ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.08                                                                                           Справа№ 3/30А

Суддя Н.Березяк при секретарі І. Сеник розглянула матеріали справи

за позовом: Спільне українсько - узбецьке ТзОВ „Тиса”, м. Львів

до відповідача: ДПІ у Личаківському районі м. Львова

Про скасування податкового повідомлення –рішення № /10/27245 від 24.12.2007 року.

За участю представників:

від позивача: Філіпова О.М. –представник;

від відповідача: Задорожній І.В. –представник;

Представникам сторін роз’яснено права та обов‘язки, передбачені ст. ст. 49, 51 КАС України.

Суть спору: Подано позов Спільним українсько - узбецьким ТзОВ „Тиса” до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова про визнання недійсними податкового повідомлення –рішення № /10/27245 від 24.12.2007 року.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задоволити позовні вимоги з мотивів наведених в позовній заяві, матеріалах справи та поясненнях наданих в судовому засіданні.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів та підстав, наведених у відзиві на позов.

03.03.2008 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

В період з 03.12.2007 року по 07.12.2007 року ДПІ у Личаківському районі м. Львова проводилась виїзна позапланова документальна перевірка Спільного українсько - узбецького ТзОВ „Тиса” з питань взаєморозрахунків із ЗАТ „Фарфор” за вересень 2006 року.

За результатами перевірки інспекцією було складено акт №529/23-2/19164135 від 10.12.2007 року та прийнято податкове повідомлення - рішення № /10/27245 від 24.12.2007 року, за яким Спільному українсько - узбецькому ТзОВ „Тиса” визначено податкове зобов’язання у розмірі 34 863,00 грн. з податку на додану вартість.

Спільне українсько - узбецьке ТзОВ „Тиса” не погоджується з прийнятим податковим повідомленням - рішенням, що стало підставою його оскарження в судовому порядку.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

При прийнятті постанови, суд виходив з наступного :

Як вбачається з матеріалів справи, між Спільним українсько - узбецьким ТзОВ „Тиса” та ЗАТ „Фарфор” було укладено договір купівлі-продажу товару. На виконання умов договору 19.06.2006 року ЗАТ „Фарфор” продало, а Спільне українсько - узбецьке ТзОВ „Тиса” купило продукцію на загальну суму 265 000,00 грн. у т.ч. ПДВ у розмірі 44 116,67 грн. Вартість придбаного товару була сплачена покупцем частинами у безготівковій формі згідно платіжних доручень: від 12.07.2006 року № 1619 на суму 100 000,00 грн., 13.07.2006 року № 229 на суму 15 000,00 грн., 13.10.2006 року № 336 на суму 15 000,00 грн., 17.10.2006 року № 339 на суму 40 000,00 грн., 18.10.2006 року № 342 на суму 13 000,00 грн., 20.10.2006 року №344 на суму 5 000,00 грн., 24.10.2006 року № 6 на суму 10 000,00 грн., 24.10.2006 року № 346 на суму 25 000,00 грн., 23.10.2006 року №345 на суму 12 000,00 грн., 25.10.2006 року № 1736 на суму 30 000,00 грн. Податок на додану вартість в сумі 44 167, 00 грн. позивач відніс до податкового кредиту у вересні 2006 року на підставі податкової накладної № 32 від 22.09.2006 року, відповідно до п.п. 7.2.6. п .7.2., п.п. 7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р.

Підставою прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стала відповідь ДПІ у м. Бориславі від 11.08.2007 року № 6129/7/716/1551 на запит ДПІ у Личаківському районі м. Львова від 14.06.2007 року за № 11955/23-2 , в якій повідомлялося, що постановою господарського суду Львівської області від 25.03.2004 року № 7/114-39/168 ЗАТ „Фарфор” визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру. Податкова інспекція зазначила про неможливість провести зустрічну перевірку ЗАТ „Фарфор” , оскільки ухвалою господарського суду Львівської області №7/114-39/168 від 08.12.2006 року товариство ліквідовано.

Відповідач зазначає, що суми податку на додану вартість по податковій накладній від 22.09.2006 року №32 не відповідають даним податкової декларації ЗАТ „Фарфор” з ПДВ за ІІІ квартал 2006 року, що, на його думку, є підставою виключення з податкового кредиту Спільного українсько - узбецького ТзОВ „Тиса” суми ПДВ та нарахування штрафних санкцій.

Доводи відповідача необґрунтовані і не заслуговують на увагу суду.

Відповідно до п.п. 7.2.6. підставою для нарахування податкового кредиту є податкова накладна, видана платником податку, який поставляє товари (послуги).

Відповідно до п.п 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв’язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до податкового кредиту, згідно з п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 зазначеного Закону, суми сплаченого (нарахованого) податку у зв’язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону "Про податок на додану вартість" платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Таким чином, як випливає з вищенаведеного, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із вимогами ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти позову. В порушення зазначеної норми Відповідач не надав суду жодних доказів правомірності прийняття ним спірного податкового повідомлення-рішення.

З урахуванням положень чинного законодавства України, практики його застосування найвищою судовою інстанцією України та обставин справи, суд дійшов висновку що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення.

Судові витрати, за згодою сторін, покласти на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.7-9, 14, 17, 69-71, 79, 86,158-163, 167, п.п. 3, 6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2.Скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова № /0/27245 від 24.12.2007 року про донарахування Спільному українсько - узбецькому ТзОВ „Тиса” податкового зобов’язання з податку на додану вартість за основним платежем –23242,00 грн., та штрафними санкціями -11621,00 грн.

3.          Судові витрати покласти на позивача.

4. Постанову може бути оскаржено в порядку, визначеному главою 1 розділу ІV КАС України.

Повний текст Постанови виготовлений та підписаний, в порядку, визначеному ч.3 ст.160 КАС України, 07.03.2008р.

Суддя                                                                                                     Березяк Н.Є.