ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.08
Справа № 1/1201-15/389

Господарський суд
Львівської області у складі:

Суддя  Желік М.Б.

при секретарі
Дімітрова О.

розглянув матеріали справи

за позовом:           військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах
держави в особі державного підприємства “Львівське будівельно-монтажне
управління”, м. Львів,

до
відповідача:           закритого
акціонерного товариства «Галичина”, м. Львів

про
звільнення приміщень по вул. Мечнікова, 39/а в м. Львові

та
зустрічної позовної заяви:
закритого акціонерного товариства «Галичина”, м. Львів

до
відповідача:  державного підприємства “Львівське
будівельно-монтажне управління”, м. Львів,

про визнання договору
оренди пролонгованим та спонукання укласти договір оренди не житлових приміщень
на нових умовах

За участю:

Прокурора: Майорчак В.М.

Представника позивача:
Попадюк С.С.

Представника відповідача:
Ільїнська О.

Суть
спору: Військовий
прокурор Львівського гарнізону звернувся із позовом в інтересах держави в особі
державного підприємства “Львівське будівельно-монтажне управління”, м. Львів,
до закритого акціонерного товариства «Галичина”, м. Львів, про розірвання
договору №3 від 01.03.2006 р. на відповідальне зберігання у не житлових
приміщеннях площею 494,7 кв.м. по вул. Мечнікова, 39а у м. Львові та
зобов'язання закритого акціонерного товариства “Галичина” звільнити займані
приміщення площею 494,7 кв.м. по вул. Мечнікова, 39а у м. Львові. Закрите
акціонерне товариство “Галичина” звернулось із зустрічним позовом до державного
підприємства “Львівське будівельно-монтажне управління” про визнання чинним
договору №42 від 30.01.2003 р. на оренду нежитлового приміщення загальною
площею 245,5 кв.м. -2-й поверх адмінбудинку по вул. Мечнікова, 39а у м. Львові
та зобов'язання державного підприємства “Львівське будівельно-монтажне
управління” надати згоду на укладення і укласти договір оренди індивідуально визначеного
нерухомого майна, що належить до державної власності -адміністративні
приміщення на першому та другому поверхах двоповерхової будівлі загальною
площею 490 кв.м., що знаходиться на балансі державного підприємства “Львівське
будівельно-монтажне управління” за адресою м. Львів, вул. Мечнікова, 39а на
умовах направленого РВ ФДМ України по Львівській області проекту.

Ухвалою
господарського суду Львівської області (суддя Костів Т.С.) від 20.11.2006 р.
порушено провадження у справі та призначено розгляд на 14.12.2006 р..
Розпорядженням заступника голови господарського суду Львівської області від
12.12.2006 р. дану справу передано судді Желіку М.Б.. Розгляд справи
неодноразово відкладався з мотивів, зазначених в ухвалах суду від 14.12.2006
р., 23.01.2007 р., 13.02.2007 р.. В судових засіданнях 27.02.2007 р. та
15.03.2007 р. оголошувались перерви. Ухвалою господарського суду Львівської
області від 21.03.2007 р. зупинено провадження у справі у зв'язку із
призначенням судової експертизи. 29.05.2007 р. ухвалою суду поновлено
провадження у справі та призначено розгляд справи на 07.06.2007 р.. 07.04.2007
р. розгляд справи відкладено на 19.06.2007 р. з мотивів, зазначених в ухвалі.
Ухвалою господарського суду Львівської області від 19.06.2007 р. зупинено
провадження у справі у зв'язку із призначенням судової експертизи. Ухвалою суду
від 03.09.2007 р. поновлено провадження у справі та призначено розгляд на
20.09.2007 р.. Розгляд справи неодноразово відкладався з мотивів, зазначених в
ухвалах суду від 20.09.2007 р., 11.10.2007 р., 11.12.2007 р., 24.01.2008 р.,
12.02.2008 р.. В судовому засіданні 28.02.2008 р. оголошено перерву до
06.03.2008 р., про що представники сторін ознайомлені під розписку.

Представники
ознайомлені із правами та обов'язками, передбаченими у ст. 22 ГПК України. У
відповідності до ст. 75 ГПК України справа слухається за наявними  у ній матеріалами.

В
судових засіданнях прокурор та представник позивача первісний позов підтримали,
а зустрічний позов заперечили з мотивів, зазначених у позовній заяві, заяві про
доповнення позовних вимог, клопотаннях про уточнення позовних вимог. Ствердили,
що на підставі договору оренди №42 від 30.01.2003 р. індивідуально визначеного
нерухомого майна, що належить до державної власності, позивач по акту
приймання-передачі від 30.01.2003 р. передав, а відповідач прийняв в оренду до
30.01.2006 р. приміщення площею 245,5 кв.м. по вул. Мечнікова, 39а у м. Львові.
У зв'язку із закінченням терміну оренди, відповідач по акту приймання передачі
від 01.02.2006 р. повернув позивачу усі орендовані приміщення. 01.03.2006 р.
між сторонами був укладений договір №3 на відповідальне зберігання, за яким
позивач надав відповідачу під зберігання товарно-матеріальних цінностей не
житлове приміщення площею 494,7 кв.м. по цій же адресі терміном до 31.12.2006
р.. Оскільки перевіркою цей договір був розцінений як такий, що спрямований на
ухилення від встановленої процедури передачі нерухомого державного майна в
оренду, листами №264 від 11.08.2006 р. та №306 від 12.10.2006 р. позивач
повідомив відповідача про необхідність звільнити приміщення, отримані за
договором №3 на відповідальне зберігання. Відповідач приміщення не звільнив,
договір оренди не уклав, продовжує сплачувати плату за користування в розмірі,
який не відповідає вимогам законодавства.

В
ході судового розгляду прокурор неодноразово збільшував та уточнював позовні
вимоги. Враховуючи сплив терміну дії оспорюваного договору, просить позов
задовольнити в редакції уточнення, а саме зобов'язати закрите акціонерне
товариство “Галичина” звільнити займані приміщення по вул. Мечнікова, 39а у м.
Львові та стягнути з відповідача за первісним позовом 130850,14 грн. боргу за
користування нежитловими приміщеннями.

Представник
відповідача в судових засіданнях первісний позов заперечив, а зустрічний позов
підтримав з мотивів, зазначених у заяві, відзиві на позовну заяву, зустрічній
позовній заяві. Ствердив, що не зважаючи на підписання акту приймання передачі
від 01.02.2006 р., орендовані за договором №42 від 30.01.2003 р. індивідуально
визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності фактично
повернуті позивачу не були, позивач продовжував виставляти рахунки на сплату
орендної плати та експлуатаційних витрат, а відповідач належно їх оплачував
відповідно до умов договорів. Листи позивача №264 від 11.08.2006 р. та №306 від
12.10.2006 р. вважає такими, що не мають правового значення, оскільки вони були
направлені позивачем не у відповідності до п. 10.6 договору оренди №42, яким
вимагається направлення заяви про припинення або зміну договору у місячний
строк але після закінчення встановленого строку чинності договору. У зв'язку із
цим вважає договір оренди автоматично пролонгованим до 30.01.2009 р.. Ствердив
також, що звернувся до РВ ФДМ України по Львівській області та позивача щодо
укладення нового договору оренди на приміщення більшої площі, що складається з
приміщень усієї будівлі по вул. Мечнікова, 39а у м. Львові, однак, договір у
запропонованій редакції не укладений. Просить відмовити у задоволенні
первісного позову та задовольнити зустрічний.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в
їх сукупності, суд встановив наступне.

В
оперативному управлінні Міністерства оборони України перебуває двоповерхова
нежитлова будівля літ А-2 загальною площею 535,8 кв.м. за адресою м. Львів,
вул. Мечнікова, 39а, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно, технічним паспортом.

30.01.2003
р. між правопопередником позивача (орендодавець) та відповідачем (орендар) був
укладений договір оренди №42 індивідуально визначеного нерухомого майна, що
належить до державної власності, погоджений начальником РВ ФДМ України у
Львівській області 27.02.2003 р. Згідно із п. 1.1. договору, орендодавець
передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально
визначене майно -нежитлові приміщення загальною площею 245,5 кв.м., розташовані
на другому поверсі адміністративного будинку за адресою м. Львів, вул.
Мечнікова, 39а, вартістю відповідно до звіту про експертну оцінку майна 184324
грн.. Відповідно до п. 3.1. договору, розмір орендної плати за базовий місяць
становить 1579,41 грн. без ПДВ. Відповідно до п. 10.1. договору, він укладений
на період з 30.01.2003 р. по 30.01.2006 р.. Відповідно до п. 10.6, у разі
відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміни договору після
закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається
продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені
договором.

Акт
приймання-передачі нежитлового приміщення площею 245,5 кв.м. позивачем
відповідачу був підписаний сторонами 30.01.2003 р.. З матеріалів справи
вбачається, що договір виконувався сторонами, доказів заборгованості
відповідача за період з 30.01.2003 р. по 30.01.2006 р. суду не надано.

Відповідно
до розділу 5 договору, орендар зобов'язався забезпечити збереження орендованого
майна, здійснювати його капітальний, поточний та інші види ремонту орендованого
майна, дотримуватись правил пожежної безпеки, організувати охорону орендованого
майна тощо. До матеріалів справи долучені докази встановлення відповідачем
охоронної сигналізації, понесення інших передбачених договором витрат на
утримання та збереження орендованого майна. Водночас, суд не приймає до уваги
посилання на права відповідача, пов'язані із такими затратами, оскільки останні
здійснювались на підставі та на виконання обов'язків відповідача, передбачених
договором оренди.

У
відповідності до п. 5.10. договору оренди №42 від 30.01.2003 р. відповідач
уклав із балансоутримувачем майна договір від 30.01.2003 р. про відшкодування
витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання
комунальних послуг орендарю, оплачував належні за цим договором кошти. Доказів
заборгованості відповідача по договору від 30.01.2003 р. про відшкодування
витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання
комунальних послуг орендарю, суду не надано.

У
зв'язку із внесенням змін до Закону України “Про оренду державного та
комунального майна”, державне підприємство було позбавлено права надавати в
оренду нерухоме майно площею понад 200 кв.м., у зв'язку із чим листом №115 від
05.12.2005 р. позивач повідомив відповідача про неможливість продовження дії
договору оренди та його припинення з 30.01.2006 р.. Суд погоджується з позицією
відповідача про те, що такий лист не був направлений у строк, встановлений в п.
10.6. договору оренди №42 від 30.01.2003 р.. Однак, тим не менш, 01.02.2006 р.
по акту приймання-передачі нежитлового приміщення, відповідач підтвердив свою
згоду на припинення договору оренди та повернення державного майна. Висновками
№№2520 від 30.07.2007 р. судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами справи
№1/1201-15/389 за позовом військового прокурора Львівського гарнізону в
інтересах держави в особі державного підприємства “Львівське
будівельно-монтажне управління” (м. Львів) до ЗАТ “Галичина” (м. Радехів) та №
2521 від 20.08.2007 р. судово-технічної експертизи друкарських форм за
матеріалами справи №1/1201-15/389 за позовом військового прокурора Львівського
гарнізону в інтересах держави в особі державного підприємства “Львівське
будівельно-монтажне управління” (м. Львів) до ЗАТ “Галичина” (м. Радехів)
підтверджується належне підписання відповідачем та скріплення печаткою
вказаного акту.

У
відповідності до вказаного акту, означене у ньому майно повертається згідно з
умовами договору оренди державного майна з дня підписання цього акту
приймання-передачі. Таким чином, твердження відповідача про фактичне
незвільнення орендованих приміщень не заслуговує на увагу та не породжує саме
по собі правових наслідків окрім тих, що пов'язані із неналежним виконанням
цього зобов'язання. Посилання відповідача на те, що він продовжував сплачувати
оренду плату за ці приміщення, що він вважає доказом погодження факту
пролонгації договору, не заслуговує на увагу. Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону
України “Про оренду державного та комунального майна”, орендна плата
сплачується орендарем не залежно від результатів господарської діяльності за
користування (у тому числі фактичне) об'єктом оренди. Відповідно, дії
відповідача по сплаті коштів свідчать про заходи, спрямовані на добровільне
виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого вказаною нормою. Згідно
із ч. 1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ. Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК
України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має
право вимагати від наймача також сплати неустойки у розмірі подвійної плати за
користування річчю за час прострочення.

Згідно
із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору, вимог актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться. Порушення відповідачем свого зобов'язання
щодо фактичного звільнення орендованих приміщень після припинення дії договору
оренди №42 від 30.01.2003 р. не породжує у нього права на подальше користування
ним, а породжує лише ті наслідки, які передбачені у ст. 611 ЦК України. Норма
ст. 764 ЦК України, згідно із якою за відсутності заперечень наймодавця
протягом одного місяця після закінчення дії договору договір вважається поновленим
на строк, який був раніше встановлений договором, стосується лише випадків
правомірного продовження користування майном наймачем після закінчення строку
договору.

Відповідно
до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи
наведене, суд приходить до висновку, що зустрічний позов в частині визнання
договору оренди №42 від 30.01.2003 р. чинним не підлягає задоволенню, а вимогу
первісного позову про зобов'язання закритого акціонерного товариства “Галичина”
звільнити займані приміщення по вул. Мечнікова, 39а у м. Львові, слід
задовольнити.

Відповідач
посилається на вжиття ним заходів щодо укладення нового договору оренди
приміщень першого та другого поверхів адміністративного будинку по вул.
Мечнікова, 39а у м. Львові та безпідставну відмову з боку Регіонального
відділення Фонду державного майна України по Львівській області. Однак,
позовних вимог до РВ ФДМ України по Львівській області, яке на підставі ст. 5
Закону України “Про оренду державного та комунального майна” у даному випадку є
орендодавцем, відповідач у зустрічному позові не заявив.

Згідно
із ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається
у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.
Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект
договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох
примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами
оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один
примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму
тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. Проте, зі проекту
договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до
державної власності, на умовах якого відповідач просить зобов'язати позивача
укласти договір вбачається, що він не був підписаний навіть відповідачем. Крім
того, порядок укладення договорів оренди державного майна визначений у ст. 9
Закону України “Про оренду державного та комунального майна”.

Відповідно
до ст. 9 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, особи,
які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди,
а також інші документи згідно з переліком, що визначається Фондом державного
майна України, відповідному орендодавцеві. Орендодавець протягом п'яти днів
після закінчення терміну погодження умов договору оренди з органом, уповноваженим
управляти відповідним майном, і органом Антимонопольного комітету України, а у
випадках, коли заява про оренду майна не потребує узгодження (щодо оренди
окремого індивідуально визначеного майна, крім нерухомого), протягом
п'ятнадцяти днів після дати її реєстрації дає згоду або відмовляє в укладенні
договору оренди майна і повідомляє про це заявника. Якщо на укладення договору
оренди потрібен дозвіл Фонду державного майна України, його регіонального
відділення чи представництва, державне підприємство у п'ятиденний термін після
отримання висновків органу, уповноваженого управляти державним майном, органу
Антимонопольного комітету України надсилає орендодавцям копії проекту договору
та інших документів, висновки зазначених органів, розрахунок орендної плати.
Фонд державного майна України, його регіональне відділення чи представництво
протягом п'ятнадцяти днів після надходження матеріалів повідомляє державне
підприємство про своє рішення (надання дозволу щодо укладення договору оренди
або відмову). Державне підприємство протягом п'яти днів після отримання
зазначеного рішення Фонду державного майна України, його регіонального
відділення чи представництва дає згоду або відмовляє в укладенні  договору оренди державного майна і повідомляє
про це заявника.

Відповідач
у зустрічному позові просить також зобов'язати державне підприємство “Львівське
будівельно-монтажне управління” надати згоду на укладення і укласти договір
оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної
власності -адміністративні приміщення на першому та другому поверхах
двоповерхової будівлі загальною площею 490 кв.м., що знаходиться на балансі
державного підприємства “Львівське будівельно-монтажне управління” за адресою
м. Львів, вул. Мечнікова, 39а на умовах направленого РВ ФДМ України по
Львівській області проекту. Посилаючись у зустрічній позовній заяві на подання
усіх необхідних для укладення договору оренди державного нерухомого майна,
відповідач не надав належних доказів свого твердження. Як вбачається з листа РВ
ФДМ України по Львівській області №11/11-3837 від 30.05.2007 р., усі документи
надані не були, а відповідач був повідомлений про те, що передача в оренду
зазначених приміщень можлива лише на конкурсних засадах. Зі змісту цього листа
не випливає відмови у наданні в оренду приміщень при дотриманні встановленої
процедури.

Відповідно
до ч. 8 ст. 9 вказаного закону, у разі відмови в укладенні договору оренди, а
також неодержання відповіді у встановлений термін  заінтересовані особи мають право звернутися
за захистом своїх інтересів до суду. Хоча відповідач скористався цим правом
подавши зустрічний позов, наявність передбачених законом підстав для
задоволення відповідної позовної вимоги не була доведена суду у встановленому
порядку належними доказами. Не було доведена також наявність передбачених
законом підстав для покладення на позивача обов'язку надати згоду на укладення
договору оренди. Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЦК України особа не може бути
примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Згідно із ст. 33 ГПК
України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

01.03.2006
р. між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) був укладений договір
№3 на відповідальне зберігання, за яким позивач виділяє відповідачу під
зберігання товарно-матеріальних цінностей не житлове приміщення площею 494,7
кв.м. в будинку по вул. Мечнікова, 39а у м. Львові. Відповідно до п. 5.1.
договору, термін його дії встановлено до 31.12.2006 р.. Відповідно, станом на
дату розгляду справи судом зазначений договір припинив чинність, сторони дану
обставину не заперечували, а прокурор просив не розглядати позовні вимоги,
пов'язані з цим, що не суперечить закону та приймається судом. Однак, з
матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що відповідач виділені йому
під зберігання майна приміщення не звільнив, не зважаючи на позовні вимоги
позивача щодо звільнення приміщень, які розцінюються судом як такі, що
відповідають вимогам п. 5.2. договору №3 на відповідальне зберігання від
01.03.2006 р..

Згідно
із ч. 1 ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач)
зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем),
і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Відповідно до ст. 948 ЦК України,
поклажодавець зобов'язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку
зберігання. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 946 ЦК України, якщо
поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він
зобов'язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання.

Прокурор
та позивач просять стягнути з відповідача суму заборгованості за період з
червня 2006 р. по вересень 2007 р.  в
сумі 130850,14 грн., обґрунтовуючи суму проведеною  у вересні 2006 р. експертною оцінкою
приміщень по вул. Мечнікова, 39а у м. Львові, у зв'язку із чим плата,
встановлена у договорах на думку прокурора та позивача підлягала відповідному
збільшенню. Однак, зростання ринкової вартості будівлі не тягне за собою
автоматичного покладення обов'язку по оплаті додаткових коштів, не передбачених
договором та не передбачено у ст. 11 ЦК України як підстава для виникнення
цивільних прав та обов'язків. Відповідно, зазначена вимога не підлягає
задоволенню.

Враховуючи
вищенаведене, суд приходить до висновку, що у зустрічному позові слід
відмовити, а первісний позов задовольнити частково. Судові витрати покласти на
сторони пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись
ст.ст. 33, 35, 43, 49, 79, 82 - 85, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Первісний позов задовольнити
частково.

2.          Зобов'язати закрите акціонерне
товариство “Галичина” звільнити приміщення по вул. Мечнікова, 39а у м. Львові.

3.          В частині решти вимог за первісним
позовом  у позові відмовити.

4.          В задоволенні зустрічного позову
відмовити повністю.

5.          Стягнути з закритого акціонерного
товариства “Галичина” (м. Радехів, вул. Хмельницького, 120, ) в
дохід державного бюджету 85 грн. державного мита та 118 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

6.    Накази видати відповідно до ст. 116 ГПК
України.

Суддя
Желік М.Б.