ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

від "30" січня 2008 р. по справі № 1/182-38

За позовом Спільного підприємства акціонерного товариства закритого типу "Волиньпак"

до відповідача Приватного підприємства "Транс-Болід"

про стягнення 6 960 грн.

Суддя Гончар М.М.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Міщук І.В., довір. від 29.01.2008 року

Від відповідача: н/з

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України роз’яснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України роз’яснено процесуальні права та обов’язки сторін.

Суть спору: позивач – Спільне підприємство акціонерне товариство закритого типу "Волиньпак" звернувся в господарський суд з позовом до Приватного підприємства "Транс-Болід" про стягнення 6 960 грн.

Відповідач вимоги ухвали суду від 24.12.2007 року не виконав, в судове засідання не з’явився, хоч був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи те, що відповідно до ст.75 ГПК України в разі неподачі відзиву на позовну заяву та витребуваних судом доказів, справу може бути розглянуто за наявними матеріалами, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Волинської області від 28.04.2006 року у справі №8/451-38 було затверджено мирову угоду від 27 квітня 2006 року, укладену між позивачем – спільним підприємством акціонерне товариство закритого типу "Волиньпак", м. Луцьк та відповідачем - підприємцем Лейкіним Борисом Борисовичем , м. Луцьк.

25 травня 2006 року між приватним підприємцем Лейкіним Борисом Борисовичем, приватним підприємством "Транс-Болід" та спільним підприємством акціонерне товариство закритого типу "Волиньпак", був укладений договір про переведення боргу №307/306.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права і обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов’язки.

Відповідно до цього цивільні права і обов’язки виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Отже, з моменту укладення договору між сторонами виникли цивільно–правові відносини, які регулюються як загальними положеннями про зобов'язання так і окремими зобов’язаннями.

Заборгованість на день розгляду справи складає 5 800 грн. 00 коп., підставна, підтверджена матеріалами справи, і в цій сумі позов підлягає задоволенню відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, оскільки господарські зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Крім того, за прострочку грошового зобов'язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України з відповідача підлягають стягненню 957 грн. інфляційних нарахувань та 203 грн. річних за період з 01.09.2006 року по 01.11.2007 року.

Відповідно до ст. 49 ГПК України на відповідача необхідно покласти державне мито в сумі 102 грн. 00 коп. та стягнути з відповідача 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

вирішив:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Приватного підприємства "Транс-Болід", м. Луцьк, вул.Станіславського, 50/149, код 32963948 (р/р 8601 в Волинській філії АКБ "Тас-Комерцбанк", МФО 303666) на користь Спільного підприємства акціонерного товариства закритого типу "Волиньпак", м. Луцьк, вул. Клима Савура, 21А, код 21746726 (р/р9001 в ВГРУ КБ "Приватбанк" м. Луцьк, МФО 303440) 5 800 грн. 00 коп. заборгованості, 957 грн. інфляційних нарахувань, 203 грн. річних, 102 грн. 00 коп. в повернення витрат по сплаті державного мита та 118 грн. в повернення витрат по оплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                      М.М. Гончар