ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

08.05.2008

Справа №2-7/15632-2006

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Татнафта-Крим» (99011, м. Севастополь, вул. Велика Морська, 4, ідентифікаційний код 32776885)

До відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпроект» (м. Ялта, пров. Санаторний в’їзд, 4/1, кв. 11; 49044, м. Дніпропетровськ, вул. К. Цеткін, 8)

Про розірвання договору та стягнення 559 388,80 грн.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача – Петров В. Ю., предст., дов. від 01.02.2008 р.

Від відповідача - не з’явився.

Суть справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Татнафта-Крим» звернулося до Господарського суду АР Крим з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпроект», в якому просить розірвати укладений між сторонами договір підряду №26 від 29.08.2005 р. та стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 559 388,80 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем умов договору підряду №26 від 29.08.2005 р. та прийнятих на себе обов’язків, що призвело до порушення строків введення об’єкту в експлуатацію. Крім того, позивач зазначив, що з перерахованих ним авансових коштів у сумі 1 457 500,00 грн. відповідачем були освоєні лише 898 111,20 грн., у зв’язку з чим кошті у сумі 559 388,80 грн. знаходяться у відповідача безпідставно.

Ухвалою ГС АР Крим від 26.09.2006 р., залишеною без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 02.11.2006 р. та постановою Вищого господарського суду України від 08.02.2007 р., з метою забезпечення позову був накладений арешт на грошові суми в установах банків, що належать ТОВ «Будпроект» у сумі 559 388,80 грн. до розгляду справи по суті.

Ухвалою Верховного суду України від 19.04.2007 р. було відмовлено у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду від 08.02.2007 р. у цій справі.

Ухвалою ГС АР Крим від 12.06.2007 р., залишеною без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.07.2007 р. та постановою Вищого господарського суду України від 22.11.2007 р., були повернуті матеріали зустрічної позовної заява ТОВ «Будпроект» без розгляду.

Ухвалою Верховного суду України від 14.02.2008 р. було відмовлено в порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду від 22.11.2007 р. у цій справі.

Відповідач у судове засідання не з’явився, відзив на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи був проінформований належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін – це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо неявка цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи судом не вбачається.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався у порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

29.08.2005 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Татнафта-Крим» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будпроект» (Генпідрядник) був укладений договір підряду №26, п. 2.1 якого передбачено, що Замовник доручає, а Генпідрядник зобов’язується на свій ризик, у встановлені договором строки в межах договірної ціни власними та залученими силами та коштами виконати наступні види робіт:

- передбачені проектно-кошторисною документацією на будівництво, графіком виробництва та фінансування робіт (Додаток №1), комплекс будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт на об’єкті (АЗС багатопаливна, що знаходиться за адресою: м. Севастополь, Фіолентівське шосе, 4а);

- поставити на будівельний майданчик необхідні матеріали, обладнання, вироби, конструкції, комплектуючі вироби, будівельну техніку, за виключенням матеріалів та обладнання, що поставляється Замовником;

- ввести об’єкт в експлуатацію відповідно до ДБН А. 3.1-3-94;

- усунути допущені недоліки та дефекти, які виникли в ході приймання робіт, а також що виникли та виявлені в період гарантійних строків експлуатації об’єкта через неякісне виконання робіт;

- дотримуватися умов виконання робіт, встановлених при необхідності додатковими угодами сторін та нести матеріальну відповідальність за їх невиконання.

Згідно з п. 3.1 договору договірна ціна робіт складає 2 525 000,00 грн., з урахуванням ПДВ.

Договірна ціна підлягає уточненню у випадку зміни обсягів робіт, значних розбіжностей фактичних та проектних умов будівництва, які не могли бути враховані при узгодженні ціни, а також, якщо не будуть підтверджені актами виконаних робіт. При цьому сторони у випадку зміни обсягу робіт за цим договором здійснюють оформлення даних робіт шляхом додаткової угоди з переглядом договірних цін (п. 3.3 Договору).

В договірну ціну не входить вартість обладнання, закупленого замовником (окрім їх монтажу та пусконалагоджувальних робіт), та окремих видів робіт згідно Додатку №2 (п. 3.4 Договору).

В п. 4.1 Договору сторони передбачили строк початку виконання будівельно-монтажних робіт – 6 вересня 2005 року. Строк закінчення виконання БМР та підписання акта вводу об’єкта в експлуатацію – 8 лютого 2006 року. Початком виконання робіт було вирішено вважати підписання Генпідрядником акта приймання будівельного майданчику та перерахування Замовником авансу на закупівлю матеріалів Генпідрядником.

Строки виконання видів робіт (етапів робіт) передбачені графіком виробництва та фінансування робіт, який додається до цього договору (Додаток №1) (п. 4.2 Договору).

Відповідно до п. 5.1 Договору Замовник забезпечує безперервне фінансування будівництва об’єкта, виконує проміжні платежі (за виконання робіт, етапи робіт, комплекс робіт) на підставі актів виконаних робіт, підписаних уповноваженими представниками сторін. Акт виконаних робіт Генпідрядник передає Замовнику не пізніше 20-го числа поточного місяця. Замовник протягом 10 днів перевіряє факт та якість виконаних робіт, відображених в акті, підписує його в частині фактично виконаних обсягів робіт. Оплата виконаних робіт здійснюється Замовником протягом 10 банківських днів з моменту підписання акта.

Отриманий аванс в розмірі 30% від загальної вартості робіт Генпідрядник протягом 10 робочих днів після отримання зобов’язується використати на придбання та доставку необхідних для виконання робіт матеріалів, обладнання, конструкцій, виробів та надає Замовнику документально підтверджену інформацію про найменування, кількість та ціну придбаних матеріальних ресурсів (п. 5.3 Договору).

Згідно з п. 9.1 Договору Генпідрядник залучає для виконання спеціальних робіт субпідрядні організації та забезпечує координацію їх діяльності на будівельному майданчику.

Відповідно до п. 13.1 Договору здача-приймання робіт, у тому числі прихованих, в процесі виконання БМР та після їх закінчення на об’єкті здійснюється відповідно до чинних норм та правил та оформлюється актами виконання робіт та актом вводу в експлуатацію.

Сторонами був підписаний графік виробництва та фінансування робіт (том І, а. с. 20), за яким будівельно-монтажні роботи мали бути закінчені в першій декаді лютого 2006 року.

30.11.2005 р. між сторонами у справі була укладена додаткова угода до підрядного договору №26 від 29.08.2005 р., якою п. 3.1 Договору був викладений у наступній редакції: «договірна ціна робіт складає 2 525 000,00 грн., у тому числі ПДВ 420 833,00 грн., є твердою, тобто незмінною на весь обсяг будівництва та уточнюється лише у випадку зміни Замовником в процесі будівництва проектних рішень, що викликає зміну обсягів робіт та вартісних показників». Цією угодою з тексту договору був виключений пункт 3.3, та доповнений пунктом 2.1.6 наступного змісту: «по закінченню будівельних робіт надати Замовнику затверджений акт державної комісії про введення об’єкту в експлуатацію. Без надання акта державної комісії про введення об’єкту в експлуатацію сторони вважають умови договору не виконаними Генпідрядником в повному обсязі».

Крім того, в цей же день (30.11.2005 р.) між сторонами був укладений новий графік виробництва та фінансування робіт, яким передбачено, що роботи мають бути завершені не пізніше, ніж у другій декаді 2006 року (том І, а. с. 28), та була підписана поетапна розшифровка видів робіт до графіку виробництва та фінансування робіт (том І, а. с. 29-30).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов укладеного договору позивачем були на користь ТОВ «Будпроект» за період з 10.10.2005 р. по 13.01.2006 р. були перераховані авансові кошти на загальну суму 1 257 500,00 грн., що підтверджується наступними платіжними дорученням, наявними в матеріалах справи:

- платіжне доручення №158 від 10.10.2005 р. на суму 400 000,00 грн.;

- платіжне доручення №5237 від 11.11.2005 р. на суму 150 000,00 грн.;

- платіжне доручення №232 від 11.11.2005 р. на суму 207 500,00 грн.;

- платіжне доручення №378 від 13.01.2006 р. на суму 500 000,00 грн.

У той же час, підписана ТОВ «Будпроект» довідка про освоєння отриманих коштів (том І, а. с. 31) свідчить, що станом на 15.05.2006 р. відповідачем були виконані підрядні роботи на суму 898 111,20 грн., у зв’язку з чим неосвоєними є кошти у розмірі 359 388,80 грн.

Крім того, платіжним дорученням №26 від 17.05.2006 р. ТОВ «Татнафта-Крим» був перерахований на користь відповідача авансовий платіж на суму 200 000,00 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджується невиконання відповідачем підрядних робіт на суму 559 388,80 грн. (359 388,80 грн. + 200 000,00 грн.), тобто порушення ним умов договору підряду №26 від 29.08.2005 р., через що суд вважає за необхідне повідомити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. При цьому, майново-господарськими, згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення стосовно господарських зобов’язань міститься в ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до п. 10.2 договору підряду №26 від 29.08.2005 р. Генпідрядник виконує роботи відповідно до проектної документації, будівельних норм та правил, графіків виконання робіт.

Згідно з п. 10.4 Договору Генпідрядник заздалегідь та в письмовій формі повідомляє Замовника про можливе затримання та призупинення виконання робіт з незалежних від нього обставин.

Однак, відповідач не надав суду доказів направлення на адресу позивача відповідних повідомлень, у той час як відповідно до приписів статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, способом, передбаченим чинним законодавством для доведення фактів такого роду.

Отже, матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем своїх обов’язків за договором підряду №26 від 29.08.2005 р. в частині своєчасного виконання робіт та освоєння отриманих від позивача авансових коштів.

Відповідно до частини 1 статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Також, частиною 2 статті 852 Цивільного кодексу України передбачено, що за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Слід мати на увазі, що істотність порушення визначається виключно за об’єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору, причому вина сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і взагалі для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Суд вважає, що допущені відповідачем порушення умов договору підряду №26 від 29.08.2005 р. та законодавства є істотними, оскільки в значній мірі позбавили позивача того, на що вона розраховувала при укладанні спірного договору, а саме: на своєчасне збудування та введення в експлуатацію автозаправної станції, що знаходиться за адресою: м. Севастополь, Фіолентівське шосе, 4а.

В свою чергу, під час розгляду справи, відповідач, всупереч вимогам статей 33, 34 ГПК України, не надав суду належних та допустимих доказів наявності обставин, які б свідчили, що порушення строків здійснення підрядних робіт спричинилося з обґрунтованих підстав.

Таким чином, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Татнафта-Крим» в частині розірвання договору підряду №26 від 29.08.2005 р. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 18. 4 договору підряду №26 від 29.08.2005 р. Генпідрядник, з вини якого призупиняються роботи або розривається договір, відшкодовує Замовнику збитки, пов’язані з цим рішенням. Генпідрядник при цьому відшкодовує Замовнику раніше профінансовану суму на виконання БМР та сплачує неустойку згідно п. 15.2 цього договору.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч. 2 ст. 1212 ЦК України).

Причому, згідно з ч. 3 цієї статті, положення цієї глави застосовуються також, зокрема, до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Необхідність в поверненні виконаного однією із сторін договору виникає у разі дострокового припинення договору (до його повного виконання), тобто у випадку розірвання. Якщо одна сторона своє зобов’язання до цього належне виконала, таке виконання втрачає правову підставу.

Суд зазначає, що застосування норм статті 1212 Цивільного кодексу України при зміні або розірванні договору не перешкоджає частина 4 ст. 653 ЦК України. В цій частині визначається, що сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Дійсно, право вимагати повернення виконаного надається не стороні договору, а суб’єкту, який вже втратив статус сторони договору. Аналогічно і обов’язок повернення несе не сторона договору, а суб’єкт, який мав такий статус у минулому.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач не надав суду доказів повернення отриманих авансових коштів у сумі 559 388,80 грн., які не були використані ним на здійснення підрядних робіт, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Татнафта-Крим» щодо їх примусового стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпроект» також підлягають задоволенню.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Розірвати підрядний договір №26 від 29.08.2005 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Татнафта-Крим» (99011, м. Севастополь, вул. Велика Морська, 4, ідентифікаційний код 32776885) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будпроект» (м. Ялта, пров. Санаторний в’їзд, 4/1, кв. 11; 49044, м. Дніпропетровськ, вул. К. Цеткін, 8).

3.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпроект» (м. Ялта, пров. Санаторний в’їзд, 4/1, кв. 11; 49044, м. Дніпропетровськ, вул. К. Цеткін, 8) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Татнафта-Крим» (99011, м. Севастополь, вул. Велика Морська, 4, ідентифікаційний код 32776885) грошові кошти у сумі 559 388,20 грн., 5678,88 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.