ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.11.08 р.                     Справа № 2/239

Суддя господарського суду Донецької області Мартюхіна Н.О.

при секретарі судового засідання Трубачевій А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” м. Донецьк (Амвросіївське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства)

до відповідача: Обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк

про стягнення заборгованості в сумі 33274,57 грн.

За участю

представників сторін:

від позивача: Кошуба В.О. – за довір.

від відповідача: Анохіна Т.І. – за довір.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Комунальне підприємство “Компанія “Вода Донбасу” м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк про стягнення заборгованості в розмірі 33274,57 грн. з яких 27693,58 грн. – сума основного боргу, 4908,36 грн. – інфляційна складова, 672,63 грн. – 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наявність заборгованості за період з 01.08.2007р. по 31.08.2008р. за надані послуги з питного водопостачання та водовідведення в сумі 27750,60грн. Як на правові підстави позову посилається на Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України.

Відповідач надав відзив на позовну заяву від 24.11.2008р. № юр/4432, де вказує, що позов визнає частково в сумі основного боргу – 27693,58грн. в решті позовних вимог просить відмовити. Також відповідач просить розстрочити виконання рішення строком на 12 місяців.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

Позивачем в період з 01.08.2007р. по 31.08.2008р. було надано послуги з водопостачання та водовідведення на об’єкти відповідача.

Кількість поставленої води та очищеннях стічних вод визначалася сторонами шляхом складання двосторонніх актів, зокрема від 22.08.2007р., 22.09.2007р., 25.10.2007р., 26.11.2007р., 26.05.2008р., 19.05.2008р., 26.05.2008р., 23.06.2008р., 24.06.2008р., 24.07.2008р., 26.08.2008р., які підписані представниками сторін без зауважень.

На підставі актів зняття показань водолічильників позивачем були виставлені рахунки від 23.08.2007р. на суму 828,00грн., від 21.09.2007р. на суму 2488,81грн., від 26.10.2007р. на суму 12223,81грн., від 26.11.2007р. на суму 12474,00грн., від 26.05.2008р. на суму 907,20грн., від 25.06.2008р. на суму 712,80грн., від 25.07.2008р. на суму 525,60грн., від 27.08.2008р. на суму 900грн. Зазначені рахунки були отримані відповідачем, про що свідчать відмітки про отримання на рахунках.

Всього за період з 01.08.2007р. по 31.08.2008р. відповідачу було надано послуги з водопостачання та водовідведення на загальну суму 27750,60 грн.

За отримані послуги з водопостачання та водовідведення, відповідач розрахувався частково в сумі 57,02 грн.

У зв’язку з чим за позивачем за період з 01.08.2007р. по 31.08.2008р. рахується заборгованість за отримані послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 27693,58 грн., що підтверджується двостороннім актом звірки взаємних розрахунків станом на 01.10.2008р., який підписаний та скріплений печатками без зауважень з обох сторін.

Відповідач доказів погашення заборгованості в розмірі 27693,58 грн. не представив.

Відповідно до приписів ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов’язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту, із господарського договору чи інших угод, передбачених законом.

Нормативно-правовим актом, який встановлює порядок користування питною водою із комунальних водопроводів та приймання стічних вод до комунальної каналізації є Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України.

В виконання п. 1.4. Правил позивачем надавалися послуги з питного водопостачання та водовідведення Обласному комунальному підприємству “Донецьктеплокомуненерго” в особі виробничої одиниці “Амвросіївськатепломережа”.

Пунктом 12.9. Правил встановлено, що рахунки та інші платіжні документи підлягають сплаті абонентом в триденний термін після їх пред’явлення водоканалом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України),

Аналогічні положення щодо виконання зобов’язань містить Господарський кодекс України. Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 22 ГПК України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

З огляду на викладене, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, порушення відповідачем зобов’язань, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб і на підставі ст. 78 ГПК України позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 672,63 грн. за період з 27.08.2007р. по 31.09.2008р. та індекс інфляції в розмірі 4908,36 грн. за період з 01.09.2007р. по 31.09.2008р. на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційної складової суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення 3% річних в розмірі 672,63 грн. та індекс інфляції в сумі 4908,36 грн. обґрунтовані, арифметично вірні та підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, порушення відповідачем зобов’язань, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, доведені належним чином та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відносно клопотання відповідача, щодо розстрочення виконання рішення строком на 12 місяців, то суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 6 ст. 83 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення, суд приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що розстрочка виконання рішення господарського суду може бути надана лише у виключних випадках, коли є достатньо доказів того, що у сторін з поважних причин немає можливості виконати рішення у встановлений строк чи встановленим способом.

Відповідачем не надано жодного доказу в обґрунтування заявленого клопотання, у зв’язку з чим, встановити наявність фактів на які посилається відповідач та взяти їх до уваги не уявляється можливим.

Заявником не надано жодного доказу в обґрунтування обставин, які викладені у заяві про розстрочення виконання рішення, тому суд відмовляє у її задоволенні.

Крім того, суд роз’ясняє, що відповідно до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що утрудняють виконання рішення або роблять його неможливим відповідач не позбавлений права звернутися до суду із заявою про розстрочення чи відстрочення виконання рішення на стадії виконавчого провадження.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 599, 615, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 78, ст. ст. 82 –85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” м. Донецьк до Обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк про стягнення заборгованості в розмірі 33274,57 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненерго” (83086, м. Донецьк, вул. Донецька, 38, ) на користь Комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” (83001, м. Донецьк, вул. Артема, 85, ) суму боргу в розмірі 27693,58 грн., індекс інфляції в розмірі 4908,36 грн., 3% річних в розмірі 672,63 грн., судові витрати: державне мито у розмірі 332,75 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя