ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.10.08 р.                     Справа № 21/113

Позивач: Закрите акціонерне товариство “Макіївкокс” м. Макіївка

довідповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергоімпекс” м. Донецьк

про стягнення 2 530,44грн.

Суддя Матюхін В.І.

Представники:

позивача: Буланий М.С. – юр.

відповідача: Сьомка Р.О. – за дов.

Закрите акціонерне товариство “Макіївкокс” звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергоімпекс” вартості нестачі вантажу (вугілля-концентрат марки “Ж”), отриманого 26.07.07р. за залізничною накладною № 49458709 у сумі 2 530,44грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що:

- згідно даних залізничної накладної вага нетто вантажу складає 205 т, а фактично у вагонах було виявлено тільки199,2 т, що менше на 5,8 т;

- на станцію призначення вантаж прибув в справних вагонах, без слідів втрати чи розкрадання на шляху слідування та був виданий ЗАТ “Макіївкокс” залізницею без перевірки маси та кількості місць;

- приймання вугільного концентрату здійснювалось згідно вимогам “Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного вживання за кількістю”, затвердженої постановою Держарбітражу №П-6 від 15.06.1965р. (далі Інструкція П-6);

- рахунок-фактура постачальника (ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод”) №27396 від 31.07.07р. оплачений ЗАТ “Макіївкокс” в повному розмірі платіжним дорученням №3699 від 04.07.07р.;

- згідно ст.ст.24, 30, 37 Статуту залізниць України, ст.ст.1166, 1192 Цивільного Кодексу України (ЦК) вантажовідправник має відшкодувати збитки у вигляді вартості нестачі вантажу.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що:

- ТОВ “Енергоімпекс” є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки договірні відносини між сторонами щодо поставки чи купівлі-продажу продукції відсутні;

- позивач має вимагати належного виконання зобов’язання від свого контрагента - Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь” - металургійний завод”, з яким у нього укладений відповідний договір;

- посилання на ст.24 Статуту залізниць України є безпідставним, оскільки цією нормою права регламентується відповідальність вантажовідправника перед залізницею та її контрагентом;

- акт приймання продукції за кількістю складений з порушенням вимог, передбачених Інструкцією П-6 і не є належним документом, який підтверджує факт нестачі вантажу.

Розгляд справи закінчено 14.10.2008р.

Для підготовки та оголошення повного тексту рішення у судовому засіданні оголошувалася перерва до 11-40 год. 20.10.2008р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

23.07.07р. ТОВ “Енергоімпекс” (вантажовідправник) на адресу ЗАТ “Макіївкокс” (вантажоодержувач) у вагонах №№ 68700137, 68460542, 66132184 за залізничною накладною на групу вагонів № 49458709 зі станції Кривий Торець на станцію Харцизьк відвантажило вугілля-концентрат марки “Ж” у вологому стані. За накладними загальна вага нетто 205000кг.

Відвантаження концентрату відповідачем здійснене на виконання умов договору №04/11/1пр/8851дс, укладеного 04.11.05р. між ТОВ “Енергоімпекс” (Продавець) та ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” (Покупець), термін дії якого спочатку було встановлено - з дати підписання і до 31.12.05р., а додатковими угодами від 30.12.05р. і 30.11.06р. строк договору було подовжено на 2006-2007рр.

Згідно додаткової угоди №41 від 27.06.07р. до договору №04/11/1пр/8851дс “Продавець” в липні 2007р. зобов’язується передати, а “Покупець” прийняти та оплатити вугільний концентрат марки “Ж” у кількості 25 000 т за ціною 479,17грн./т. без ПДВ на умовах поставки FСА ст. відправника (Інкотермс 2000р.).

ЗАТ “Макіївкокс” є вантажоодержувачем вугільного концентрату за спірною відправкою і одночасно його покупцем за договором №2080дс/292, укладеним 01.10.03р. між ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” (Продавець) та ТОВ “Макіївкокс” (Покупець), строк дії якого - з дати його підписання до 31.12.04р. Додатковою угодою від 04.11.03р. у зв’язку з перереєстрацією ТОВ “Макіївкокс” в Закрите акціонерне товариство “Макіївкокс” преамбула договору №2080дс/292 від 01.10.03р. була змінена. Додатковими угодами від 30.12.04р., 30.12.05р., 27.12.06р. і 26.12.07р. строк дії договору продовжено відповідно до 31.12.05р., 31.12.06р., 31.12.07р. і 31.12.08р.

Згідно р.1 договору №2080дс/292 від 01.10.03р. “Продавець” зобов’язується передати, а “Покупець” прийняти і оплатити на умах договору вугільну продукцію (Товар), номенклатура, кількість, ціни, строки і умови поставки якого погоджені сторонами в додаткових угодах.

Відповідно до р.3 зазначеного вище договору оплата за поставлений “Товар” здійснюється “Покупцем” в гривнях шляхом прямого перерахування грошових коштів на рахунок “Продавця” в строки, обумовлені сторонами в додаткових угодах.

Приймання “Товару” здійснюється у відповідності до вимог “Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення за якістю” №П-7 з змінами та доповненнями і “Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення за кількістю” №П-6 (п.4.2. р.4 договору №2080дс/292 від 01.10.03р.).

Перехід права власності на “Товар” відбувається в момент підписання обома сторонами акту приймання-передачі матеріальних цінностей (п.4.3. р.4 договору №2080дс/292 від 01.10.03р.).

Пунктом 6.1. р.6 договору №2080дс/292 від 01.10.03р. передбачено, що сторони несуть відповідальність за надані один-одному збитки у відповідності до чинного законодавства України.

В разі невиконання або неналежного виконання умов цього договору сторони зобов’язані до звернення в суд урегулювати всі спори в претензійному порядку або шляхом переговорів (п.6.2. р.6 договору №2080дс/292 від 01.10.03р.).

Згідно п.1 додаткової угоди №85 від 29.06.07р. до договору №2080дс/292 від 01.10.03р. “Продавець” в липні 2007р. зобов’язується передати, а “Покупець” прийняти та оплатити вугільний концентрат марки “Ж” у кількості 16 000 т за ціною 470,00грн./т без ПДВ на умовах поставки СРТ ст. “Покупця” (Інкотермс 2000р.). Також зазначено, що “Продавець” відшкодовує “Покупцю” всі витрати, що виникли з причини заадресації вантажу з ваговою недостачею і невідповідністю якості “Товару” договірним умовам по всьому переліку плат та послуг транспортної складової.

“Покупець” розраховується з “Продавцем” за поставлений “Товар” шляхом прямого перерахування грошових коштів на рахунок “Продавця” протягом 30-ти банківських днів з дати виписки рахунка (п.2 додаткової угоди №85 від 29.06.07р. до договору №2080дс/292 від 01.10.03р.).

На станцію призначення Харцизьк Донецької залізниці вантаж прибув в справних вагонах, без слідів втрати, розкрадання під час перевезення та 26.07.07р. був виданий ЗАТ “Макіївкокс” залізницею без перевірки маси та кількості місць згідно ст.52 Статуту залізниць України, про що свідчить відповідні відмітки на зворотньому боці залізничної накладної.

26.07.07р. під час зважування вагонів з вугільним концентратом позивачем була виявлена розбіжність з даними, зазначеними у перевізних документах, у зв’язку з чим приймання вантажу було зупинене та викликано представника вантажовідправника для участі в продовженні приймання продукції та складання двостороннього акту. Наступного дня вранці о 9год.40хв. вже за участі представника ЗФ “Дзержинська” ТОВ “Енергоімпекс” - майстра навантаження Хливняк О.Г., яка діяла на підставі довіреності № 13-796 від 27.07.07р., приймання продукції було продовжено, за результатами якої був складений акт № 903 від 27.07.2007р. про приймання продукції за кількістю.

Згідно цього акту у прийманні продукції крім вищезазначеного представника відповідача брали участь 2 представники позивача. В акті зазначені вага брутто, нетто і тари згідно даних накладної і дані про фактичне зважування, у тому числі:

вагон № 66132184 – брутто 86 750кг, тара 21 050кг, нетто 65 700кг;

вагон № 68460542 - брутто 82 600кг, тара 19 850кг, нетто 62 750кг;

вагон № 68700137 - брутто 90 200кг, тара 19 450кг, нетто 70 750кг.

Загальна вага зважування 3-х вагонів: брутто 259 550кг, тара 60 350кг, нетто 199 200кг. За результатами зважування зроблений висновок, що нестача у 2-х вагонах складає 6 550кг, надлишок у вагоні № 68700137 – 750кг. Загальна маса нестачі 5 800кг. При цьому вага тари у акті зазначена з акту про вагу тари № 903 від 27.07.07р., зважування за яким здійснювалось після закінчення приймання продукції за кількістю і зі зміною складу осіб, які брали участь у зважуванні (представник відповідача участі у зважуванні тари не брав, позивач замінив його на іншу особу – помічника машиніста, якому була видана довіреність № 903а від 27.07.07р.).

Представником відповідача акт підписаний з зауваженням такого змісту: “ЗФ “Дзержинська” ТОВ “Енергоімпекс” визнає недовантаження по залізничній накладній № 49458709 з урахуванням 1% природної втрати при наданні оформленого акту”.

У акті зроблений висновок, що нестача виникла у результаті недостатнього наповнення вагонів вантажовідправником і неправильного визначення маси вантажу.

Позивачем до позовної заяви також додані акт № 903/п від 26.07.07р. про приймання продукції за кількістю, за яким приймання продукції було почате о 15-35год. 26.07.07р. і зупинене для виклику представника вантажовідправника та акт № 903 від 27.07.07р. про вагу тари.

23.07.07р. за №27396, тобто уже після того, як за твердженням позивача була виявлена недостача за спірними відправками, ним і ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” був складений і підписаний акт приймання-передачі продукції по договору №2080дс/292 від 01.10.03р., згідно якого ЗАТ “Макіївкокс” прийняв від ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” продукцію: концентрат вугільний марки “Ж” масою 749т, у тому числі загальною масою 205т у вагонах №№ 68700137, 68460542, 66132184 за залізничною накладною на групу вагонів № 49458709. Зазначений акт з боку ЗАТ “Макіївкокс” підписаний головою правління і нижче підпису зроблене застереження такого змісту: “Цей акт зі сторони ЗАТ “Макіївкокс” підписаний на підставі даних на дату відвантаження, зазначених у залізничних квитанціях, без врахування недостачі, яка може бути зафіксована в актах, складених за “Інструкцією П-6”.

У свою чергу ТОВ “Енергоімпекс” і ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” 31.07.07р. підписали акт приймання-передачі вугільної продукції, згідно якого відповідач поставив на адресу ЗАТ “Макіївкокс”, а ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” прийняв вугільний концентрат марки “Ж 0-100”, відвантажений ТОВ “Енергоімпекс” загальною кількістю 749т, у тому числі 205т у вагонах №№ 68700137, 68460542, 66132184 за залізничною накладною на групу вагонів №49458709.

Рахунок-фактуру постачальника ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” №27396 від 31.07.07р. на оплату вартості концентрату вугільного марки “Ж”, відвантаженого відповідачем у вагонах №№ 68700137, 68460542, 66132184 за залізничною накладною на групу вагонів №49458709, ЗАТ “Макіївкокс” оплачений в повному обсязі.

Рахунок відповідача № 07383 від 31.07.07р., виставлений ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” на оплату 749т концентрату вугільного марки “Ж”, у тому числі 205т за накладною №49458709 у 3-х вагонах, останнім також оплачений у повному обсязі.

За таких обставин, а також зважаючи на те, що:

ТОВ “Енергоімпекс” є вантажовідправником, але не продавцем (постачальником) концентрату вугільного марки “Ж”, отриманого ЗАТ “Макіївкокс” 26.07.07р. за залізничною накладною на групу вагонів № 49458709.

Продавцем концентрату за спірною відправкою є ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” згідно договору №2080дс/292 від 01.10.03р. купівлі-продажу вугільної продукції, укладеного між ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод” (Продавець) та ТОВ “Макіївкокс” (Покупець). ТОВ “Енергоімпекс” не є стороною у цьому договорі.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.193 Господарського кодексу (ГК) України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як передбачено ст.511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Відповідно до ст.194 ГК України виконання господарського зобов'язання може бути покладено в цілому або в частині на третю особу, що не є стороною в зобов'язанні. Управнена сторона зобов'язана прийняти виконання, запропоноване третьою особою - безпосереднім виконавцем, якщо із закону, господарського договору або характеру зобов'язання не випливає обов'язок сторони виконати зобов'язання особисто. Неналежне виконання зобов'язання третьою особою не звільняє сторони від обов'язку виконати зобов'язання в натурі.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зобов'язаним передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, відповідно до ч.1 ст.662 ЦК України є продавець.

Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець згідно ч.1 ст.670 ЦК України має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

ЗАТ “Макіївкокс” оплату вугілля-концентрату марки “Ж” за спірною відправкою здійснив продавцеві ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод”, а вартість нестачі (фактично повернення сплачених за не відвантажену продукцію коштів) вимагає від незобов’язаної (щодо нього) сторони, з яким у нього не існує ніяких договірних відносин щодо предмету купівлі-продажу і здійснення розрахунків.

Господарський суд вважає, що ТОВ “Енергоімпекс” не є належним відповідачем за таким позовом, а тому вимоги ЗАТ “Макіївкокс” до нього є безпідставними (незалежно від того, факт нестачі мав місце чи ні) і задоволенню не підлягають.

Також суд констатує, що:

- надані сторонами документи, зокрема акт приймання-передачі продукції, підписаний ЗАТ “Макіївкокс” і ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод”, за яким останній передав, а позивач прийняв 205 т концентрату вугільного марки “Ж”, отриманого ЗАТ “Макіївкокс” 26.07.07р. за залізничною накладною на групу вагонів № 49458709, спростовують твердження позивача про наявність недостачі за спірною відправкою;

- складений покупцем акт про приймання продукції за кількістю з дотриманням вимог “Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного вживання за кількістю”, затвердженої постановою Держарбітражу №П-6 від 15.06.1965р. (не є актом цивільного законодавства України), є належним документом на підтвердження нестачі продукції у взаємовідносинах з продавцем за умови, коли приймання продукції з дотриманням вимог Інструкції П-6 передбачено умовами укладеного між ними договору і не є належним документом у взаємовідносинах з вантажовідправником, оскільки відповідно до ст.129 Статуту залізниць України “обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць” (комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах (п. ”а”).

Судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, ст.ст.509, 511, 655, 662, 670, 909, 920 Цивільного кодексу України, ст.ст.193, 194, 307 Господарського кодексу України, ст.6 Статуту залізниць України та керуючись ст.ст. 49, 82 – 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В :

Відмовити Закритому акціонерному товариству “Макіївкокс” у задоволенні позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергоімпекс” вартості нестачі вантажу (вугілля-концентрат марки “Ж”), отриманого 26.07.07р. за залізничною накладною на групу вагонів № 49458709, у сумі 2 530,44грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя

Надруковано примірників:

1 – до справи;

1 – позивачу;

1 – відповідачу.

Виконала:

Тел.381-91-18