ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.09.08 р.
Справа № 41/147пн

Суддя господарського суду Донецької
області      Гончаров С.А.

при секретарі судового засідання
Говор О.С.

розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом: Прокурора
Центрально-Міського району міста Горлівки в інтересах держави в особі
Горлівської міської ради, м. Горлівка

до відповідача: Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Горлівка

про зобов'язання звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0030 га, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1.

При участі представників:

від позивача: Долженко Д.О. - за
довіреністю №1-182 від 15.01.2008р.

від відповідача: не з'явились

в засіданні брали участь: прокурор
Лисенко С.І.

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор Центрально-Міського району
міста Горлівки в інтересах держави в особі Горлівської міської ради звернувся
до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного підприємця
ОСОБА_1, м. Горлівка про зобов'язання звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку площею 0,0030 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
прокурор посилався на те, що відповідачем самовільно зайнята та
використовується земельна ділянка площею 0,0030 га під майданчик до будівлі,
який огорожений по АДРЕСА_1, земельна ділянка використовується до встановлення
її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на
неї, та до його державної реєстрації, що є порушенням вимог ст.ст. 125, 126
Земельного кодексу України.

Позивачем надано суду письмові
пояснення, згідно яких позов прокурора позивачем підтримано.

Відповідач про день та час розгляду
справи був повідомлений належним чином, але відзиву на позовну заяву не подав,
не використав своє право на участь у судовому засіданні, представника в судове
засідання не направив. Враховуючи, що наявних в матеріалах справи документів та
пояснень достатньо для прийняття рішення, суд вважає за можливе відповідно до
ст.75 ГПК України вирішити спір по суті.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

Головним спеціалістом Горлівського
міжрайонного відділу з контролю за використанням та охороною земель в Донецькій
області 26.03.2008 року проведено перевірку відповідача відповідно до вимог
статей 6, 10 Закону України „Про державний контроль за використанням та
охороною земель” з питання дотримання вимог земельного законодавства,
результати якої викладені в акті перевірки від 26.03.2008 року.

Перевіркою встановлено та в акті
перевірки зафіксовано, що на час перевірки відповідачем використовується
земельна ділянка площею 0,1114 га під розміщення будівель, замощення по
АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 16.02.2005 року, який
зареєстровано в реєстрі № 520. Вищевказана земельна ділянка використовується
без правовстановлюючих документів на неї, що є порушенням ст.ст. 125, 126
Земельного кодексу України. Також, перевіркою встановлено, що відповідачем
самовільно зайнята земельна ділянка площею 0,0030 га під майданчик до будівлі,
який огорожений по АДРЕСА_1, вищевказана земельна ділянка використовується без
правовстановлюючих документів на неї, що є порушенням ст.ст. 125, 126
Земельного кодексу України.

За результатами перевірки
Горлівським міжрайонним відділом з контролю за використанням та охороною земель
в Донецькій області відповідачу 26.03.2008 року видано припис № 013915, яким
відповідачу приписано усунути порушення земельного законодавства.

Одночасно 26.03.2008 року головним
спеціалістом Горлівського міжрайонного відділу з контролю за використанням та
охороною земель в Донецькій області складено протокол № 007096 про
адміністративне правопорушення, вчинене відповідачем та передбачене ст. 531
Кодексу України про адміністративні правопорушення та ст. 211 Земельного
кодексу України.

Постановою в.о. начальника
управління земельних ресурсів у м. Горлівка про накладення адміністративного
стягнення від 04.04.2008 року відповідача визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 531
Кодексу України про адміністративні правопорушення.

24.06.2008 року здійснено повторну
перевірку відповідача з питання дотримання вимог земельного законодавства, якою
встановлено, що на час перевірки відповідачем не виконано вимоги приписів від
26.03.2008 року за №№ 013914, 013915 щодо усунення порушення земельного
законодавства. За результатами перевірки 24.06.2008 року відповідачу видано
припис № 018651, яким приписано усунути порушення земельного законодавства.

Одночасно державним інспектором
Горлівського міжрайонного відділу з контролю за використанням та охороною
земель складено протокол № 010015 від 24.06.2008 року про адміністративне
правопорушення, вчинене відповідачем та передбачене ст. 1885 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

Постановою державного інспектора
Горлівського міжрайонного відділу з контролю за використанням та охороною
земель про накладення адміністративного стягнення від 27.06.2008 року
відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення,
відповідальність за яке передбачена ст. 1885 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.

Перевіркою, проведеною 21.08.2008
року державним інспектором Східного регіонального відділу Управління з контролю
за використанням та охороною земель в Донецькій області з питання дотримання
відповідачем вимог земельного законодавства, результати якої оформлено
відповідним актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства,
встановлено, що на час перевірки відповідачем не виконано вимоги приписів від
26.03.2008 року № 013915 та від 24.06.2008 року № 018651 щодо усунення
порушення земельного законодавства. А саме, відповідачем самовільно зайнята та
використовується земельна ділянка площею 0,0030 га під літній майданчик до
будинку кафе „Самовар” (майданчик огорожений парканом по АДРЕСА_1, ви землі
житлової та громадської забудови.

Відповідно до Листа Горлівського
міського голови від 22.08.2008 року № 1-4572, позивачем повідомлено суд про те,
що орендні відносини з відповідачем на земельну ділянку площею 0,0030 га,
розташовану по АДРЕСА_1, відсутні (в тому числі і в минулому).

Господарський суд вважає вимоги
позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

Основним законом, яким регулюються
земельні відносини, є Конституція України. Крім цього, земельні відносини
регулюються іншими, прийнятими відповідно до Конституції законами і
підзаконними актами, а саме законами України "Про землеустрій",
"Про державний контроль за використанням та охороною земель",
"Про місцеве самоврядування" та іншими законами, також Земельним
кодексом України, прийнятим Верховною Радою України 25.10.2001 року, який набув
чинності з 01.01.2002 року.

Відповідно до частини першої статті
13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу,
від імені якого це право здійснюють органи державної влади і органи місцевого
самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, іншими законодавчими
актами України.

Cтаттею 2 Земельного Кодексу
України передбачено, що земельні
відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і
розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні
особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Завданням земельного законодавства
є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян,
юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та
охорони земель.

Стаття 12 Земельного кодексу
України встановлює повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі
земельних відносин. Зокрема, до їх повноважень належить: розпорядження землями
територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою;
здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності;
додержання земельного та екологічного законодавства.

Підстави набуття права на землю
передбачені статтею 116 Земельного кодексу України. У цій статті врегульовані
відносини щодо набуття громадянами та юридичними особами права власності та
права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної
власності. Підставою набуття права на землю у таких випадках є рішення органів
виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах установлених цим
Кодексом повноважень.

На підставі рішень сільських,
селищних, міських рад, а в окремих випадках -районних і обласних рад, земельні
ділянки передаються у власність громадян і юридичних осіб із земель комунальної
власності шляхом відведення їх в натурі (на місцевості) та оформлення
відповідних правовстановлюючих документів.

Порядок надання у постійне
користування земельних ділянок встановлений статтею 123 Земельного кодексу
України за проектами відведення цих ділянок. Умови і строки розроблення
проектів визначаються договором після звернення зацікавленої особи з
відповідним клопотанням, до якого додаються документи, що обґрунтовують її
розмір, призначення та місце розташування.

Відповідна рада розглядає
клопотання і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки. Цей
проект погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах,
природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органом, органами архітектури і
після одержання висновку державної землевпорядної експертизи, подається до
відповідної ради, яка його розглядає та приймає рішення про надання земельної
ділянки.

Згідно статті 125 Земельного
кодексу України право власності та право постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою,
та його державної реєстрації. Лише така реєстрація надає документам
легітимності.

Право на оренду земельної ділянки
виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання
земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання
документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації
забороняється   (п. 3 ст. 125 Земельного
кодексу України).

Відповідно до ст. 126 Земельного
кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми
державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Право   оренди
землі   оформляється   договором,
який реєструється відповідно до закону.

Визначення терміну „самовільне
зайняття земельних ділянок” наведене в ст. 1 Закону України „Про державний
контроль за використанням та охороною земель”. За приписами цієї статті,
самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне
використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої
влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або
надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є
правомірними.

Виходячи з матеріалів справи,
рішення позивача про передачу відповідачу у власність спірної земельної ділянки
або надання її у користування (оренду), відсутнє, в матеріалах справи відсутні
вчинені відповідачем правочини щодо спірної земельної ділянки.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини
справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що спірна
земельна ділянка використовується відповідачем самовільно, з порушенням
земельного законодавства, що підтверджується матеріалами справи, зокрема,
актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 26.03.2008 року,
від 24.06.2008 року та від 21.08.2008 року.

Тобто, матеріалами справи
підтверджується самовільне заволодіння відповідачем спірною земельною ділянкою,
що не спирається на закон і відбувається з порушенням визначеного порядку
надання земельних ділянок, що здійснюється без наявності відповідного рішення
та/або вчинення правочину щодо спірної земельної ділянки.

Відповідачем не надано суду
документів, що підтверджують право відповідача на користування земельною
ділянкою площею 0,0030 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Заходів щодо усунення порушень
земельного законодавства відповідачем не вжито, самостійно земельну ділянку
відповідачем не звільнено.

Згідно статті 212 Земельного
кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню
власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за
час незаконного користування ними. Підприємства, установи, організації та
громадяни, винні у самовільному зайнятті земель, зобов'язані самостійно (за
власний рахунок) привести ділянку до стану, придатного для використання,
відновити порушені межові знаки, знести самовільно зведені будівлі.

Відповідно до ч.3 ст.212 цього
Кодексу повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за
рішенням суду.

Таким  чином, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України суд покладає на відповідача.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 13 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 116, 123, 125, 126, 212
Земельного кодексу України, ст. 16 Закону України „Про оренду землі”, ст. 1
Закону України „Про державний контроль за використанням та охороною земель”
ст.ст. 1, 2, 22, 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу
України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Прокурора
Центрально-Міського району міста Горлівки в інтересах держави в особі
Горлівської міської ради до Приватного підприємця ОСОБА_1 про зобов'язання
звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0030 га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1 - задовольнити.

Зобов'язати Приватного підприємця
ОСОБА_1(АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) звільнити самовільно зайняту
земельну ділянку площею 0,0030 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного
бюджету України  державне  мито
в  розмірі 85 грн.

Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного
бюджету України  (розрахунковий рахунок №
0004 у ГУ ДКУ у Донецькій області, МФО 834016, отримувач: , державний бюджет м. Донецьк, Ворошиловський район; призначення
платежу: код бюджетної класифікації 22050000) витрати з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справ у судах в розмірі 118 грн.

Суддя