ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

10.11.2008

Справа №2-30/7785-2008

За позовом Приватного підприємства «Візаві», Сакського району, с. Ліснівка, вул. Гагаріна, 1.

До відповідача Сакського районного споживчого товариства, м. Саки, вул. Новоселовське шосе, буд. 5.

Про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Суддя Ловягіна Ю.Ю.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача – Лебеденко, директор.

Від відповідача – Фабішевський І.Г., представник, дов. від 03.10.2008р. у справі.

Суть спору: Позивач – Приватне підприємство «Візаві», Сакського району, с. Ліснівка звернувся до господарського суду з позовом до відповідача - Сакського районного споживчого товариства, м. Саки про витребування з чужого незаконного володіння майна, вказаного в позові.

20 жовтня 2008 року у судовому засіданні представник позивача надав заяву про зміну позовних вимог та просить витребувати із чужого незаконного володіння майно ПП «Візаві», що перебуває за адресою: м. Саки, Новоселовське шосе, 5, а саме: установка напівавтоматична для впакуванняНЄ-8580 – 2 шт.; прес – 1 шт.; компресор – 1 шт.; спліт-система Samsung AQ09 – 1 шт.; обігрівач Silver Crovn SC-199 – 2 шт.;прес-форма – 1 шт.; стіл – 7 шт.; стілець Ascona – 6 шт.; стілець – 4 шт.; рулонораспускатель – 1 шт.; газодувка – 1 шт.; оснащення для вакуумформовкі – 16 шт.; ключі рожково-накидні – 11 шт.; ключ трубний – 2 шт.; просечка – 2 шт.; лещата настільні – 1 шт.; набір ключів шестигранних (11 розмірів) – 1 шт.; набір свердел (17 розмірів) - 1 шт.; крісло – 2 шт.; чайник електричний – 1 шт.; серветка волога – 3000 шт.; серветка одноразова – 9000 шт.; ніж одноразовий – 9000 шт.; виделка одноразова – 10000 шт.; ложка чайна одноразова 15000 шт.; чашка кавова одноразова - 10000 шт.; поліетилен 277-43 у мішках по 25 кг – 12 шт.; плівка поліпропіленова - 52 кг.; плівка ПЄТ – 1 рул.; фасова (цукор – 5 гр., сіль – 1 гр., перець – 0,5 гр., зубочистка) для комплектування боксів – 4000 компл.; мастило И-30 – 100л.; мастило Азмол – Супер 15Х40 – 20л.; мастило вакуумне ВМ-4 – 10л.; стелаж – 1 шт.; вставка до прес-формі – 11 шт.; газоходи – 20 м.; світильник денного світла – 5 шт.; вентилятор побутовий – 3 шт.; електролічильник трифазний – 1 шт.; кабель електричний – 1 шт.; кабель електричний 4-х жильний – 40 м.; провід алюмінієвий 2-х жильний – 40 м.; провід заземлення – 25м.; гофроящик 400х400х5500 – 180шт.; дріт в’язальна 4 мм. – 1 бухта.; електродвигун 1,5 Квт на 3000 оборотів – 1шт.; подовжувачі електричні – 3 шт.; вогнегасники – 3шт.; відходи просечки – 2 т.; відходи поліетилену – 70кг.; шафа дерев’яна – 3шт.; тестор – 1 шт. Також просить покласти на відповідача оплату судових витрат у сумі 418грн. Заява прийнята судом до розгляду.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що 07 лютого 2006 року між Сакським районним споживчим товариством та приватним підприємством «Візаві» був укладений договір оренди №34 нежилого приміщення в оренду. Як зазначає позивач, відповідач по справі - Сакське районне споживче товариство безпідставно замінило замки на вхідних дверях орендованого позивачем нежитлового приміщення, чим перешкоджає користуванню майном позивачу і можливості повернути обладнання та майно.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з тих підстав, що договір оренди припинив свою дію ще 31.12.2006р. про що позивач неодноразово був повідомлений, про що свідчать листи відповідача та акти, але приміщення не звільняв, орендну плату не сплачував та перешкоджав відповідачу – орендодавцю користуватися своїм майном. Також відповідач посилається на те, що позивач не підтверджує, що саме майно, вказане в позові, належить йому на праві власності та знаходиться в приміщенні відповідача.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, суд вважає можливим розгляд справи за наявними в ній матеріалами. Інших доказів представлено в матеріали справи не було.

Розглянув матеріали справи, заслухав доводи представника позивача та відповідача, суд –

в с т а н о в и в:

07.02.2006р. між Сакським районним споживчим товариством та приватним підприємством «Візаві» було укладено договір оренди нежилого приміщення №34 (а.с. 56), строк дії якого був закінчений 31.12.2006р.

Згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) та ст. 283 Господарського кодексу України (далі – ГК України), за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Після припинення договору оренди відповідач неодноразово повідомляв позивача про необхідність звільнення займаного приміщення, про що свідчить вимога про звільнення незаконно займаних приміщень (а.с. 59), лист-вимога (а.с. 61) та поштові повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 58, 60).

Відповідно до ч. 1 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона булла одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У судовому засіданні позивач посилається на те, що він не може забрати майно, яке належить йому на праві власності, яке незаконно утримується відповідачем в орендованих приміщеннях.

Однак позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Зазначений засіб захисту права власності застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває з його володіння.

Позивачем за таким позовом може бути неволодіючий власник.

Титульними володільцями вважаються особи, які володіють майном за цивільно-правовими договорами (майнового найму (оренди), підряду, зберігання, застави та ін.), особи, які володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом. При цьому позивач має підтвердити своє право власності на витребувану річ або інше титульне право на річ, посилаючись на ті чи інші докази (свідоцтво про право власності, технічний паспорт, договір тощо).

Не є безспірним доказом належності майна юридичній особі на праві власності, на праві повного господарського відання чи праві оперативного управління перебування майна на її балансі, оскільки останній є формою ведення бухгалтерського обліку, а не правовстановлюючим документом, що безпосередньо засвідчує право власності.

В обґрунтування своїх вимог позивач – ПП «Візаві» представив акт інвентаризації у приміщенні, що розташоване за адресою: м. Саки, Новоселівське шосе, 5, в якому знаходиться майно, яке належить ПП «Візаві» (а.с. 14, 15). Однак представлений акт інвентаризації не є належним доказом, що майно, яке знаходиться в приміщеннях є майном позивача, і що саме це майно знаходиться в спірних приміщеннях відповідача. Крім того, перелік цього майна не підтверджений документально, перелічене майно не відображає індивідуальні ознаки майна: ціну, інвентаризаційні номери, марки обладнання або товару, його повне найменування, зазначення виробника.

Важливою умовою звернення з віндикаційним позовом є відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин. Однак матеріали справи підтверджують, що до теперішнього часу між позивачем та відповідачем є спір по приміщенням, які займаються позивачем після спливу строку дії договору оренди.

Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння - це факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та ін.

Згідно зі ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки позивач не надав належних доказів того, що відповідач незаконно утримує обладнання та майно позивача, що вказане майно належить позивачу на праві власності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з підстав його недоведеності.

Держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст. 49 ГПК України підлягають віднесенню на позивача.

У судовому засіданні, яке відбулося 10 листопада 2008 р. були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Відповідно до ст. 84 ГПК України рішення оформлено та підписано 17 листопада 2008р.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          В задоволенні позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ловягіна Ю.Ю.