КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2008                                                                                           № 26/160

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Ропій Л.М.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Хіппель О.Н. – представник (дов. б/н від 12.09.2008);

від відповідача - Загурська О.Й. – представник (дов. № 498-13 від 14.08.2008);

Череповський Є.В. – представник (дов. № 541-13 від 19.08.2008);

від 3-іх осіб - 1. Атаманчук Д.І. – провідний юрисконсульт (дов. № 2-10д від 24.12.2007);

2. Грищенюк Д.І. – провідний юрисконсульт (дов. № 2-75 від 08.07.2008);

3. Корнєва Л.І. – головний юрисконсульт (дов. № 302 від 28.12.2007);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Укрнафтогазкомплект" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду м.Києва від 05.06.2008

у справі № 26/160

за позовом                               ВАТ "Дрогобицький машинобудівний завод"

до                                                   Дочірнього підприємства "Укрнафтогазкомплект" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

третя особа відповідача           1. Дочірня компанія „Укргазвидобування” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”,

2. Дочірня компанія „Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”,

3. Відкрите акціонерне товариство „Укртранснафта”

про                                                  стягнення 635720,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відкритим акціонерним товариством „Дрогобицький машинобудівний завод”(надалі позивач) заявлений позов до Дочірнього підприємства „Укрнафтогазкомплект” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” (надалі відповідач) про стягнення з відповідача заборгованості за поставлену продукцію виробничо-технічного призначення (надалі продукція) за договором № 116-05 від 30.05.2005, з яких 445 960,05 грн. становить сума основного боргу, 36 704,90 грн. – 3% річних від простроченої суми, 153 055,28 грн. – індексу інфляції за весь час прострочення. Позовні вимоги обґрунтовані приписами статей 625, 712 Цивільного кодексу України з огляду на те, що загальна вартість поставленої позивачем продукції відповідачу складає 455 690,05 грн., що підтверджується залученим актом прийому-передачі № УНК-069 від 14.06.2005. Однак, відповідач підписавши акт прийому-передачі, не сплатив позивачеві вартість продукції, що слугувало підставою для звернення до суду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.06.2008 у справі № 26/160 позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 455 690,05 грн. основного боргу, 36 704,90 грн. – 3% річних, 153 055,28 грн. – інфляційних збитків, 6 357,20 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення мотивоване доведеністю з боку позивача факту належного виконання своїх зобов’язань за договором № 116-05 від 30.05.2005, що підтверджується актом прийому-передачі № УНК-069 від 14.06.2005 поставленої продукції, який підписаний та скріплений печатками сторін. Суд визнав вимогу позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за поставлену, але не оплачену відповідачем, продукцію за вказаним договором загалом на суму 455 690,05 грн., такою, що підлягає задоволенню. З огляду на положення статті 625 Цивільного кодексу України позовні вимоги про стягнення з відповідача 36 704,90 грн. 3% річних від простроченої суми, 153 055,28 грн. – індексу інфляції за весь час прострочення господарським судом першої інстанції задоволені повністю.

Відповідач – Дочірнє підприємство „Укрнафтогазкомплект” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”, не погоджуючись із згаданим рішенням Господарського суду міста Києва від 05.06.2008 у цій справі, подав апеляційну скаргу, у якій просить апеляційну інстанцію рішення скасувати та прийняти нове, яким повністю відмовити у задоволенні позову.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Посилаючись на статтю 530 Цивільного кодексу України та умови договору № 116-05 від 30.05.2005, а саме п. 3.5, відповідач наголошує на тому, що строк виконання зобов’язання з оплати поставленої позивачем продукції не настав, оскільки судом не досліджено факт розрахунку з відповідачем кінцевих споживачів (ВАТ „Укртранснафта”, ДК „Укргазвидобування”, ДК „Укртрансгаз”), для яких проводилась закупівля продукції.

Також, зауважує на тому, що тільки в разі надходження 100% грошових коштів на рахунок відповідача, останній в триденний строк зобов’язаний розрахуватись з позивачем.

Зважаючи на викладене, відповідач у апеляційній скарзі вважає, що за договором строк виконання зобов’язання з оплати поставленої продукції не настав, отже з боку відповідача немає порушення прав позивача передбачених договором.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2008 у справі № 26/160 було залучено до участі у даній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ДК „Укргазвидобування” НАК „Нафтогаз України”, ДК „Укртрансгаз” НАК „Нафтогаз України” та ВАТ „Укртранснафта”, зобов’язано останніх надати відзиви на апеляційну скаргу з нормативним та документальним обгрунтуванням та докази надходження грошових коштів споживачів – третіх осіб, відповідно до п. 3.5 договору № 116-05 від 30.05.2005.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.10.2008 у цій справі було зобов’язано третю особу – ДК „Укргазвидобування” НАК „Нафтогаз України” надати письмові пояснення щодо наявності заборгованості, яка виникла перед відповідачем за договором від 27.12.2004 № 2819/11-04/601-04.

ДК „Укргазвидобування” НАК „Нафтогаз України” (третя особа-1) у відзиві на апеляційну скаргу та залучених поясненнях підтримала доводи апеляційної скарги та просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2008. При цьому, наголошує на тому, що ДК „Укргазвидобування” НАК „Нафтогаз України” перебуває у скрутному фінансовому стані, який викликаний податковим навантаженням та несвоєчасними розрахунками боржниками компанії та повідомив, що по мірі надходження коштів проводить розрахунки зі своїми кредиторами, зокрема, із ДП „Укрнафтогазкомплект” НАК „Нафтогаз України”. Присутній у судовому засіданні представник ДК „Укргазвидобування” НАК „Нафтогаз України” усно підтвердив факт наявності заборгованості перед відповідачем за поставлену продукцію згідно договору від 27.12.2004 № 2819/11-04/601-04.

ДК „Укртрансгаз” НАК „Нафтогаз України” (третя особа-2) 14.10.2008 подала через канцелярію суду відзив на апеляційну скаргу, в якому повідомила, що остання не є стороною за договором № 116-05 та не отримувала відповідно до умов договору від позивача або відповідача продукцію виробничо-технічного призначення.

Присутні у судовому засіданні представники позивача усно підтримали позовні вимоги, просили залишити оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2008 у цій справі без змін, з мотивів у ньому викладених.

Розпорядженням Голови Київського апеляційного господарського суду № 01-23/1/1 від 26.08.2008 „Про зміну складу колегії суддів”, в зв’язку з виробничою необхідністю (перебуванням судді Коротун О.М. у відпустці) було доручено розгляд апеляційної скарги у справі № 26/160 колегії суддів у складі: Ропій Л.М. - головуюча суддя, судді: Попікова О.В., Смирнова Л.Г.

Розпорядженням Голови Київського апеляційного господарського суду № 01-23/1/2 від 15.09.2008 р. „Про зміну складу колегії суддів”, в зв’язку з виробничою необхідністю (виходом на роботу судді, який входить до постійного складу даної колегії суддів) було доручено розгляд апеляційної скарги у справі № 26/160 колегії суддів у складі: Ропій Л.М. - головуюча суддя, судді: Буравльов С.І., Попікова О.В.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 30.05.2005 між позивачем (ВАТ „Дрогобицький машинобудівний завод”) та відповідачем (ДП „Укрнафтогазкомплект” НАК „Нафтогаз України”) укладено договір № 116-05, відповідно до п. 1.1, якого постачальник (позивач) зобов’язується поставити покупцю (відповідач) продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець прийняти і оплатити продукцію на умовах, викладених у договорі. Найменування, кількість, асортимент продукції вказані у специфікаціях (Додатках), які складаються до даного договору і є його невід’ємною частиною (п. 1.2).

Пунктами 2.1 та 2.2 договору від 30.05.2005 № 116-05 передбачено, що ціни на продукцію вказані у специфікаціях. Загальна сума договору складає суму підписаних специфікацій.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач на виконання умов договору поставив, а відповідач прийняв продукцію, а саме: калібратори ЦС 295,3 СТ у кількості 25 шт. та калібратори ЦС 393,7 СТ у кількості 13 шт., загалом на суму 455 690,05 грн., що підтверджується залученим до матеріалів справи актом № УНК-069 прийому-передачі від 14.06.2005.

Наведене підтверджується залученою до матеріалів справи накладною № 099/200 від 14.06.2005 на відпуск товарно-матеріальних цінностей (калібратори ЦС 295,3 СТ у кількості 25 шт. та калібратори ЦС 393,7 СТ у кількості 13 шт.) згідно договору № 116-05 від 30.05.2005 на суму 455 690,05 грн., які отримав уповноважений представник відповідача Дмух А.А. на підставі Довіреності № 511745 від 14.06.2005.

Сторони за договором № 116-05 погодили п. 3.5 договору та визначили, що остаточні розрахунки здійснюються покупцем після поставки продукції та підписання акту прийому-передачі продукції на протязі 3-х банківських днів з дня надходження коштів від споживача продукції – ДК „Укргазвидобування”, ДК „Укртрансгаз”, ВАТ „Укртранснафта”.

В матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем поставленої позивачем продукції, і відповідно заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену згідно договору від 30.05.2005 № 116-05 товар становить 455 690,05 грн., що не заперечується з боку останнього.

Однак, апеляційна інстанція визнає помилковим висновок Господарського суду міста Києва щодо наявності правових підстав для задоволенню позовних вимог ВАТ „Дрогобицький машинобудівний завод” про стягнення з Дочірнього підприємства „Укрнафтогазкомплект” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” згаданої заборгованості у розмірі 455 690,23 грн. з огляду на наступне:

Відповідно до вимог статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно з ч. 2 статті 21 ГПК України, позивачами є підприємства та організації, що подали позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Однак, наявність права на пред’явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації, встановленого вищевказаними нормами, права.

Відсутність права на позов у матеріальному розумінні, тягне за собою ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Отже, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен з’ясувати наявність чи відсутність факту порушення або оспорення прав особи, яка звернулася до суду з позовом, а також наявність спору між сторонами, оскільки в силу статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи саме у спорах, що виникають між сторонами з тих або інших підстав, і, відповідно ухвалити рішення про захист порушеного права або відмову позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Частина 1 ст. 15 Цивільного Кодексу України закріплює за кожною особою право на захист свого цивільного права. Підставою для захисту є порушення, невизнання або оспорювання цивільного права. Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що обов’язковою умовою для звернення до суду з позовом є наявність порушеного або оспорюваного права.

Як вбачається з умов укладеного договору від 30.05.2005 № 116-05, сторони погодили наступний порядок розрахунків: розрахунки за продукцію здійснюються покупцем в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника (п.3.2) Умови оплати продукції: попередня оплата або оплата після поставки продукції, зазначаються в кожній специфікації (п.3.2 договору).

Залучена позивачем до матеріалів справи Специфікація № 3 (додаток до договору № 116-05 від 30.05.2005, якою сторони погодили найменування, кількість та асортимент продукції, в яких зазначено: умови оплати: оплата по факту поставки) містить найменування товару та ціну,

яка не збігається із відвантаженим товаром зазначеним у акті прийому-передачі № УНК-069 від 14.06.2005 та накладній на відпуск товарно-матеріальних цінностей № 099/200 від 14.06.2005. У матеріалах справи відсутня Специфікація № 1, зазначена позивачем у позовній заяві і в рішенні Господарського суду міста Києва від 05.06.2008.

Згідно умов п. 3.3 договору від 30.05.2005 № 116-05 попередня оплата продукції (100% або часткова) здійснюється покупцем за кожну узгоджену до поставки партію продукції протягом 3-х банківських днів після надходження грошових коштів від споживачів продукції – ДК „Укргазвидобування”, ДК „Укртрансгаз”, які перераховуються постачальнику на підставі рахунку. При цьому, п. 3.5 згаданого договору сторони погодили, що остаточні розрахунки за поставлену продукцію здійснюються покупцем після поставки продукції та підписання акту прийому-передачі протягом 3-х банківських днів з дня надходження коштів від споживача продукції - ДК „Укргазвидобування”, ДК „Укртрансгаз”, ВАТ „Укртранснафта”.

Згідно п. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Умовами п. 3.5. договору сторони визначили, що строк виконання зобов’язання відповідача щодо оплати отриманої продукції - протягом 3-х банківських днів з дня надходження коштів від споживачів продукції – ДК „Укргазвидобування”, ДК „Укртрансгаз”, ВАТ „Укртрансгаз”.

Згідно п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Статтею 252 Цивільного кодексу України встановлено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

При цьому, специфіка визначення терміну вказівкою на подію, яка має неминуче настати, полягає в тому, що в момент укладання договору сторони відповідних правовідносин в силу об’єктивних обставин не можуть знати точної дати настання цієї події.

З огляду на положення п. 3.5 договору від 30.05.2005 № 116-05, сторони визначили строк виконання зобов’язання відповідача щодо оплати отриманої продукції – 3 банківські дні, і термін – певний момент у часі, з настанням якого пов’язано виникнення вказаного зобов’язання щодо оплати продукції – день надходження коштів від споживача продукції – ДК „Укргазвидобування”, ДК „Укртрансгаз”, ВАТ „Укртранснафта” (третіх осіб у справі).

Присутній у судовому засіданні повноважний представник третьої особи-1 не заперечував факту наявності заборгованості перед відповідачем за зазначеним договором та надав розрахунок боргу, відповідно до якого заборгованість ДК „Укргазвидобування” перед ДП „Укрнафтогазкомплект” за договором № 2819/11-04/601-004 від 27.12.2004 (по відвантаженим калібраторам ЦС 295,3 СТ у кількості 25 шт. та калібраторам ЦС 393,7 СТ у кількості 13 шт., постачальник ВАТ „Дрогобицький машинобудівний завод” за договором № 116-05 від 30.05.2005) станом на 18.09.2008 становить 457 968,50 грн., відповідно до видаткової накладної № 1132/35 залученої до матеріалів справи.

Як було встановлено під час апеляційного провадження, ДК „Укргазвидобування” і є кінцевим споживачем продукції, поставленої позивачем за договором від 30.05.2005 № 116-05 відповідачеві. Наведені обставини не заперечувались ні з боку відповідача ні з боку ДК „Укргазвидобування”, при цьому останній підтвердив факт наявної заборгованості перед відповідачем за поставлений товар, наголошував на скрутному фінансовому стані підприємства та повідомляв про намагання в подальшому сплатити наявну перед відповідачем заборгованість.

З огляду на викладені обставини, апеляційна інстанція не вбачає правових підстав для висновку щодо настання строку остаточного розрахунку відповідача із позивачем за поставлений останнім товар згідно договору від 30.05.2005 № 116-05, за умови погодження сторонами умов розрахунків в залежності від надходження коштів від споживача - ДК „Укргазвидобування”, та встановлення факту наявної заборгованості та ненадходження цих коштів відповідачу. І відповідно визнає помилковими висновки, викладені в рішенні Господарського суду міста Києва від 05.06.2008 щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог ВАТ „Дрогобицький машинобудівний завод” про стягнення з Дочірнього підприємства „Укрнафтогазкомплект” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” 455 690,23 грн. заборгованості.

Апеляційна інстанція визнає необґрунтованим відхилення судом І інстанції умов п. 3.5 договору від 30.05.2005 № 116-05 з огляду на наступне:

Відповідно до вимог статті 6 та статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Оскільки предметом спору є стягнення заборгованості за договором від 30.05.2005 № 116-05, та зважаючи на те, що п. 3.5. договору, яким розрахунок відповідача з позивачем поставлений в залежність від надходження коштів від споживачів продукції (в даному випадку третьої особи Дочірньої компанії „Укргазвидобування” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України), а вимог про визнання п. 3.5 договору недійсним окремо не заявлялось, відсутні підстави вважати, що строк виконання зобов’язання з оплати відповідачем вартості поставленої продукції настав, отже відсутнє порушення прав позивача. І відповідно відсутні правові підстави для стягнення з відповідача 36 704,90 грн. – 3% річних від простроченої суми, 153 055,28 грн. – індексу інфляції за весь час прострочення на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції на підставі п. 3 ч. 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

Відкритим акціонерним товариством „Дрогобицький машинобудівний завод” (надалі позивач) заявлений позов до Дочірнього підприємства „Укрнафтогазкомплект” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” (надалі відповідач) про стягнення з відповідача заборгованості за поставлену продукцію виробничо-технічного призначення (надалі продукція) за договором № 116-05 від 30.05.2005, з яких 445 960,05 грн. становить сума основного боргу, 36 704,90 грн. – 3% річних від простроченої суми, 153 055,28 грн. – індексу інфляції за весь час прострочення. Позовні вимоги обґрунтовані приписами статей 625, 712 Цивільного кодексу України з огляду на те, що загальна вартість поставленої позивачем продукції відповідачу складає 455 690,05 грн., що підтверджується залученим актом прийому-передачі № УНК-069 від 14.06.2005. Однак, відповідач підписавши акт прийому-передачі, не сплатив позивачеві вартість продукції, що слугувало підставою для звернення до суду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.06.2008 у справі № 26/160 позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 455 690,05 грн. основного боргу, 36 704,90 грн. – 3% річних, 153 055,28 грн. – інфляційних збитків, 6 357,20 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення мотивоване доведеністю з боку позивача факту належного виконання своїх зобов’язань за договором № 116-05 від 30.05.2005, що підтверджується актом прийому-передачі № УНК-069 від 14.06.2005 поставленої продукції, який підписаний та скріплений печатками сторін. Суд визнав вимогу позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за поставлену, але не оплачену відповідачем, продукцію за вказаним договором загалом на суму 455 690,05 грн., такою, що підлягає задоволенню. З огляду на положення статті 625 Цивільного кодексу України позовні вимоги про стягнення з відповідача 36 704,90 грн. 3% річних від простроченої суми, 153 055,28 грн. – індексу інфляції за весь час прострочення господарським судом першої інстанції задоволені повністю.

Відповідач – Дочірнє підприємство „Укрнафтогазкомплект” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”, не погоджуючись із згаданим рішенням Господарського суду міста Києва від 05.06.2008 у цій справі, подав апеляційну скаргу, у якій просить апеляційну інстанцію рішення скасувати та прийняти нове, яким повністю відмовити у задоволенні позову.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Посилаючись на статтю 530 Цивільного кодексу України та умови договору № 116-05 від 30.05.2005, а саме п. 3.5, відповідач наголошує на тому, що строк виконання зобов’язання з оплати поставленої позивачем продукції не настав, оскільки судом не досліджено факт розрахунку з відповідачем кінцевих споживачів (ВАТ „Укртранснафта”, ДК „Укргазвидобування”, ДК „Укртрансгаз”), для яких проводилась закупівля продукції.

Також, зауважує на тому, що тільки в разі надходження 100% грошових коштів на рахунок відповідача, останній в триденний строк зобов’язаний розрахуватись з позивачем.

Зважаючи на викладене, відповідач у апеляційній скарзі вважає, що за договором строк виконання зобов’язання з оплати поставленої продукції не настав, отже з боку відповідача немає порушення прав позивача передбачених договором.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2008 у справі № 26/160 було залучено до участі у даній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ДК „Укргазвидобування” НАК „Нафтогаз України”, ДК „Укртрансгаз” НАК „Нафтогаз України” та ВАТ „Укртранснафта”, зобов’язано останніх надати відзиви на апеляційну скаргу з нормативним та документальним обгрунтуванням та докази надходження грошових коштів споживачів – третіх осіб, відповідно до п. 3.5 договору № 116-05 від 30.05.2005.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.10.2008 у цій справі було зобов’язано третю особу – ДК „Укргазвидобування” НАК „Нафтогаз України” надати письмові пояснення щодо наявності заборгованості, яка виникла перед відповідачем за договором від 27.12.2004 № 2819/11-04/601-04.

ДК „Укргазвидобування” НАК „Нафтогаз України” (третя особа-1) у відзиві на апеляційну скаргу та залучених поясненнях підтримала доводи апеляційної скарги та просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2008. При цьому, наголошує на тому, що ДК „Укргазвидобування” НАК „Нафтогаз України” перебуває у скрутному фінансовому стані, який викликаний податковим навантаженням та несвоєчасними розрахунками боржниками компанії та повідомив, що по мірі надходження коштів проводить розрахунки зі своїми кредиторами, зокрема, із ДП „Укрнафтогазкомплект” НАК „Нафтогаз України”. Присутній у судовому засіданні представник ДК „Укргазвидобування” НАК „Нафтогаз України” усно підтвердив факт наявності заборгованості перед відповідачем за поставлену продукцію згідно договору від 27.12.2004 № 2819/11-04/601-04.

ДК „Укртрансгаз” НАК „Нафтогаз України” (третя особа-2) 14.10.2008 подала через канцелярію суду відзив на апеляційну скаргу, в якому повідомила, що остання не є стороною за договором № 116-05 та не отримувала відповідно до умов договору від позивача або відповідача продукцію виробничо-технічного призначення.

Присутні у судовому засіданні представники позивача усно підтримали позовні вимоги, просили залишити оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2008 у цій справі без змін, з мотивів у ньому викладених.

Розпорядженням Голови Київського апеляційного господарського суду № 01-23/1/1 від 26.08.2008 „Про зміну складу колегії суддів”, в зв’язку з виробничою необхідністю (перебуванням судді Коротун О.М. у відпустці) було доручено розгляд апеляційної скарги у справі № 26/160 колегії суддів у складі: Ропій Л.М. - головуюча суддя, судді: Попікова О.В., Смирнова Л.Г.

Розпорядженням Голови Київського апеляційного господарського суду № 01-23/1/2 від 15.09.2008 р. „Про зміну складу колегії суддів”, в зв’язку з виробничою необхідністю (виходом на роботу судді, який входить до постійного складу даної колегії суддів) було доручено розгляд апеляційної скарги у справі № 26/160 колегії суддів у складі: Ропій Л.М. - головуюча суддя, судді: Буравльов С.І., Попікова О.В.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 30.05.2005 між позивачем (ВАТ „Дрогобицький машинобудівний завод”) та відповідачем (ДП „Укрнафтогазкомплект” НАК „Нафтогаз України”) укладено договір № 116-05, відповідно до п. 1.1, якого постачальник (позивач) зобов’язується поставити покупцю (відповідач) продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець прийняти і оплатити продукцію на умовах, викладених у договорі. Найменування, кількість, асортимент продукції вказані у специфікаціях (Додатках), які складаються до даного договору і є його невід’ємною частиною (п. 1.2).

Пунктами 2.1 та 2.2 договору від 30.05.2005 № 116-05 передбачено, що ціни на продукцію вказані у специфікаціях. Загальна сума договору складає суму підписаних специфікацій.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач на виконання умов договору поставив, а відповідач прийняв продукцію, а саме: калібратори ЦС 295,3 СТ у кількості 25 шт. та калібратори ЦС 393,7 СТ у кількості 13 шт., загалом на суму 455 690,05 грн., що підтверджується залученим до матеріалів справи актом № УНК-069 прийому-передачі від 14.06.2005.

Наведене підтверджується залученою до матеріалів справи накладною № 099/200 від 14.06.2005 на відпуск товарно-матеріальних цінностей (калібратори ЦС 295,3 СТ у кількості 25 шт. та калібратори ЦС 393,7 СТ у кількості 13 шт.) згідно договору № 116-05 від 30.05.2005 на суму 455 690,05 грн., які отримав уповноважений представник відповідача Дмух А.А. на підставі Довіреності № 511745 від 14.06.2005.

Сторони за договором № 116-05 погодили п. 3.5 договору та визначили, що остаточні розрахунки здійснюються покупцем після поставки продукції та підписання акту прийому-передачі продукції на протязі 3-х банківських днів з дня надходження коштів від споживача продукції – ДК „Укргазвидобування”, ДК „Укртрансгаз”, ВАТ „Укртранснафта”.

В матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем поставленої позивачем продукції, і відповідно заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену згідно договору від 30.05.2005 № 116-05 товар становить 455 690,05 грн., що не заперечується з боку останнього.

Однак, апеляційна інстанція визнає помилковим висновок Господарського суду міста Києва щодо наявності правових підстав для задоволенню позовних вимог ВАТ „Дрогобицький машинобудівний завод” про стягнення з Дочірнього підприємства „Укрнафтогазкомплект” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” згаданої заборгованості у розмірі 455 690,23 грн. з огляду на наступне:

Відповідно до вимог статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно з ч. 2 статті 21 ГПК України, позивачами є підприємства та організації, що подали позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Однак, наявність права на пред’явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації, встановленого вищевказаними нормами, права.

Відсутність права на позов у матеріальному розумінні, тягне за собою ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Отже, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен з’ясувати наявність чи відсутність факту порушення або оспорення прав особи, яка звернулася до суду з позовом, а також наявність спору між сторонами, оскільки в силу статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи саме у спорах, що виникають між сторонами з тих або інших підстав, і, відповідно ухвалити рішення про захист порушеного права або відмову позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Частина 1 ст. 15 Цивільного Кодексу України закріплює за кожною особою право на захист свого цивільного права. Підставою для захисту є порушення, невизнання або оспорювання цивільного права. Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що обов’язковою умовою для звернення до суду з позовом є наявність порушеного або оспорюваного права.

Як вбачається з умов укладеного договору від 30.05.2005 № 116-05, сторони погодили наступний порядок розрахунків: розрахунки за продукцію здійснюються покупцем в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника (п.3.2) Умови оплати продукції: попередня оплата або оплата після поставки продукції, зазначаються в кожній специфікації (п.3.2 договору).

Залучена позивачем до матеріалів справи Специфікація № 3 (додаток до договору № 116-05 від 30.05.2005, якою сторони погодили найменування, кількість та асортимент продукції, в яких зазначено: умови оплати: оплата по факту поставки) містить найменування товару та ціну,

яка не збігається із відвантаженим товаром зазначеним у акті прийому-передачі № УНК-069 від 14.06.2005 та накладній на відпуск товарно-матеріальних цінностей № 099/200 від 14.06.2005. У матеріалах справи відсутня Специфікація № 1, зазначена позивачем у позовній заяві і в рішенні Господарського суду міста Києва від 05.06.2008.

Згідно умов п. 3.3 договору від 30.05.2005 № 116-05 попередня оплата продукції (100% або часткова) здійснюється покупцем за кожну узгоджену до поставки партію продукції протягом 3-х банківських днів після надходження грошових коштів від споживачів продукції – ДК „Укргазвидобування”, ДК „Укртрансгаз”, які перераховуються постачальнику на підставі рахунку. При цьому, п. 3.5 згаданого договору сторони погодили, що остаточні розрахунки за поставлену продукцію здійснюються покупцем після поставки продукції та підписання акту прийому-передачі протягом 3-х банківських днів з дня надходження коштів від споживача продукції - ДК „Укргазвидобування”, ДК „Укртрансгаз”, ВАТ „Укртранснафта”.

Згідно п. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Умовами п. 3.5. договору сторони визначили, що строк виконання зобов’язання відповідача щодо оплати отриманої продукції - протягом 3-х банківських днів з дня надходження коштів від споживачів продукції – ДК „Укргазвидобування”, ДК „Укртрансгаз”, ВАТ „Укртрансгаз”.

Згідно п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Статтею 252 Цивільного кодексу України встановлено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

При цьому, специфіка визначення терміну вказівкою на подію, яка має неминуче настати, полягає в тому, що в момент укладання договору сторони відповідних правовідносин в силу об’єктивних обставин не можуть знати точної дати настання цієї події.

З огляду на положення п. 3.5 договору від 30.05.2005 № 116-05, сторони визначили строк виконання зобов’язання відповідача щодо оплати отриманої продукції – 3 банківські дні, і термін – певний момент у часі, з настанням якого пов’язано виникнення вказаного зобов’язання щодо оплати продукції – день надходження коштів від споживача продукції – ДК „Укргазвидобування”, ДК „Укртрансгаз”, ВАТ „Укртранснафта” (третіх осіб у справі).

Присутній у судовому засіданні повноважний представник третьої особи-1 не заперечував факту наявності заборгованості перед відповідачем за зазначеним договором та надав розрахунок боргу, відповідно до якого заборгованість ДК „Укргазвидобування” перед ДП „Укрнафтогазкомплект” за договором № 2819/11-04/601-004 від 27.12.2004 (по відвантаженим калібраторам ЦС 295,3 СТ у кількості 25 шт. та калібраторам ЦС 393,7 СТ у кількості 13 шт., постачальник ВАТ „Дрогобицький машинобудівний завод” за договором № 116-05 від 30.05.2005) станом на 18.09.2008 становить 457 968,50 грн., відповідно до видаткової накладної № 1132/35 залученої до матеріалів справи.

Як було встановлено під час апеляційного провадження, ДК „Укргазвидобування” і є кінцевим споживачем продукції, поставленої позивачем за договором від 30.05.2005 № 116-05 відповідачеві. Наведені обставини не заперечувались ні з боку відповідача ні з боку ДК „Укргазвидобування”, при цьому останній підтвердив факт наявної заборгованості перед відповідачем за поставлений товар, наголошував на скрутному фінансовому стані підприємства та повідомляв про намагання в подальшому сплатити наявну перед відповідачем заборгованість.

З огляду на викладені обставини, апеляційна інстанція не вбачає правових підстав для висновку щодо настання строку остаточного розрахунку відповідача із позивачем за поставлений останнім товар згідно договору від 30.05.2005 № 116-05, за умови погодження сторонами умов розрахунків в залежності від надходження коштів від споживача - ДК „Укргазвидобування”, та встановлення факту наявної заборгованості та ненадходження цих коштів відповідачу. І відповідно визнає помилковими висновки, викладені в рішенні Господарського суду міста Києва від 05.06.2008 щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог ВАТ „Дрогобицький машинобудівний завод” про стягнення з Дочірнього підприємства „Укрнафтогазкомплект” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” 455 690,23 грн. заборгованості.

Апеляційна інстанція визнає необґрунтованим відхилення судом І інстанції умов п. 3.5 договору від 30.05.2005 № 116-05 з огляду на наступне:

Відповідно до вимог статті 6 та статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Оскільки предметом спору є стягнення заборгованості за договором від 30.05.2005 № 116-05, та зважаючи на те, що п. 3.5. договору, яким розрахунок відповідача з позивачем поставлений в залежність від надходження коштів від споживачів продукції (в даному випадку третьої особи Дочірньої компанії „Укргазвидобування” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України), а вимог про визнання п. 3.5 договору недійсним окремо не заявлялось, відсутні підстави вважати, що строк виконання зобов’язання з оплати відповідачем вартості поставленої продукції настав, отже відсутнє порушення прав позивача. І відповідно відсутні правові підстави для стягнення з відповідача 36 704,90 грн. – 3% річних від простроченої суми, 153 055,28 грн. – індексу інфляції за весь час прострочення на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції на підставі п. 3 ч. 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства „Укрнафтогазкомплект” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2008 у справі № 26/160 скасувати.

2. В позові відмовити повністю.

3. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Дрогобицький машинобудівний завод” (82109, м. Дрогобич, вул. Бориславська, 51/1, ) на користь Дочірнього підприємства „Укрнафтогазкомплект” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” (04107, м. Київ, вул. Нагірна, 27, ) 3 178,60 грн. державного мита за розгляд апеляційної скарги.

4. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи № 26/160 направити до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

25.11.08 (відправлено)