СУД
РІШЕННЯ

"23" вересня 2008 р.

Справа №  12/52

Господарський суд Кіровоградської
області в складі судді Макаренко Т.В., розглянув справу № 12/52

за позовом:  Новоархангельської селищної ради, смт.
Новоархангельськ Новоархангельського району

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, смт.
Новоархангельськ Новоархангельського району

про звільнення земельної ділянки
від металевої споруди

Представники сторін:

позивача: Задорожня Н.І.,
довіреність від 09.09.08р. зареєстрована в реєстрі за № 2629

відповідача: участі не брали

Про час і місце проведення судового
засідання відповідач належним чином повідомлений.

Новоархангельска  селищна рада звернулася  з позовом до суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 про звільнення земельної ділянки  площею 30 кв.м.  по АДРЕСА_1від металевої споруди та про
повернення вказаної земельної ділянки позивачу.

Відповідач у своїх запереченнях та
відзиві на позовну заяву вимоги позивача не визнав. В обгрунтування своїх
заперечень зазначив, що позивач, Новоархангельська селищна Рада, не
обґрунтувала та не надала відповідних письмових доказів на підтвердження своїх
позовних вимог. Позивач також не обґрунтував, за захистом якого права він
звернувся до суду. Позовна заява містить в собі лише ряд загальних посилань на
норми законодавчих актів України.  А
письмові докази, додані до позовної заяви є неналежними і не доводять, що
відповідач самовільно використовує земельну ділянку та розмістив на ній малу
архітектурну форму.

Розглянувши наявні матеріали
справи, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд,

В С
Т А Н О В И В :

Новоархангельська селищна рада
(позивач по даній справі) звернулася до суду з позовною заявою до  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач
по даній справі) про звільнення земельної ділянки від металевої споруди,
посилаючись на те, що в порушення вимог ст.ст. 116,124,125,126, Земельного
Кодексу України відповідач у встановленому законодавством порядку не набув
права користування земельною ділянкою та не отримав  дозволу на розміщення об'єкта торгівлі від
Новоархангельської селищної ради, самовільно розмістив малу архітектурну форму (металеву
споруду не пов'язану фундаментом з землею площею 30 кв.м. з якої незаконно
здійснює торгівельну діяльність. Позивач також зазначає, що самовільне
зайняття  земельної ділянки та
встановлення металевої споруди на території районного будинку культури не
відповідає архітектурним  вимогам  та створює непривабливий естетичний вигляд
центру селища, оскільки відповідач здійснює торгівлю поруч з пам'ятником
видатного письменника її світовим ім'ям Євгена Маланюка , та суперечить п.5 ст.
16  Закону України „Про благоустрій
населених пунктів”.

Господарський суд при розгляді
даного спору враховує наступне.

У відповідності із ст. 1
Господарського процесуального Кодексу України, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку
діяльність без створення юридичної особи і в установленому законом порядку
набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до
господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за
захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Із позовної заяви та акту перевірки
№ 259 від 25.07.2008 року, складеного директором районного Будинку культури
Ільченко В.І., методистом з пам'яткоохоронної справи районного Будинку культури
Поліщук, землевпорядником Новоархангельської селищної ради Дитиненко С.В,
слідує, що ОСОБА_1, самовільно зайняла земельну ділянку площею 30 кв.м. на
території районного Будинку культури.

Вказане свідчить, як правомірно
зазначає у своєму відзиві відповідач, про той факт, що позивачем не доведено,
кому насправді належить спірна земельне ділянка -позивачу, як органу, який ще
не розпорядився земельною ділянкою відповідно до вимог Закону України „Про
місцеве самоврядування в Україні” і має відповідне право на витребування з
чужого незаконного володіння вказаної земельної ділянки, чи районному Будинку
Культури, якому виділено земельну ділянку для розміщення Будинку культури, чи
іншому органу для розміщення пам'ятника культурної та історичної спадщини.

Крім того, до матеріалів справи
відповідачем подано копію рішення Новоархангельської селищної ради № 222 від
23.10.07 року про затвердження матеріалів містобудівного обґрунтування на
будівництво торгівельно-побутового комплексу по вул. Леніна,28-А в смт.
Новоархангельську. Пунктом 2 вказаного рішення
запропоновано  ОСОБА_1. відповідно
до чинного законодавства вирішити питання з відділом культури
Новоархангельської РДА, про вилучення з їхнього користування земельної ділянки,
під будівництво торгівельного комплексу.

Тобто позивачем не доведено належними
доказами право на звернення до суду за захистом порушеного права та
охоронюваного законом інтересу.

Згідно статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються
сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає ті
докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до
закону повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть
підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.36 Господарського
процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які
містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору;
письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії;
якщо для вирішення спору має значення лише; частина документа, подається
засвідчений витяг з нього; оригінали документів подаються, коли обставини
справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими
документами, а також іншими документами на вимогу суду.

У відповідності із ст.211
Земельного кодексу України, самовільне зайняття земельних ділянок є одним з
порушень, за які громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну
або кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 212 Земельного кодексу
України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам
землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час
користування ними.

Ст. 1 Закону України «Про державний
контроль за використанням та охороною земель», передбачено, що самовільне
зайняття земельної ділянки, це будь-які дії особи, що свідчать про фактичне
використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну
ділянку до встановлення її меж в натурі, до одержання документа, що посвідчує
право на неї та до його державної реєстрації.

У своїй позовній заяві позивач
зазначає, що відповідач  без надання
відповідного дозволу розмістив на території об'єктів благоустрою  металеву споруду не пов'язану фундаментом із
землею площею 30 кв.м.

Доказів, які б свідчили, що ця
територія в установленому чинним законодавством порядку віднесена до території
благоустрою відповідач господарському суду не подав. В той час, як відповідно
до п. 44  статті  26 Закону України „Про місцеве самоврядування
в Україні” до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено
встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території
населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках,
додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено
адміністративну відповідальність.

А відповідно до п. 37 цієї ж статті,
до виключної компетенції селищних рад віднесено
прийняття рішень про організацію територій і об'єктів
природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають
особливій охороні; внесення пропозицій до відповідних державних органів щодо
оголошення природних та інших об'єктів, що мають екологічну, історичну,
культурну або наукову цінність, пам'ятками природи, історії або культури, які
охороняються законом.

Вказане свідчить, що відповідач не
довів належними доказами, що спірна земельна ділянка віднесена до території
благоустрою.

Господарський суд також враховує
доводи відповідача, що Акт № 259 від 25.07.2008 р. є одностороннім документом,
складений та підписаний представниками Новоархангельської районної державної
адміністрації та районного будинку культури, без підтвердження їх відповідних
повноважень та не підписаний
відповідачем.

Фототаблиця місця розташування
металевої споруди, що належить ОСОБА_1. також не являється належним доказом
належності спірної споруди саме
відповідачу.

За таких обставин у господарського
суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача про зобов'язання
відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 30 кв.м., на
якій розташована металева споруда за адресою: АДРЕСА_1 та повернути її
Новоархангельській селищній раді.

Господарський суд відмовляє в
задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК
України державне мито у справі та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 44,49, 82-85 ГПК України, господарський суд,

В
И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Згідно ч. 3 ст. 85 ГПК України
рішення господарського  суду  набирає
законної  сили   після закінчення  десятиденного
строку з дня його прийняття,  а у
разі, якщо  у  судовому
засіданні  було  оголошено лише вступну та резолютивну  частини
рішення,  воно набирає  законної сили після закінчення  десятиденного
строку  з   дня
підписання   рішення, оформленого
відповідно до ст. 84 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя