ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2008 р.                                                                      Справа №13/209

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПриватАгро-Черкаси", с. Білозір''я, Черкаський район, Черкаська область,19635

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Максимко", вул Леніна 21, с. Хорошки, Лубенський район, Полтавська область,37512

про стягнення 67524,16 грн.

Суддя Босий В.П.

Представники:

від позивача: Бочковський М.П., дов. від 20.02.2008р., Душкова С.І., дов. від 20.02.2008р.

від відповідача: не з"явився.

Обставини спору: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 36465,00 грн. основного боргу, 4558,08 грн. інфляційних витрат, 26072,47 грн. неустойки, 428,58 грн. річних за неналежне виконання умод Договору на виконання агротехнічних робіт № 125-ПАЧ від 04.09.2007р.

Представники позивача позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач не скористався наданими йому правами (ст. 22 ГПК України) для захисту своїх інтересів, а саме: його представник в судове засідання не з’явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, відзив на позов не надав.

Від відповідача надійшла телеграма про відкладення розгляду справи, в зв"язку із знодженням юрисконсульта у відпустці. Але відповідачем не надано доказів поважності причини неявки свого представника. Відповідно до ст. 28 ГПК України керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Таким чином, інститут представництва в господарському процесі не обмежує сторони в залученні до участі в справах інших представників.

Крім того, статтею 69 ГПК України передбачено, що господарський спір має бути вирішено у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. Строк вирішення даного спору закінчується.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо, і господарський суд повідомляв належним чином відповідача про час, дату і місце проведення судового засідання, згідно з п. 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Вищого господарського суду України (від 10.12.2002р. №75), а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, то справа розглядається за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача, суд встановив, що 04.09.2007р. між сторонами по справі укладено Договір на виконання агротехнічних робіт № 125-ПАЧ, відповідно до умов якого відповідач зобов"язався прийняти виконані роботи по збору врожаю цукрового буряку та оплатити їх у порядку, визначеному Договором.

У відповідності до п. 2. 6 Договору кінцева здача фактично виконаних робіт здійснюється шляхом підписання акту прийому-здачі виконаних робіт. На виконання умов Договору позивачем виконано комплекс робіт по збору врожаю, про що складений та підписаний сторонами акт № АЧ-0000093 здачі-прийняття робіт від 17.12.2007р.

Пунктом 3.1 Договору визначена вартість робіт.

Відповідно до п. 3.4. Договору оплата за виконані роботи повинна бути здійснена не пізніше 3-х днів з моменту підписання акту виконаних робіт, тобто не пізніше 21.12.2007р. Свої зобов"язання щодо оплати вартості виконаних агротехнічних робіт відповідач не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, яка станом на 21.12.2007р. становить 36465,00 грн. (розрахунки в матеріалах справи).

На претензію позивача від 04.03.2008р. з вимогою розрахуватися, відповідач не відреагував належним чином.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов"язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач дійсно порушив взяті на себе зобов"язання.

Відповідно до п. 4.2 Договору позивачем нарахована пеня в розмірі 0,5 % за кожний день прострочки платежу від суми заборгованості за період з 21.12.2007р. по 12.05.2008р., що становить 26072,47 грн.

У відповідності з Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов”язань” розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов”язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За власним розрахунком, здісненим судом, відповідно до вимог ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов”язань” за період з 21.12.2007р. по 12.05.2008р., до стягнення підлягає - 2861,84 грн. пені.

Отже, в частині стягнення 23210,63 грн. пені суд відмовляє.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов”язання, на вимогу кредитора зобов”язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати, за розрахунками позивача, становлять 4558,08 грн. за час прострочення виконання грошового зобов”язання. Три проценти річних з простроченої суми складає 428,58 грн.

Господарський суд, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, з’ясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спорів, дійшов висновку задовольнити позовні вимоги частково.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до ст. 49 ГПК України.

На підставі матеріалів справи та керуючись 32-33, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суддя, -

В И Р І Ш И В :

1. Задовольнити позов частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Максимко"( с. Хорошки, Лубенський район, Полтавська область,37512, , р/р 3892 в ВАТ "Укрексімбанк", МФО 331649) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПриватАгро-Черкаси" ( м. Черкаси, Черкаська область,18002, вул. Гоголя, 221, , р/р 3471 в Черкаському регіональному відділенні КБ "ПриватБанк", МФО 354347) -36465,00 грн. основного боргу, 2861,84 грн. пені, 4558,08 грн. інфляційних витрат, 428, 58 грн. річних, 443,13 грн. державного мита та 77,44 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В частині стягнення 23210,63 грн. пені - відмовити.

Суддя                                                                       Босий В.П.