ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.08

Справа № А-8/307

Господарський суд Івано-Франківської області у складі :

Cуддя Шіляк Марина Анатоліївна

При секретарі Феденько Наталія Михайлівна

розглянувши справу

за позовом ДПІ в Тисменицькому районі вул. Галицька,17, м. Тисмениця, Івано-Франківська область, 77400

до відповідача ПП Теодоровича Володимира Ярославовича вул. Франка, 89, с. Радча, Тисменицький район, Івано-Франківська область, 77457

про стягнення податкового боргу в сумі 13,20 грн.

За участі представників :

Від позивача: Шамотайло Б.Ю. - головний державний податковий інспектор юридичного сектору, довіреність від 11.09.07 р. №9-133/10/10-015

Від відповідача: не з'явився.

Встановив: до господарського суду Івано-Франківської області подано позовну заяву про звернення стягнення заборгованості за рахунок активів боржника в сумі 93,72 грн..

Господарським судом 30.10.2007 р. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі. В судовому засіданні 26.12.2007 р. оголошувалась перерва до 08.01.2008 р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, місце та дату проведення судового засідання, заперечення проти позову не подав.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд встановив, що в згідно заяви №05532 від 29.12.2004 р. поданої Теодоровичем В.Я. ДПІ в Тисменицькому районі видано свідоцтво платника єдиного податку №419561 на 2005 рік. Відповідно до Указу Президента України "Про спрощену систему звітності суб'єктів малого підприємництва" суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок Державного казначейства України.

Згідно нарахувань за сім місяців 2005 року сума податкового зобов'язання становила 525 грн. Однак приватним підприємцем сплаченно лише 450 грн. За несвоєчасне погашення податковго зобов'язання ДПІ нарахувала Теодоровичу В.Я пеню у розмірі 18,72 грн. згідно п. 1.14 ст. 1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

В ході здійснення фінансово-господарської діяльності, відповідачем, станом на 26.10.07 не сплачено заборгованість по єдиному податку в сумі 93,72 грн.

Позивачем подано суду заяву №13012/10/10-015 від 26.12.2007 р. в якій повідомляється, що відповідачем погашено станом на 26.12.07 частиною заборгованості, в зв'язку з чим заявлена сума боргу зменшилася та становить 13,20 грн., тому провадження в частині позову на суму 80,52 грн. слід закрити в порядку п. 3 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства.

Суд вважає позовні вимоги обгрунтованими а позов таким, що підлягає задоволенню.

Податковим боргом в розумінні п.п. 1.3 ст.1 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»є податкове зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному або судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов’язання.

Наявність податкового боргу відповідача підтверджується довідкою ДПІ в Тисменицькому районі про суму заборованості станом на 26.12.07. Доказів виконання зобов’язання щодо сплати боргу в повному розмірі відповідач не подав, доводи ДПІ про наявність заборгованості в сумі 13,20 грн. не спростував.

На виконання п. 6.2 ст. 6 Закону України "Про порядок погашення зобов"язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" 18.10.06 позивачем було надіслано першу податкову вимогу №1/2106. Оскільки сума боргу платником не була сплачена, 13.12.06 надіслано другу податкову вимогу №2/2511, яка також залишилась не виконаною.

Відповідно до ч. 2ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Примусове стягнення податкової заборгованості передбачена законодавством України, процедура погашення податкової заборгованості платника податків шляхом звернення стягнення на активи відповідного платника податків.

Згідно ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.п.3.1.1 ст.3 вказаного Закону, активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. Активами платника податків в розумінні п.п.1.7 ст.1 вказаного закону є кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній особі за правом власності або повного господарського відання.

За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення податкового боргу обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до п.4ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 41, 124 Конституції України, п.п. 1.3 ст.1, п.п.3.1.1 ст.3, п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5, п.6.2 ст. 6 Закону України "Про порядок погашення зобов"язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", 157, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задоволити частково.

Стягнути з ПП Теодоровича Володимира Ярославовича, вул. Франка, 89, с. Радча, Тисменицького району, Івано-Франківської області, 77457 на користь держави в особі ДПІ в Тисменицькому районі вул. Галицька, 17, м. Тисмениця, Івано-Франківська область, 77400 - 13,20 грн. податкового боргу за рахунок активів боржника.

Провадження в решті боргу закрити.

Виконавчий лист видати після набрання постановою законної сили за заявою сторони, на користь якої ухвалено рішення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                            Шіляк Марина Анатоліївна

постанова підписана 11.01.08

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

_____________Треф'янчин Андрій Михайлович