СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.08                                                                                 Справа № 3/591.

Суддя Доманська М.Л. , розглянувши матеріали справи за позовом

Дочірнього підприємства "Газ-тепло" НАК "Нафтогаз україни", м. Київ

до Луганського міського комунального підприємства "Теплокомуненерго", м. Луганськ

про стягнення 17 061 грн. 73 коп.

за участю представників сторін :

від позивача: не прибув (явка обовязкова),

від відповідача: Калінін С.В. (дов. від 25.06.07 № 38-д),

в с т а н о в и в :

Суть спору: заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 14 195 грн. 32 коп., пені –1 415 грн. 61 коп., інфляційних нарахувань - 1 338 грн. 76 коп. та 112 грн. 04 коп. –3 % річних.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 05.12.07 № 15/42-5/2621 та листом, зданим до суду 18.01.09, позовні вимоги визнав частково у сумі основного боргу –14 195 грн. 32 коп., прийняв розрахунок інфляційних нарахувань на суму 1 338 грн. 76 коп., заперечуючи проти нарахування 3% річних та пені, з посиланням на сплив строку позовної давності щодо нарахувань пені за період з 11.10.06 по 14.11.06 , та звернувся з проханням розглянути можливість зменшення розміру решти суми пені на підставі ст.233 ГК України, посилаючись на складне матеріальне становище підприємства, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг споживачам, серед яких населення м.Луганська - 117630 абонентів-фізичних осіб; заборгованіст населення станом на 01.11.07 за надані послуги складає 72011,2 тис.грн., що ускладнює розрахунки з позивачем; заборгованість населення перед позивачем реструктуризується на термін до 60 місяців залежно від суми боргу та рівня доходів громадян на дату реструктуризації.

Крім того, у відзиві відповідач просить суд розстрочити сплату суми боргу на шість місяців.

Дослідивши обставини справи, додатково надані матеріали, вислухавши представників сторін, суд прийшов до наступного.

Між сторонами у справі укладений договір оренди обладнання від 04.01.05 № 21/05-113, згідно якого “Орендодавець” (позивач у справі) надає “Орендарю” (відповідачеві у справі) у платне користування обладнання, що належить “Орендодавцю” та яке зазначене в додатку № 1 до договору, який є його невід’ємною частиною. Відповідне обладнання передане позивачем та прийняте відповідачем за актом прийому-передачі від 04.01.05 до вказаного договору (а.с.21).

Відповідно до п.п. 3.1,3.2 Договору, орендна плата за місяць складає 3 548 грн. 83 коп. та сплачується “Орендарем” (відповідачем у справі) щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним: в безготівковому порядку шляхом перерахування на поточний рахунок “Орендодавця” (позивача у справі) відповідних грошових коштів.

Позивач посилається на те, що відповідачем за період вересень-грудень 2006 року не сплачена орендна плата за вказаним договором, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 14 195 грн. 32 коп..

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь за період прострочення пеню у сумі 1 415 грн. 61 коп., 3% річних –112 грн. 04 коп. та інфляційні нарахування –1 338 грн. 76 коп.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 05.12.07 № 15/42-5/2621 визнає позов частково .

Згідно ч.5 ст.78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Судом встановлено, що дії відповідача не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Оцінивши доводи сторін, у їх сукупності, розглянувши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення частково у сумі основного боргу –14 195 грн. 35 коп., пені - 316 грн. 53 коп., 3 % річних –112 грн. 04 коп. та інфляційних нарахувань –1 338 грн. 76 коп. з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог.

Керуючись ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом.

Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Зобов'язання сторін ґрунтуються на умовах договору від 04.01.05 № 21/05-113.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач припустився порушення умов договору від 04.01.05 № 21/05-113, порушив строк сплати орендної плати за період вересень-грудень 2006 року. Сума боргу зі сплати орендної плати -14 195 грн. 32 коп. - підтверджена матеріалами справи, визнана відповідачем, тому позовні вимоги у частині стягнення боргу за договором від 05.12.07 № 15/42-5/2621 зі сплати орендної плати у сумі 14 195 грн. 32 коп. є документально та нормативно обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.625 ЦК України позивачем правомірно та обґрунтовано нараховані три відсотка річних з несплаченої суми боргу - 112 грн. 04 коп. та інфляційні нарахування –1 338 грн. 76 коп. позовні вимоги в цій частині позову також підлягають до задоволення. Заперечення відповідача стосовно нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань відхиляються судом за необгрутованістю.

Відповідальність за прострочення оплати товару за кожний день прострочення (пеня) передбачена сторонами у договорі (п.4.1).

Для вимог щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік. З заявленого у позові періоду нарахування пені, пеня за період з 11.10.06 по 13.11.06 у сумі 61 грн. 15 коп. заявлена позивачем до стягнення за межами строку позовної давності, оскільки на момент пред’явлення даного позову (14.11.07 –а.с.42) сплинув строк позовної давності щодо стягнення неустойки (пені) за цей період. Відповідач заявив про застосування строків позовної давності в даному випадку, надавши до суду відповідний контррозрахунок пені, тому у задоволені позову в цій частині слід відмовити.

Решта суми пені нарахована та заявлена до стягнення обґрунтовано. Проте у відзиві на позовну заяву від 05.12.07 № 15/42-5/2621 відповідач просить суд зменшити розмір пені відповідно до ст.233 ГК України. Виходячи з обставин справи, норм закону, враховуючи доводи відповідача, те, що позивач не надав заперечень щодо цього клопотання, суд дійшов висновку про можливість зменшення заявленої позивачем в межах строків позовної давності суми пені до 316 грн. 53 коп., задовольнивши позов в цій частині . У задоволенні решти позову щодо стягнення пені слід відмовити.

У задоволені клопотання відповідача щодо розстрочення сплати суми боргу на шість місяців, заявленого відповідачем у відзиві на позовну заяву від 05.12.07 № 15/42-5/2621 слід відмовити за необґрунтованістю. Умовами надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду, згідно з якими господарський суд має право за заявою сторони залежно від обставин справи відстрочити або розстрочити виконання рішення суду, є наявність конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його виконання неможливим у передбачений законом строк. За заявою сторони суду надане право надавати відстрочку або розстрочку виконання рішення лише у виняткових випадках.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави, інші обставини справи.

Відповідач не надав суду документальне обґрунтування можливості погашення суми боргу (джерела надходження) через конкретний період часу. Тобто відсутнє обґрунтування розстрочки виконання судового рішення на конкретний період часу та суду не доведено винятковість випадку для надання розстрочки виконання рішення. Враховуючи викладене, матеріальні інтереси сторін, наявність інфляційних процесів у економіці держави, які знецінюють значні суми заборгованості, суд вважає, що у задоволені вищевказаного клопотання відповідача слід відмовити.

Згідно з п.4 ч.1 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.93 № 7-93 “Про державне мито” державне мито у сумі 171 грн.00 коп., сплачене за платіжним дорученням від 13.11.07 № 1726, підлягає поверненню позивачу частково, у сумі 00 грн. 39 коп., у зв’язку з внесенням мита в більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством.

Відповідно до ст.ст.44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.44, 49, ч.5 ст.78, ст.82, ч.3 ст.83, ст.ст. 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Луганського міського комунального підприємства "Теплокомуненерго", м. Луганськ, вул. Куракіна, 23-а, код 24047779,

на користь Дочірнього підприємства "Газ тепло" НАК "Нафтогаз України", м. Київ, вул. Івана Лепсе, 16, код 32587579,

заборгованість у сумі 14 195 грн. 32 коп., інфляційні нарахування –1 338 грн. 76 коп., 3 % річних –112 грн. 04 коп., пеню –316 грн. 53 коп., витрати по державному миту –162 грн. 79 коп., та 112 грн. 59 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, видати наказ позивачеві після набрання рішенням законної сили.

3.У задоволенні решти позову відмовити.

4. Повернути з державного бюджету України на користь Дочірнього підприємства "Газ тепло" НАК "Нафтогаз України", м. Київ, вул. Івана Лепсе, 16, код 32587579, зайве сплачене державне мито у сумі 00 грн. 39 коп. за платіжним дорученням від 13.11.07 № 1726.

Повернення державного мита здійснити на підставі даного рішення, засвідченого гербовою печаткою господарського суду, оскільки вказане платіжне доручення знаходиться в матеріалах справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –22.01.08.

Суддя                                                    М.Л. Доманська