ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2008 р.

№ 6/158

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Самусенко С.С. –головуючого,

Дунаєвської Н.Г.,

Плюшка І.А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги

Державної адміністрації залізничного транспорту України "Укрзалізниця"

на рішення

та постанову

господарського суду міста Києва від 24 травня 2007 року

Київського апеляційного господарського суду

від 23 жовтня 2007 року

у справі

№ 6/158

господарського суду

міста Києва

за позовом

ТОВ "Статус"

до

Державної адміністрації залізничного транспорту України "Укрзалізниця"

про

стягнення 41 471 грн. 35 коп.

за участю представників сторін

від позивача –Гончарова М.В.

від відповідача –Анісімов В.М.

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "Статус" звернувся до господарського суду міста Києва із позовом до Державної адміністрації залізничного транспорту України "Укрзалізниця" про стягнення заборгованості із оплати послуг за договором № 26/06 у розмірі 41 471 грн. 35 коп., в тому числі 40 000 грн. основного боргу та на підставі ст. 625 ЦК України 1 319 грн. 32 коп. інфляційних втрат, 152 грн. 03 коп. –3% річних.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ "Статус", посилаючись на ст.ст. 612 901, 903 Цивільного кодексу України, зазначає про порушення Державною адміністрацією залізничного транспорту України "Укрзалізниця" взятих на себе зобов’язань щодо повноти та своєчасності внесення оплати за надані протягом вересня-грудня 2006 року юридичні послуги.

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.05.2007 у справі № 6/158 (суддя Ковтун С.А.) позов задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.10.2007 у справі № 6/158 (колегія суддів: головуючий суддя Губенко Н.М., Барицька Т.Л., Ропій Л.М.) рішення господарського суду міста Києва від 24.05.2007 змінено, викладено резолютивну частину в редакції, відповідно до якої стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України "Укрзалізниця" на користь ТОВ "Статус" 40 000 грн. основного боргу, 456 грн. 58 коп. інфляційних витрат, 99 грн. 45 коп. –3 % річних, в решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі Державна адміністрація залізничного транспорту України "Укрзалізниця" просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 24.05.2007 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.10.2007 у справі № 6/158 і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "Статус" відмовити повністю.

В обґрунтування доводів касаційної скарги Державна адміністрація залізничного транспорту України "Укрзалізниця" посилається на ст.ст. 901, 903 Цивільного кодексу України, зазначає про те, що ТОВ "Статус" фактично не було виконано взятого на себе за договором № 26/06 від 10.01.2006 зобов’язання щодо надання Державній адміністрації залізничного транспорту України "Укрзалізниця" абонентського юридичного обслуговування протягом чотирьох місяців –з вересня по грудень 2006 року, у зв’язку з чим підстави для внесення оплати відсутні.

Вищим господарським судом України за касаційною скаргою Державної адміністрації залізничного транспорту України "Укрзалізниця" ухвалою від 07.02.2008 у справі № 6/158 порушено касаційне провадження.

З дотриманням меж перегляду справи в касаційній інстанції заслухавши суддю-доповідача, а також представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права апеляційним господарським судом, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 10.01.2006 між Державною адміністрацією залізничного транспорту України як замовником та ТОВ “Статус” як виконавцем укладено договір № 26/06 про абонентське юридичне обслуговування, виконання юридичних робіт та надання консалтингових послуг, строком дії до 31.12.2006, відповідно до умов якого виконавець здійснює абонентське юридичне обслуговування замовника на платній основі.

Пунктом 3.1 договору № 26/06 встановлено, що за надання абонентських юридичних (консалтингових) послуг Державна адміністрація залізничного транспорту України щомісяця сплачує ТОВ “Статус” абонентську плату –чітко визначену суму, що вказана в п. 3.2 цього договору.

Судами встановлено, що вказана сума має сплачуватися Державною адміністрацією залізничного транспорту України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ТОВ “Статус” незалежно від об'єму абонентських юридичних послуг, що надані позивачем в тому чи іншому місяці протягом строку дії договору.

Пунктом 3.2 договору № 2 6/06 визначено, що за надання абонентських юридичних послуг Державна адміністрація залізничного транспорту України щомісяця сплачує абонентську плату в розмірі 10 000 грн. в наступному порядку: до 25 числа звітного місяця ТОВ “Статус” надає Державній адміністрації залізничного транспорту України акт передання-прийняття виконаних робіт з переліком юридичних робіт та юридичних послуг, виконаних і наданих ТОВ “Статус” протягом звітного місяця в межах абонентського юридичного обслуговування; протягом 5-ти банківських днів з дня отримання акту передання-прийняття виконаних робіт Державна адміністрація залізничного транспорту України перераховує на поточний рахунок ТОВ “Статус” вказану в п. 3.2 цього договору суму.

У п.3.2.2 договору № 26/06 сторони погодили умову про те, що обов'язок Державної адміністрації залізничного транспорту України перерахувати ТОВ “Статус” суму абонентської плати настає з дня отримання акту передання-прийняття виконаних робіт.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ “Статус” були надіслані Державній адміністрації залізничного транспорту України акти передання-прийняття послуг та рахунки-фактури за вересень, жовтень, листопад, грудень 2006 року на суму 10 000 грн. кожний, що підтверджується фіскальними чеками підприємства поштового зв'язку.

Відповідно до встановлених обставин справи та досліджених матеріалів, Державною адміністрацією залізничного транспорту України плату за договором за вересень, жовтень, листопад, грудень 2006 року не внесено, акти приймання-передачі послуг від 25.09.2006, 25.10.2006, 25.11.2006, 25.12.2006 не підписано, рахунки-фактури №№ 11, 12, 13, 14 не оплачено.

Проаналізувавши умови договору № 26/06 від 10.01.2006, місцевий господарський суд встановив, що чинний договір, підписаний сторонами, не містить визначення вартості робіт та послуг окремо по кожному виду робіт (послуг). Вартість робіт встановлена в фіксованій сумі 10000 грн. в місяць, яка підлягає сплаті незалежно від обсягів виконаних робіт, грошові кошти у вказаному розмірі сплачуються незалежно від об’єму абонентських юридичних послуг.

Доказів відмови Державної адміністрації залізничного транспорту України від послуг ТОВ “Статус” не надано.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи те, що Державна адміністрація залізничного транспорту України свої зобов'язання з оплати послуг за період з вересня по грудень 2006 року за договором № 26/06 від 10.01.2006 протягом 5-ти банківських днів з дня отримання актів передання-прийняття виконаних робіт, а також у подальшому не виконала, перед ТОВ “Статус” виникла заборгованість в розмірі 40 000 грн.

Суди в частині основного боргу дійшли висновку, що позовні вимоги про стягнення суми основного боргу є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарським судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ “Статус” при здійсненні розрахунку сум інфляційних втрат та 3% річних не враховано дати одержання актів передання-прийняття послуг і рахунків-фактур за період з вересня по грудень 2006 року, як це передбачено п. 3.2.2 договору № 26/06 від 10.01.2006.

ТОВ “Статус” заявлені вимоги про стягнення заборгованості з Державної адміністрації залізничного транспорту України за період з вересня по грудень 2006 року, а про наявність заборгованості за період з січня по серпень 2006 року у позовній заяві нічого не зазначається.

Тому апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відповідають умовам договору та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в розмірі 456 грн. 58 коп. та 3% річних в розмірі 99 грн. 45 коп.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За встановлених господарськими судами попередніх інстанцій обставин у даній справі, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що постанова апеляційного господарського суду відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Судами вірно досліджено умови договору та застосовано ст.193 ГК України, ст.ст. 526, 629 ЦК України, оскільки встановлено, що сторони передбачили сплату сум Державною адміністрацією залізничного транспорту України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ТОВ "Статус" незалежно від об'єму абонентських юридичних послуг, що надані позивачем в тому чи іншому місяці протягом строку дії договору.

Оскільки доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження під час здійснення касаційного провадження і порушень норм процесуального та матеріального права не встановлено, колегія суддів Вищого господарського суду України залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного господарського суду без змін.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України , Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної адміністрації залізничного транспорту України "Укрзалізниця" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.10.2007 у справі № 6/158 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                            С. Самусенко

Судді:                                                                                Н. Дунаєвська

І. Плюшко