ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2008 р.

№ 2-26/16439-2006

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Добролюбової Т.В. –головуючий,

Гоголь Т.Г.,

Швеця В.О.,

розглянувши касаційну скаргу

та касаційне подання

Республіканського комітету Автономної Республіки Крим з охорони навколишнього природного середовища

Заступника прокурора Автономної Республіки Крим

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду від 10 вересня 2007 року

у справі

№ 2-26/16439-2006

господарського суду

Автономної Республіки Крим

за позовом

Сімферопольського міжрайонного природо- охоронного прокурора в інтересах держави в особі Республіканського комітету Автономної Республіки Крим з охорони навколишнього природного середовища

до

Закритого акціонерного товариства "Пансіонат "Канака"

за участю третьої особи

про

Алуштинського бюро реєстрації та технічної інвентаризації

стягнення 288 364,00 грн.

за участю представників:

позивача: не з’явився;

відповідача: Косуніна Ж.М. (дов. від 05.02.08);

третьої особи: не з’явився;

прокуратури: прокурор відділу Генеральної прокуратури України Попенко О.С. (посвідчення № 203),

в с т а н о в и в:

У жовтні 2006 року Сімферопольський міжрайонний природо- охоронний прокурор в інтересах держави в особі Республіканського комітету Автономної Республіки Крим з охорони навколишнього природного середовища пред'явив у Господарському суді Автономної Республіки Крим позов до відповідача –ЗАТ "Пансіонат "Канака", про стягнення 288 364,00 грн.

Вказував, що на території природно-заповідного Фонду України –ботанічного заповідника загальнодержавного значення "Канака" без наявності дозвільної документації на проведення будівельних робіт було здійснено забудову території загальною площею 1 439,05кв.м.

Зазначав, що відповідно до висновку експерта № 306 від 24.03.06, землі ЗАТ "Пансіонат "Канака", на яких розміщені будиночки №№ 85, 86, 87, 89, навіс, прохідна № 2 та дві бесідки відносяться до коричневих грунтів та згідно ст. 150 Земельного кодексу України, підпадають під визначення особливо цінних земель.

Посилаючись на ту обставину, що директором ЗАТ "Пансіонат "Канака" було допущено незаконне будівництво на території заповідника, чим було завдано збитки державним інтересам, природоохоронний прокурор просив стягнути з ЗАТ "Пансіонат "Канака" на користь місцевого бюджету збитки в розмірі 288 364,00 грн.

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 03 квітня 2007 року (суддя: Проніна О.Л.) в позові відмовлено.

Рішення мотивоване посиланнями на довідку ЗАТ "Пансіонат "Канака" № 123 від 15.08.06, згідно якої будиночки №№ 85, 86, 87, 89 та прохідна рахуються на балансі підприємства з 1988, 1999, 1988, 1977 та 2000 років відповідно, та на лист Республіканського комітету АР Крим з екології та природних ресурсів № 5308/20-13 від 25.08.05, в якому зазначено, що 23.08.05 ним було проведено перевірку ботанічного заповідника загальнодержавного значення "Канака" та не виявлено будь-яких нових споруд чи будівель з моменту його перевірки 30.05.05.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 10 вересня 2007 року (колегія суддів у складі: Дугаренко О.В. –головуючий, Котлярової О.Л., Фенько Т.П.) рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі Республіканський комітет АР Крим з охорони навколишнього природного середовища, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 20 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. 13 Конституції України, ст.ст. 3, 45, 150 Земельного кодексу України та ст.ст. 7, 9, 16, 26, 32 Закону України "Про природно-заповідний фонд України", просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та постановити нове рішення про задоволення його вимог.

У касаційному поданні Заступник прокурора АР Крим, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 4, 41, 43 ГПК України, ст. 16 Конституції України та ст.ст. 6, 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України", просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги та касаційного подання, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційну скаргу та касаційне подання залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції зазначеним вимогам відповідають.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 24.01.00 ЗАТ "Пансіонат "Канака" видано державний акт на право постійного користування 7,05 га. землі в межах згідно з планом землекористування. Землю надано у постійне користування для розміщення пансіонату відповідно до рішення Виконавчого комітету Алуштинської міської ради № 1203 від 24.12.99.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

В силу ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Відповідно до довідки ЗАТ "Пансіонат "Канака" № 123 від 15.08.06 будиночки №№ 85, 86, 87, 89 та прохідна рахуються на балансі підприємства з 1988, 1999, 1988, 1977 та 2000 років відповідно.

14.03.07 ТОВ "Алуштинське земельно-кадастрове бюро" листом № 28п повідомило Голову Привітненської сільської ради про те, що станом на 10.02.07 встановлення меж ботанічного заповідника загальнодержавного значення "Канака", розташованого в районі Канакської балки, с. Привітне, м. Алушта в натурі не здійснювалось.

30.05.05 Державною інспекцією з контролю за виконанням та охороною земель АР Крим Державного комітету України по земельним ресурсам було проведено перевірку дотримання ЗАТ "Пансіонат "Канака" вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок заповідника загальнодержавного значення "Канака" та складено акти № № 71-3, 72-3, 73-3, 74-3 та 75-3.

Вказаними актами встановлено, що на земельних ділянках орендарями будиночків №№ 85, 86, 87, 89, навісу, прохідної № 2 та двох бесідок проводяться будівельні роботи без дозвільної документації на проведення вказаних робіт.

Проте, листом № 5308/20-13 від 25.08.05 Республіканський комітет АР Крим з екології та природних ресурсів повідомив Сімферопольську міжрайонну природоохоронну прокуратуру про те, що 23.08.05 ним було проведено перевірку ботанічного заповідника загальнодержавного значення "Канака" та не виявлено будь-яких нових споруд чи будівель з моменту його перевірки 30.05.05.

Враховуючи вище викладене, відмовляючи в позові суди попередніх інстанцій правильно встановили та виходили з того, що оскільки ЗАТ "Пансіонат "Канака" будівельні роботи не проводились, межі ботанічного заповідника загальнодержавного значення "Канака" в натурі не встановлені, то відсутні будь-які правові підстави для покладення на ЗАТ "Пансіонат "Канака" відповідальності за порушення правил використання земель та стягнення збитків.

Посилання касаційної скарги на висновок експерта № 306 від 24.03.06, згідно якого ділянки землі ЗАТ "Пансіонат "Канака" на яких розташовані будиночки №№ 85, 86, 87, 89, навіс, прохідна № 2 та дві бесідки відносяться до коричневих грунтів та згідно ст. 150 Земельного кодексу України, підпадають під визначення особливо цінних земель, не заслуговують на увагу суду та спростовуються правильними висновками судів попередніх інстанцій та матеріалами справи.

Твердження касаційного подання про те, що на території природно-заповідного Фонду України –ботанічного заповідника загальнодержавного значення "Канака" без наявності дозвільної документації на проведення будівельних робіт було здійснено забудову території загальною площею 1 439,05кв.м. не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді касаційної інстанції.

Матеріали справи свідчать про те, що висновки судів попередніх інстанцій відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, є законними та обґрунтованими, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Інші доводи, наведені у касаційній скарзі, зводяться до намагань Ковтуна В.К. надати перевагу одних доказів над іншими, що суперечить вимогам ст. 1117 ГПК України, і тому до уваги не беруться.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Республіканського комітету Автономної Республіки Крим з охорони навколишнього природного середовища та касаційне подання Заступника прокурора Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

2. Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 10 вересня 2007 року у справі № 2-26/16439-2006 залишити без змін.

Головуючий: Добролюбова Т.В.

Судді: Гоголь Т.Г.

Швець В.О.