ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

03.11.08                                                                                           Справа № 1/74-50

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого –судді - О.Л. Мирутенко

суддів - Г.М. Гнатюк

- Н.М. Кравчук

Розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ «Компанія з управління активами «Оптіма-Капітал»

на рішення господарського суду Волинської області від 07.08.2008 року.

у справі № 1/74-50

За позовом: Пайового недиверсифікаційного венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Професійний»від імені якого діє ТзОВ «Компанія з управління активами «Оптіма-Капітал»

до : ЗАТ «Волинська оптово-роздрібна фірма «Галант»

про: стягнення 24139478,97 грн.

З участю представників :

від позивача –Котович І.Б. –представник (довіреність №4 від 04.08.2008р.)

Козак В.-Р.В. –представник (довіреність №б/н 31.10.2008р.)

від відповідача –Собковський С.М. –представник (довіреність №17/07-08 від 17.07.2008р.)

ВСТАНОВИВ :

Рішенням господарського суду Волинської області від 07.08.2008р., суддя Гончар М.М., позов було задоволено частково. Стягнуто з ЗАТ Волинська оптово - роздрібна фірма "Галант" на користь Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу "Професійний" від імені якого діє товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Оптіма - Капітал" 48478,97 грн. процентів за користування позикою, 950 грн. 81 коп. пені, 494 грн. 29 коп. витрат по сплаті держмита та 118 грн. витрат на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу. В частині розірвання договору процентної позики № 3/2006 від 25.12.2006 року провадження у справі було припинено, в зв'язку з відмовою позивача. В решті позову було відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову.

З даним рішенням не погодився позивач - ТзОВ «Компанія з управління активами «Оптіма-Капітал»та оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення суду винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема в частині припинення провадження у справі. При цьому апелянтом до апеляційної скарги був долучений лист-заяву від 06.08.2008р. про скасування довіреності №28 від 10.07.2008р. на представництво його інтересів громадянином Каліщуком В.П.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, заслухавши думки представників сторін, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Волинської області від 07.08.2008р. у справі №1/74-50 - без змін, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 грудня 2006 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Оптіма - Капітал", -позикодавець, та закритим акціонерним товариством Волинська оптово - роздрібна фірма "Галант" - позичальник, було укладено договір процентної позики №3/2006, згідно з яким відповідачу було надано позику в сумі 24 091 000 грн. на термін до 18.12.2007 року зі сплатою за користування позикою 1% річних, що підтверджується платіжним дорученням №221 від 25.12.2006 року.

17 грудня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Оптіма - Капітал", та закритим акціонерним товариством Волинська оптово - роздрібна фірма "Галант", було укладено додаткову угоду №1 до договору процентної позики №3/2006 від 25.12.2006 року, згідно з якою відповідачу було надано право на відстрочення повернення всієї суми позики до 18.12.2008 року, але при умові належного виконання зобов'язань по договору.

В зв’язку з невиконанням позичальником-відповідачем умов вказаних угод позикодавець звернувся до суду з позовом про їх розірвання та повернення усіх коштів.

Як вбачається з матеріалів справи в судовому засіданні 07.08.2008р. представник позивача відмовився від вимог щодо розірвання договору процентної позики № 3/2006 від 25.12.2006 року, що підтверджено його письмовим клопотанням –а.с.31 та усним зверненням до суду. Повноваження представника позивача підтверджені двома довіреностями, що є в матеріалах справи - №1 від 07.04.2008р.(а.с.15) та №28 від 10.07.2008р.(а.с.34). Заяву про скасування довіреності №28 від 10.07.2008р. позивач до суду першої інстанції не надсилав, що підтвердили його представники в апеляційному суді. Крім того, якщо довіреність №28 від 10.07.2008р. містила обмеження повноважень представника стосовно відмови від позову, то довіреність №1 від 07.04.2008р. чинна протягом року та будь-яким чином не обмежує його повноважень.

Відповідно до ст.. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

За таких обставин справи апеляційний суд визнає правомірним рішення суду першої інстанції про припинення провадження у справі в частині розірвання договору процентної позики № 3/2006 від 25.12.2006 року, в зв'язку з відмовою позивача, відповідно до п. 4 ст. 80 ГПК України. Тому апеляційний суд визнає безпідставним твердження апелянта про порушення судом норм процесуального права в частині припинення провадження у справі та відхиляє їх.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права і обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов’язки.

Відповідно до цього цивільні права і обов’язки виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Отже, з моменту укладення договору між сторонами спору виникли цивільно–правові відносини, які регулюються як загальними положеннями про зобов'язання так і окремими зобов’язаннями, зокрема за договором позики.

Відповідно до ст..1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Як слідує з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов’язання відповідно до закону та договору - надав позику, відповідачем зобов’язання не виконані.

На день розгляду справи заборгованість перед позивачем в розмірі 1% річних від суми позики, згідно договору №3/2006 від 25.12.2006 року та додаткової угоди №1 до договору процентної позики №3/2006 від 25.12.2006 року, по несплачених відсотках становить 48478грн. 97 коп., що не заперечується відповідачем.

Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики в розмірі, встановленому договором.

Частиною 2 ст. 343 Господарського кодексу України встановлено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.2 договору за порушення встановлених п. 2.7 договору строків перерахування процентів передбачена відповідальність позичальника у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми несвоєчасно сплачених процентів за кожен день прострочення до моменту повної сплати процентів.

За таких обставин справи апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості по відсоткам в розмірі 48478грн. 97 коп. та пені в сумі 950,81 грн., що підтверджено матеріалами справи.

Апеляційний суд також погоджується з думкою місцевого господарського суду про те, що вимоги позивача по стягненню суми позики 24091000 грн. не підлягають задоволенню, оскільки додатковою угодою №1 від 17.12.2007 року до договору процентної позики № 3/2006 від 25 грудня 2006 року дата повернення всієї суми позики встановлена 17 грудня 2008 року і дана додаткова угода не змінена та не розірвана. Отже, термін повернення позики за договором ще не настав.

Ст. 1052 ЦК України надає позикодавцю право вимагати від позичальника дострокового повернення позики у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності.

Договором процентної позики від 25 грудня 2006 року №3/2006 таке забезпечення не встановлене, отже відсутні правові підстави для дострокового повернення усієї суми позики.

З огляду на викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Волинської області від 07.08.2008р. по справі №1/74-50 винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають дійсним обставинам справи, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

Постановив:

Рішення господарського суду Волинської області від 07.08.2008 року у справі №1/74-50 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Матеріали справи скеровуються в господарський суд Волинської області.

Головуючий-суддя                                                   О.Л. Мирутенко

Судді:                                                                                           Г.М. Гнатюк

Н.М. Кравчук