ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"24" січня 2008 р.

Справа № 16/509-05-11699

Одеський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді                    Разюк Г.П.

суддів:                                        Колоколова
С.І

Петрова М.С.,

при
секретарях судового засідання ГудиміІ.Б.,ПавловійН.Ю.,БухтіяровійО.Г.

за участю представників сторін :

від скаржника - Новака
І.О., довіреності №01-05/241 від 23.10.06р.,
№01-05/239 від 26.11.07р.,

Рашкевича
І.А., довіреність № 01-25/212 від 8.09.06р. /в судовому засіданні від 22.05.07р.,

від позивача за первісним позовом -Усатенко
В.О., довіреності №01-13/8 від 05.01.06р. та № 01-13/64, від 12.01.07р.;

Собітнюк І.С., довіреність №01-13/16
від 05.01.06р. /в судовому засіданні від 22.08.06р./,

Юхтенко Л.Р., довіреність №01-13/65
від 12.01.07р. /в судовому засіданні від 22.05.07р./,

Яковлевої А.О., довіреність
01-13/63 від 10.01.2008р. /в судовому засіданні від 24.01.08р./,

від відповідача 2 за зустрічним
позовом - Одеської міської ради -Горголюк - Місюри О.С.,
довіреність № 219/исх-гс від 05.05.06р. /в судовому засіданні від 1.08.06р./

Асташенкової О.І., довіреність №
256/исх-гс від 26.04.07р. /в судовому засіданні від 05.06.07р./

від прокуратури Одеської області
-  Лянної О.А.,
Радянського О.Ю. за посвідченнями

від третіх осіб:

від Федерації професійних спілок
України - Грищенюка Д.І., довіреність №11/01-42/905 від
21.05.07р.

від підприємця ОСОБА_1.- ОСОБА_2.,
довіреність б/н від 20.04.2007р.,

ОСОБА_3,
довіреність б/н від 27.04.07р. /в судових засіданнях від 22.05.07р.,
05.06.07р./

від підприємця ОСОБА_4.- ОСОБА_5.,
довіреність б/н від 30.05.2007р.,

від ТОВ „АСКА ЛТД” -
Зарічанського А.В. - директора /в судовому засіданні від 1.08.06р./,

Баланди Г.І., довіреність №8 від
1.08.06р. /в судовому засіданні від 1.08.06р./

/решта учасників процесу про час та
місце розгляду справи повідомлені належним чином, але не використали права на
участь в судовому засіданні/,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Підприємства Федерації професійних
спілок України „Проектно -вишукувальний інститут „Укркурортпроект”

на рішення господарського
суду Одеської області від 14.06.2006 року

по справі
№ 16/509-05-11699

за позовом Представництва
по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради

до відповідачів:

1)Товариства з обмеженою
відповідальністю „АСКА ЛТД”

2)Підприємства Федерації
професійних спілок України „Проектно-вишукувальний інститут „Укркурортпроект”

за участю третіх осіб без
самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за первісним позовом:

1) фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1

2) фізичної особи -підприємця
ОСОБА_4

3) фізичної особи -підприємця
ОСОБА_6

4) фізичної особи -підприємця
ОСОБА_7

5) приватного підприємства „Алан”

про виселення

та за зустрічним позовом Підприємства
Федерації професійних спілок України „Проектно -вишукувальний інститут
„Укркурортпроект”

до відповідачів:

1)Представництва по управлінню
комунальною власністю Одеської міської ради

2) Одеської міської ради

за участю третьої особи на стороні
позивача за зустрічним позовом без самостійних вимог на предмет спору
- Федерації професійних спілок України

та за участю прокуратури
Одеської області

про
визнання права власності

В С Т А Н О В
И В :

У грудні 2005 року Представництво
по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради /далі по тексту
-Представництво /звернулось до господарського суду Одеської області з позовом
до товариства з обмеженою відповідальністю /далі -ТОВ/ „АСКА ЛТД” про виселення
з нежитлового приміщення підвалу загальною площею 100 кв.м. та цокольного поверху
176 кв.м., розташованих за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1.

Оскільки відповідач користувався
спірними приміщеннями на підставі договору з Підприємством Федерації
професійних спілок України „Проектно -вишукувальний інститут „Укркурортпроект”
/далі -Інститут/, останнього залучено до участі у розгляді спору у якості
другого відповідача. Представництво доповнило позовні вимоги /т.2,
а.с.13-15/ наступними: про усунення перешкод в праві користування нежилими
приміщеннями 1-го поверху загальною площею 1045 кв.м., підвалу площею 145,9
кв.м., розташованими за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 та про виселення Інституту
з незаконно зайнятих приміщень 1-го поверху загальною площею 343,8 кв.м.,
розташованих за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1.

В свою чергу Інститут заявив
зустрічний позов до Представництва та Одеської міської ради /з врахуванням
уточнень до нього в остаточній редакції т.2,а.с.33-35/ про:

- визнання за ним права власності
на вбудовані нежилі приміщення цокольного та першого поверхів по АДРЕСА_1,
загальною площею 2022,0 кв.м. (за даними технічного паспорту КП „ОМБТІ та РОН”
від 09.03.2006р.) у м. Одесі;

- визнання недійсним акту
приймання-передачі від 30.03.2000р. в тім, що в ньому не зазначено про не
передачу нежитлових приміщень Інституту до комунальної власності територіальної
громади м. Одеси;

- визнання недійсним свідоцтва про
право власності від 29.12.2003р. в частині: „Виконавчий комітет Одеської
міської ради посвідчує, що об'єкт в цілому, який розташований в місті Одесі по
АДРЕСА_1 дійсно належить Одеській міській раді”;

- визнання недійсним п. 1.2.2
рішення Одеської міської ради від 09.12.1999р. №460-ХХІІІ в тому, що сімейний
гуртожиток по АДРЕСА_1 передається до комунальної власності територіальної
громади м. Одеси, змінивши на трактування, в якому будівля передається не в
цілому, а тільки в частині, яку займає сімейний гуртожиток (житлова частина).

Рішенням господарського суду
Одеської області від 14.06.2006 року (суддя Желєзна С.П..) первісний позов в
частині вимог до Інституту задоволено: зобов'язано Інститут усунути перешкоди у
користуванні Представництвом нежитловими приміщеннями першого поверху загальною
площею 1.045 кв.м. та підвалу загальною площею 145,90 кв.м., розташованими у м.
Одесі по АДРЕСА_1, та виселено Інститут з вказаного приміщення. Провадження у
справі за первісним позовом Представництва до ТОВ „АСКА ЛТД” про виселення
припинено на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, так як відсутній предмет
спору між даними сторонами.

Провадження у справі за зустрічними
позовними вимогами Інституту до Представництва та Одеської міської ради про
визнання недійсним акту припинено на підставі п. 1 ч. 1 ст.80 ГПК, оскільки цей
акт не може бути розцінений як самостійний правочин та не породжує будь-які
правовідносини між сторонами.

Провадження у справі за зустрічними
позовними вимогами Інституту до Одеської міської ради про визнання частково
недійсним рішення припинено, так як вказана вимога повинна розглядатися за
правилами КАС України.

В іншій частині зустрічного позову
щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності від 29.12.2003р.
відмовлено з тих мотивів, що воно видане на підставі не скасованого та не
визнаного у встановленому законом порядку недійсним рішення Одеської міської
ради від 09.12.1999р. №460-ХХІІІ „Про передачу будівель та споруд ЗАТ „Укрпрофоздоровниця”.

Не погоджуючись з означеним
рішенням господарського суду, Інститут звернувся до Одеського апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної
інстанції рішення господарського суду Одеської області від 14.06.2006р. по
справі №16/509-05-11699 скасувати, в позові Представництва про виселення
Інституту та усунення перешкод у користуванні спірним майном -відмовити,
натомість зустрічний позов Інституту задовольнити.

Апелянт зазначає, що оспорюване
рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та
процесуального права та підлягає скасуванню з тих підстав, що:

- спірні нежитлові приміщення
підвалу та першого поверху будинку по АДРЕСА_1 у м. Одесі ніколи не належали
ЗАТ „Укрпрофоздоровниця” та його дочірнім підприємствам, відтак рішення
Одеської міської ради про передачу гуртожитку по АДРЕСА_1 стосується лише
передачі до комунальної власності їх житлової частини;

- оскільки засновником та власником
Інституту є Федерація професійних спілок України, а згідно п. 3.1 статуту
скаржника його майно складається з переданих Федерацією у безоплатне володіння
та користування його основних фондів, то у відповідності до вимог ст. 136
Господарського кодексу України спірні нежитлові приміщення належать Інституту
на праві повного господарського відання, яке на підставі п. 5 ст. 48 Закону
України „Про власність” підлягає захисту на рівні права власності.

У відзиві на апеляційну скаргу
Представництво просило суд залишити рішення господарського суду Одеської області
від 14.06.2006р. без змін, а апеляційну скаргу Інституту -без задоволення.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 22.08.2006р. провадження у справі № 16/509-05-11699
зупинялось до розгляду адміністративного позову Інституту по справі
№30/277-06-8252А, а ухвалою від 04.04.2007р. апеляційне провадження по
означеній справі № 16/509-05-11699 було поновлене.

Під час розгляду спору Одеським
апеляційним господарським судом за заявами та з власної ініціативи залучено до
участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору
Федерацію професійних спілок України та інших орендарів спірних приміщень, а
саме: приватне підприємство „Алан” та фізичних осіб -підприємців ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7. Представники СПД ОСОБА_4. та СПД ОСОБА_1. просять
залишити оскаржуване рішення господарського суду без змін.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, заперечення на неї, матеріали справи, вислухавши пояснення
представників учасників процесу судова колегія встановила.

Рішенням виконкому Одеської міської
ради від 29.01.1976р. №54 „О дополнительном отводе земельного участка и
строительстве 9-ти этажного здания общежития младшего обслуживающего персонала
Одесского областного Совета по управлению курортами профсоюзов с
производственными помещениями института „Союзкурортпроект” по АДРЕСА_1 вирішено
відвести додатково Одеській обласній раді по управлінню курортами профспілок
земельну ділянку площею до 0,2 га за рахунок зносу малоцінної підсобної будівлі
столової ДПТУ-8 та одноповерхового малоцінного жилого будинку по АДРЕСА_1,
згідно затвердженого проекту та дозволено Одеській обласній раді по управлінню
курортами профспілок будівництво 9-ти поверхового будинку гуртожитку на ділянці
54 га по вАДРЕСА_1, згідно затвердженого проекту /т.1, а.с.67-68/.

Рішенням виконкому Приморської
районної ради народних депутатів від 28.12.1979р. затверджено акт приймання в
експлуатацію Державною приймальною комісією закінченої будівництвом будівлі
житлово-цивільного призначення від 28.12.1979р. 9-ти поверхову будівлю
гуртожитку з вбудованими приміщеннями „Союзкурортпроекту” та прийнято його в
експлуатацію /т.1, а.с.63-66,69/.

Згідно протоколу наради з питання
прийому на баланс міської ради відомчого фонду ЗАТ „Укрпрофоздоровниця” від
31.05.1999р., було вирішено передати Одеській міській раді 4 жилих будинку та 2
гуртожитку, які знаходяться на балансі ЗАТ „Укрпрофоздоровниця” /т.2, а.с.47/.

Рішенням зборів акціонерів ЗАТ
„Укрпрофоздоровниця” від 23.06.1999р. вирішено дозволити передачу у комунальну
власність м. Одеси житловий фонд Одеського дочірнього підприємства ЗАТ
„Укрпрофоздоровниця” площею 20,85 тис.кв.м та трьох оздоровниць - санаторіїв
„Фонтан”, „Перлина” та будинку відпочинку „Маяк” як компенсацію витрат на
реконструкцію, ремонт та утримання житла, що передається /т.1, а.с.97,109/.

Відповідно до пункт 1.2.2.рішенням
Одеської міської ради від 09.12.1999р. №460 „Про передачу будівель та споруд
здравниць закритого акціонерного товариства „Укрпрофоздоровниця”” вирішено
після повного погашення заборгованості ЗАТ „Укрпрофоздоровниця” прийняти до
комунальної власності сімейні гуртожитки (після зміни їх статусу ЗАТ
„Укрпрофоздоровниця” у житлові будинки) на АДРЕСА_1 та вул.Затонського,19 /т.1,
а.с.108,126/.

Згідно акту прийому-передачі від
30.03.2000р. вказаний гуртожиток, розташований по АДРЕСА_1 у м. Одесі був
прийнятий на баланс Одеської міської ради спеціально створеною комісією /т.2,
а.с.48-52/.

Рішенням Одеської міської ради від
28.04.2000р. №926-ХХІІІ „Про надання згоди щодо передачі з колективної
власності до комунальної власності територіальної громади м. Одеси об'єктів
комунального призначення, інженерних мереж, будівель та споруд санаторіїв ЗАТ
„Укрпрофоздоровниця” внесено зміни до рішення міської ради №460-ХХІІІ від
09.12.1999р. „Про передачу будівель та споруд здравниць закритого акціонерного
товариства ЗАТ „Укрпрофоздоровниця” вирішено вважати такими, що втратили
чинність, пункти №№ 1.1,1.2 рішення; пункт 1.2.2. вважати п.1.3 і викласти його
в новій редакції: „Сімейні гуртожитки, розташовані за адресами: м. Одеса,
АДРЕСА_1 м. Одеса, АДРЕСА_2” /т.1, а.с.127/.

Як вбачається з матеріалів справи,
на підставі рішення Одеської міської ради від 09.12.1999р. №460 виконкомом
Одеської міської ради 29.12.203р. оформлене свідоцтво про право власності
Одеської міської ради на домоволодіння №АДРЕСА_1 у м. Одеса /т.1, а.с.9/.

Означені два документи мають
правовстановлююче значення для вирішення даного спору і вони ж були предметом
спору з моменту заявлення позову, але господарський суд, знаючи що рішення
спірні та не можуть розглядатися в порядку господарського судочинства, одразу
не припинив в цій частині провадження, не надав змоги сторонам встановити в
судовому порядку їх законність і не дочекався відповідного судового рішення, а
поклав їх в основу  прийнятого за рештою
вимог рішення, чим на думку колегії порушив вимоги ст. ст.34, 35, 38, 65, 74,
79 ГПК України, що призвело до прийняття частково неправильного рішення.

Між тим, при вирішенні відповідного
спору постановою Одеського апеляційного суду від 12 лютого 2007р. в справі
№30/276-06-8252А, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 22.11.07р., визнані протиправними та нечинними положення п.1.2.2.
рішення Одеської міської ради від 09.12.1999р. №460-ХХІІІ та п.4.3. рішення
Одеської міської ради від 28.04.2000р. №926-ХХІІІ в частині віднесення
нежитлових приміщень підвалу та 1-го поверху площею 1996,2 кв.м. будинку по
АДРЕСА_1 /згідно технічного паспорту/ до комунальної власності та встановлено,
що в цій частині  вони прийняті з
порушенням п.51 ч.1 ст.26  Закону України
„Про місцеве самоврядування в Україні”, оскільки означені приміщення не
знаходились в державній власності, а відтак застосування до відносин,
пов'язаних з їх передачею до майна територіальної громади положень Закону
України „Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності” є
помилковим, по-друге, ЗАТ„Укрпрофоздоровниця” не могло передати в комунальну
власність спірні приміщення, оскільки не було ані їх власником, ані
балансоутримувачем, натомість позивач є окремою юридичною особою, що не входить
до складу ЗАТ „Укрпрофоздоровниця” .

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК
України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який
вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову
при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Незважаючи на ту обставину, що на
момент розгляду цієї справи в суді першої інстанції означені рішення Одеської
міської ради були чинні, однак судова колегія не може на цей час ігнорувати преюдиціальні
факти, встановлені в судовому рішенні по адміністративній справі №
30/276-06-8252А, що вступило в законну силу, і вважає їх підставою для відмови
в первісному позові, крім того, приходить до висновку, що оскільки визнане
протиправним та нечинним рішення органу місцевого самоврядування в частині
передачі спірного майна до комунальної власності, на підставі якого було видане
оспорюване свідоцтво про право комунальної власності від 29.12.2003р., то
позовні вимоги зустрічного позову про визнання недійсним цього свідоцтва в
частині: „Виконавчий комітет Одеської міської ради посвідчує, що об'єкт в
цілому, який розташований в місті Одесі по АДРЕСА_1 дійсно належить Одеській
міській раді” слід задовольнити.

Клопотання представника 3-ї особи
ОСОБА_4. про витребування довідки про право власності або реєстраційних
посвідчень на нежилі приміщення (першого поверху та підвалу) або всього
будинку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 з Одеського МБТІ та РОН
в період з 1979 по 2008р.р. колегією суддів відхилені як необгрунтовані,
оскільки такі докази в порядку ст. 38 ГПК України неодноразово витребувались
судом першої та апеляційної інстанції у сторін, які напротязі розгляду
означеного спору подавали наявні в них докази стосовного цього питання. Прикладені
до цих клопотань ксерокопію свідоцтва про право власності на на частину
спірного нерухомого майна за територальною громадою м. Одеси від 08.12.2006р.,
виданого на підставі рішення Виконкому ОМР від 26.05.2005р. №196, рішення ОМР
від 06.03.2006р. №5267-ІУ та витягу про його реєстрацію 10.01.2007р.,  колегія до уваги не приймає на підставі ч. 2
ст. 4 ГПК України, як такі, що не існували на час розгляду спору судом першої
інстанції.

З врахуванням вищезазначених
обставин, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про необхідність
припинення провадження у справі відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України в частині позовних вимог зустрічного позову Інституту про визнання
недійсним п. 1.2.2 рішення Одеської міської ради від 09.12.1999р. №460-ХХІІІ,
оскільки згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства
України, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень, дій чи бездіяльності віднесені до компетенції
адміністративних судів.

Обґрунтованим на думку колегії є
висновок місцевого господарського суду про припинення на підставі п. 1 ч. 1
ст.80 ГПК України провадження у справі за позовними вимогами зустрічного позову
Інституту про визнання недійсним акту приймання-передачі від 30.03.2000р. в
тім, що в ньому не зазначено про не передачу нежитлових приміщень ПВІ
“Укркурортпроект” до комунальної власності територіальної громади м. Одеси,
поза як зазначений акт приймання-передачі не породжує будь-яких правових
наслідків для сторін, а лише складений та підписаний на виконання прийнятого
Одеською міською радою рішення від 09.12.1999р. №460-ХХІІІ „Про передачу
будівель та споруд ЗАТ „Укрпрофоздоровниця”, а також вказана вимога не
узгоджується з приписами ст. 12 Господарського процесуального кодексу України
щодо підвідомчості справ.

Щодо вимоги зустрічного позову про
визнання права власності за Інститутом на вбудовані нежилі приміщення
цокольного та першого поверхів по АДРЕСА_1, то колегія суддів дійшла висновку
про відсутність підстав для її задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Статуту
підприємства федерації професійних спілок України „Проектно-вишукувальний
інститут „Укркурортпроект”, затвердженого постановою Президії Ради Федерації
професійних спілок України №П-13-9 від 23.12.1998р. та зареєстрованого
державною адміністрацією Старокиївського району м. Києва за реєстраційним
№01146 від 01.02.1999р., засновником та власником підприємства федерації
професійних спілок України „Проектно-вишукувальний інститут „Укркурортпроект” є
Федерація професійних спілок України. Пунктом 3.1 цього статуту встановлено, що
майно Інституту складається з переданих Федерацією професійних спілок України у
безоплатне користування основних фондів та обігових коштів, а також інших
матеріальних цінностей, вартість яких відображається в самостійному балансі
Інституту.

Частинами 1, 3 ст.136
Господарського кодексу України встановлено, що право господарського відання є
речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і
розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним
органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за
згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Щодо
захисту права господарського відання застосовуються положення закону,
встановлені для захисту права власності. Однак право господарського відання та
право власності не є тотожними.

Аналіз Статуту Інституту та наданих
Федерацією професійних спілок України постанов президії та секретаріату
Всесоюзної центральної ради професійних спілок СРСР, а саме:

1.          № 24 від 29.10.65р. «О строительстве
домов отдыха и туристко-оздоровительных учреждений»,

2.          № 18 від 8.07.66р. «О создании
союзного проектного института Центрального совета по управлению курортами
профсоюзов»,

3.          № 21 від 19.08.66р «О структуре
союзного проектного Института
«Союзкурортпроект»Центрального совета по управлению курортами
профсоюзов»та інших,

свідчить про належність будівель
Інституту Центральним органам Професійних спілок СРСР, правонаступниками яких є
Федерація, а не Інститут.

Таким чином, колегія суддів
приходить до висновку, що спірні нежилі приміщення 1-го  та цокольного поверхів загальною площею
2022,0 кв.м., розташовані за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1, належать Федерація
професійних спілок України та знаходяться у Інституту на праві господарського
відання, а відтак позовні вимоги останнього про визнання права власності на
спірні нежитлові приміщення не можуть бути задоволені.

З огляду на викладене, колегія
суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення господарського суду від 14.06.2006 року частковому
скасуванню.

Керуючись ст.
ст. 99,101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О
В И Л А:

1.Апеляційну скаргу Підприємства
Федерації професійних спілок України „Проектно -вишукувальний інститут
„Укркурортпроект” задовольнити частково, рішення господарського суду Одеської
області від 14.06.2006 року по справі № 16/509-05-11699 скасувати частково.

У задоволенні первісного позову
Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради
відмовити повністю.

Зустрічний позов Підприємства
Федерації професійних спілок України „Проектно -вишукувальний інститут
„Укркурортпроект” задовольнити частково:

Визнати недійсним свідоцтво про
право власності від 29.12.2003р. в частині: „Виконавчий комітет Одеської
міської ради посвідчує, що об'єкт в цілому, який розташований в місті Одесі по
АДРЕСА_1 дійсно належить Одеській міській раді”.

Решту рішення господарського суду
Одеської області від 14.06.2006 року стосовно інших вимог зустрічного позову
залишити без змін.

2. Стягнути з Представництва по
управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул.
Артилерійська, 1, п/р 1909 в УДК у Одеській області, МФО 828011, ) на користь Підприємства Федерації професійних спілок України
„Проектно -вишукувальний інститут „Укркурортпроект” (65000, м. Одеса, АДРЕСА_1,
) 127 грн. 50 коп. державного мита, сплаченого за розгляд
позову й апеляційної скарги та 118 грн. витрат на  ІТЗ судового процесу.

3. Доручити господарському суду
Одеської області видати відповідний накази в порядку ст. 122 ГПК України.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК
України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції
може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду
України.

Головуючий суддя
Г.П.Разюк

Суддя                                                                                   С.І.Колоколов

Суддя
М.С.Петров