляційне
оскарження. Подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через
суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ
Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу.