ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2008 р. Справа № 29/127-08

вх. № 1770/5-29

Суддя господарського суду Тихий П.В.

при секретарі судового засідання Тихий П.В.

за участю представників сторін:

позивача - Горбачов І.А.

відповідача – Алфьоров І.В.

розглянувши справу за позовом

ТОВ "Конбитех", м. Харків

до Харківська міська рада, м. Харків

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд визнати за товариством з обмеженою відповідальністю "КОНБИТЕХ" право власності на нежитлові приміщення другого поверху в Літ. «А-4» №№77-85, 86 а, 78 а, загальною площею 340,2 м2, що знаходяться у місті Харкові, майдан Повстання, 7/8.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що позивачем порушено порядок вирішення питань, пов’язаних із самочинним будівництвом.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що на підставі договорів купівлі-продажу зареєстрованими в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», позивачу – ТОВ «КОНБИТЕХ» на праві власності належать нежитлові приміщення другого поверху в Літ. «А-4», що знаходяться у місті Харкові, майдан Повстання, 7/8.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Право розпорядження майном є одним зі складових права власності, як це передбачено ст. 317 Цивільного кодексу України та ст. 2 Закону України «Про власність» та полягає у можливості власника самостійно вирішувати фактичну та юридичну долю майна.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Враховуючи вищенаведене, та на підставі ст. 4 Закону України «Про власність», ст. 319 Цивільного кодексу України, позивачем, як власником приміщень було реалізовано право на розпорядження майном за власним розсудом.

Відповідно до ст. 383 Цивільного кодексу України власник квартири може на свій розсуд здійснювати зміни у квартирі – за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Хоч би й позов не стосується квартири, але згідно зі ст. 8 Цивільного кодексу України у системному зв’язку ст. ст. 317, 319 даного кодексу, слід констатувати, що вищенаведені положення ст. 383 ЦКУ можуть бути за аналогією закону застосовані й до об'єктів нерухомого майна, що не належать до категорії нежитлових приміщень. Це означає, що власник нежитлових приміщень також має право на зміну в приміщеннях, які належать йому на праві власності.

Користуючись наданим правом, з метою здійснення господарської діяльності та для задоволення власних потреб позивачем власними силами та за власні кошти була здійснена реконструкція нерухомого майна з прибудовою нежитлового приміщення. В результаті чого було створено фактично нове майно.

За результатами технічної інвентаризації проведеною КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», відображеної в технічному паспорті, після проведеної реконструкції спірним нерухомим майном є нежитлові приміщення другого поверху в Літ. «А-4», загальною площею 340,2 м2, що знаходяться у місті Харкові, майдан Повстання, 7/8.

Вказана реконструкція здійснювалась згідно вимог будівельних норм та правил, у відповідності з містобудівним законодавством України.

Статтею 331 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на нову річ набувається особою, яка її створила.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

До того ж на цей час скарг або заперечень щодо порушення або оспорювання чиїхось прав до позивача не надходило. Інформація щодо надходження подібних скарг як до виконавчого комітету міської ради так і до інших органів влади та управління також відсутня.

Таким чином, викладені обставини та наведені норми законодавства дають позивачеві безперечне право на звернення до суду та визнання за ним права власності на створене ним нерухоме майно.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, а відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Також, слід зазначити, що підставою для проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно відповідно до п. 10 додатку № 1 до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затвердженого наказом Мін’юсту № 7/5 від 07.02.2002 р. є рішення судів, третейських судів про визнання факту права власності на об’єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об’єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Зважаючи на викладене вище, суд, визнав позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 43, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «КОНБИТЕХ» (м. Харків, вул. Тимурівців, 36, код 32132805) право власності на нежитлові приміщення другого поверху в Літ. «А-4» №№77-85, 86а, 78а, загальною площею 340,2 м2, що знаходяться у місті Харкові, майдан Повстання, 7/8.

Суддя Тихий П.В.