ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.03.08 р.                     Справа № 25/32пд

Суддя господарського суду Донецької області І.А.Бойко

при секретарі судового засідання О.М. Якименко

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” м. Донецьк в особі Донецького регіонального виробничого управління м. Донецьк

до відповідача закритого акціонерного товариства „Донецьксталь” – металургійний завод” м. Донецьк

про зобов’язання відповідача прийняти пункти договору в редакції КП „Компанія „Вода Донбасу”

За участю представників сторін:

від позивача: Дояр О.В. – юрисконсульт (довіреність № 03-21 від 24.12.2007р.);

від відповідача: Чумаков А.В. – юрисконсульт (довіреність № 20-642 від 15.10.2007р.)

В судовому засіданні 11.03.2008 було

оголошено перерву до 27.03.2008 до

11год.00хв.

Позивач - комунальне підприємство „Компанія „Вода Донбасу” м. Донецьк в особі Донецького регіонального виробничого управління м. Донецьк звернувся до господарського суду з позовом до закритого акціонерного товариства „Донецьксталь” – металургійний завод” м. Донецьк про зобов’язання відповідача прийняти пункти 4.8., 4.12., 6.2., 8.5. договору на послуги водопостачання № 13 (реєстраційний номер Водокористувача № 303735) від 20.12.2007 в редакції КП „Компанія „Вода Донбасу”.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір на послуги водопостачання № 13 (№ 303735) від 20.12.2007, протокол розбіжностей від 08.01.2008 до договору на послуги водопостачання № 13 (№ 303735) від 20.12.2007, протокол узгодження розбіжностей від 14.02.2008 до договору на послуги водопостачання № 13 (№ 303735) від 20.12.2007, супровідний лист про направлення протоколу узгодження розбіжностей № 335 від 14.02.2008, витяги із Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, витяги із Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, договір на зовнішнє централізоване водопостачання № 10 від 10.12.2003, рішення господарського суду Донецької області від 02.03.2004 у справі № 17/16пд, постанову ДАГС від 28.04.2004 у справі № 17/16пд.

Представник позивача в судовому засіданні 11.03.2008 надав копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, копію довідки з ЄДРПОУ № 101-5122 та витяг із Статуту, які долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача в засіданні суду 11.03.2008 надав відзив на позовну заяву та копію довідки з ЄДРПОУ № 101-6409.

Перелічені документи судом оглянуті та залучені до матеріалів справи.

У відзиві на позовну заяву (вих. № 17/86 від 11.03.2008) відповідач проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, посилаючись на наступне. По-перше, редакція п. п. 4.8. та 6.2. договору, запропонована позивачем, ґрунтується наявністю аналогічних положень в Правилах користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України. Однак, дані Правила передбачають порядок користування питною водою із комунальних водопроводів та приймання стічних вод у комунальну каналізацію, в той час коли предметом даного договору є передача позивачем відповідачу через магістральні водовідводи технічної води. Щодо п. 4.12. (абзаци другий та третій) договору в редакції позивача, то така редакція надає позивачу право в односторонньому порядку складати акти в підтвердження кількості поданої води. Дане право позивача не передбачено жодним нормативним документом, що регулює сферу правовідношень, які виникають в рамках договору. Редакція п. 8.5. договору, запропонована позивачем, також необґрунтована, оскільки необхідність застосування окремих положень Правил у відповідності з аналогією закону, повинна вирішуватись сторонами, а при недосягненні згоди – судом.

В судовому засіданні 11.03.2008 було оголошено перерву до 27.03.2008 до 11год.00хв. для надання позивачем письмових пояснень на відзив відповідача з посиланням на відповідні пункти Правил; представлення додаткових доказів та пояснень сторонами.

26.03.2008 позивач через канцелярію господарського суду подав заперечення на відзив відповідача, витяг із журналу реєстрації вхідної кореспонденції, витяг із Постанови КМУ № 1153 від 17.10.1997 „Про затвердження Примірної інструкції з діловодства у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, Ради міністрів АРК, місцевих органах виконавчої влади”, копію довіреності.

В запереченнях на відзив відповідача (вих. № 646 від 25.03.2008) позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

27.03.2008 судове засідання було продовжено.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

Як зазначено в позовній заяві, КП „Компанія „Вода Донбасу” в особі Донецького регіонального виробничого управління в порядку ст. 181 Господарського кодексу України направило на адресу ЗАТ „Донецьксталь” – металургійний завод” проект договору на послуги водопостачання № 13 (реєстраційний номер Водокористувача – 303735) від 20.12.2007.

28.01.2008 на адресу Донецького регіонального виробничого управління КП „Компанія „Вода Донбасу” повернувся проект зазначеного договору з протокол розбіжностей до нього.

Позивач, зі свого боку, підписав протокол розбіжностей з протоколом узгодження розбіжностей від 14.02.2008.

В результаті вжитих заходів щодо врегулювання виниклих розбіжностей, залишилися неврегульованими п. п. 4.8., 4.12., 6.2., 8.5. договору на послуги водопостачання № 13 (реєстраційний номер Водокористувача № 303735) від 20.12.2007, які були передані КП „Компанія „Вода Донбасу” в особі Донецького регіонального виробничого управління на розгляд суду.

В судовому засіданні 27.03.2008 було з’ясовано, що позивач звернувся до суду з вимогою про врегулювання розбіжностей, які виникли під час укладення договору, в строк, встановлений ч. 5 ст. 181 Господарського кодексу України. Відповідач факт своєчасного звернення позивача з позовом до суду підтвердив, про що зафіксовано в протоколі судового засідання від 27.03.2008.

По спірним пунктам договору судом встановлено:

так, пункт 4.8. договору № 13 (реєстрацій номер Водокористувача – 303735) від 20.12.2007 позивач запропонував викласти в наступній редакції:

„У випадку відсутності або несправності приладу обліку з вини Споживача, у тому числі несвоєчасного введення його в експлуатацію (з викликом представника Підприємства і складенням акту), порушення цілісності пломб, втручання в його роботу, а також у випадку закінчення строку дії повірки приладу обліку – розрахунок витрати води визначається за пропускною здатністю труби в точці підключення при швидкості руху води в ній 2 м/сек та дії її повним перерізом протягом 24 годин за добу”.

Свою позицію позивач ґрунтує на п. 9.6. Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 01.07.1994 № 65, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22.07.1994 № 165/374, та п. 10.3.6. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України РДП 204-12 Укр.242-95, затверджених наказом Держжиткомгоспу України від 05.07.1995 № 30, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 21.07.1995 № 231/767.

Відповідач, зі свого боку, в протоколі розбіжностей до договору від 08.01.2008 пропонував пункт 4.8. виключити з договору, посилаючись на те, що Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України передбачають порядок користування питною водою із комунальних водопроводів та приймання стічних вод у комунальну каналізацію, в той час коли предметом договору є передача позивачем відповідачу через магістральні водовідводи технічної води.

Суд уважно вивчив позиції позивача і відповідача та вважає за доцільне прийняти п. 4.8. в редакції позивача, з огляду на наступне.

По-перше, у відповідно до ч. 1 ст. 8 Цивільного кодексу України, якщо цивільні відносини не врегульовані Цивільним кодексом України, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, які регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Суть аналогії закону полягає в тому, що до відповідних відносин застосовуються норми цивільного законодавства, які регулюють аналогічні відносини.

Згідно п. 1.2. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України РДП 204-12 Укр.242-95, затверджених наказом Держжиткомгоспу України від 05.07.1995 № 30, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 21.07.1995 № 231/767, зазначені Правила є обов'язковими для всіх виробничих підприємств водопровідно-каналізаційного господарства (надалі - Водоканал), комбінатів комунальних підприємств або інших організацій, що експлуатують системи водопостачання та каналізації населених пунктів України, незалежно від їх відомчої належності та форми власності.

В свою чергу, п. 10.3.6. Правил № 30 від 05.07.1995 закріплює, Водоспоживання абонентів за звітний період визначають відповідно до Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України. Подача води абонентам без встановлення водолічильників, як правило, не допускається (можливі винятки обумовлені вищезгаданими Правилами).

Таким чином, Сторони при укладенні договору на послуги водопостачання, предметом якого є здійснення забору технічної води та передача її через магістральні водоводи , повинні користуватись Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України.

Відповідно до п. 9.6. Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України при виявлені представником Водоканалу витоку води в мережах абонента внаслідок їх пошкодження або нераціонального водокористування, коли водолічильник на вводі відсутній або не працює з вини абонента, Водоканал виконує розрахунок витрат води у такому порядку: за пропускною здатністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2 м/сек. та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу.

Враховуючи, що п. 4.8. договору № 13 від 20.12.2007 цілком відповідає п. 9.6. Правил № 65 від 01.07.1994, цей пункт приймається в редакції позивача.

По пункту 4.12. договору № 13 від 20.12.2007, то позивач пропонував його викласти в такій редакції: „Кількість поданої води оформлюється двохстороннім актом з зазначенням місяця, в якому здійснена поставка води, номера договору, показників приладів обліку або розрахунків згідно п. 4.7. або п. 4.8. для складання акту Споживач направляє не пізніше 30, 31 числа поточного місяця свого представника з належним чином оформленою довіреністю на право підпису акту, за адресою Постачальника.

У випадку неявки представника Споживача до указаного числа або необгрунтованої відмови ним від підпису акту, Підприємство складає односторонній акт, один примірник якого в триденний строк направляється Споживачу, який являється підставою для оплати.

У випадку необґрунтованої відмови в підписанні двохстороннього акту про кількість спожитої води, Підприємство, попередньо попередив Споживача шляхом передачі телефонограми. Має право припинити надання послуг водопостачання до врегулювання питання щодо обсягів води, переданих Підприємством та отриманих Споживачем”.

Споживач (відповідач) в протоколі розбіжностей до договору просив виключити абзаци другий та третій з п. 4.12. договору № 13 від 20.12.2007.

При узгодженні розбіжностей позивач запропонував відповідачу виключити із п. 4.12. договору абзац третій, а абзац другий залишити в редакції КП „Компанія „Вода Донбасу”.

Відповідач з такою пропозицією також не погодився, посилаючись на те, що така редакція надає позивачу право в односторонньому порядку складати акти в підтвердження кількості поданої води. Дане право позивача не передбачено жодним нормативним документом, що регулює сферу правовідношень, які виникають в рамках договору.

В обґрунтування своєї позиції позивач посилається на те, що абзацом 1 п. 4.12. договору, з яким відповідач погодився, закріплено, двохстороннім актом оформлюється кількість поданої води. Абзац другий передбачає випадки, коли представник відповідача не з’явиться для підписання акту або необгрунтовано відмовиться від його підписати. Робота бухгалтерії на підприємства позивача зводиться до того, що щомісячно після підписання акта про кількість поданої води бухгалтерією Донецького РВУ КП „Компанія „Вода Донбасу” на підставі акту виписується рахунок та податкова накладна. В рахунку зазначається, у тому числі, і обсяг отриманої води, що буде неможливо зробити без акта. Крім того, не зафіксував показники лічильника розрахункового місяця, не буде можливості встановити обсяг спожитої води наступного місяця або будуть виникати спірні питання. Також, слід прийняти до уваги п. 5.6. договору, якій передбачає кінцевий розрахунок за минулий місяць, який Споживач зобов’язаний здійснити на підставі підписаного сторонами акта в строк до 1-го числа місяця, наступного за розрахунковим. Отже, не зрозуміло, яким чином буде здійснюватися оплата у випадку неявки представника відповідача для підписання акта або відмови від підпису.

Вивчивши позиції обох сторін щодо п. 4.12. договору, суд вважає за доцільне прийняти позицію позивача, викладену в протоколі узгодження розбіжностей від 14.02.2008 до договору № 13 від 20.12.2007, а саме:

абзац 2 п. 4.12. договору залишити в редакції КП „Компанія „Вода Донбасу” в особі Донецького РВУ, оскільки така редакція цілком обґрунтована встановленим порядком роботи на підприємстві, зокрема порядком роботи бухгалтерії позивача, та необхідність включення в договір положень такого змісту витікає з п. 5.6. договору, з редакцією якого відповідач погодився;

абзац 3 п. 4.12. договору виключити.

Щодо заперечень відповідача по п. 4.12. договору, то останній нічим не обґрунтував свої заперечення та не переконав суд у необхідності виключення абзацу 2 з п. 4.12. договору № 13 від 20.12.2007.

Посилання відповідача на те, що право позивача складати акти в односторонньому порядку не передбачено нормативними документами, судом також не приймається до уваги, оскільки в силу приписів ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони вправі погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству. Зокрема, в нормативних документах, регулюючих порядок поставки води, відсутня норма, якою забороняється Постачальнику складати акти про кількість поданої води в односторонньому порядку.

Стосовно п. 6.2. договору, то позивач з посиланням на п. 13.1. (підпункт „а”) Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України) виклав його наступним чином: „Підприємство має право тимчасово припинити або обмежити подачу питної води Споживачу без попереднього попередження у випадках: припинення подачі електроенергії на насосні станції, очисні споруди Підприємства”(перший підпункт).

Відповідач просив перший підпункт п. 6.2. договору виключити з посиланням на те, що дія Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України не розповсюджується на відносини, що склалися в рамках договору на послуги водопостачання.

В судовому засіданні Сторони доповнили перший підпункт п. 6.2. договору текстом наступного змісту: „крім випадків, коли даний факт (обставини) виникли з вини Підприємства”.

Відповідач з доповненою редакцією першого підпункту п. 6.2. договору погодився; позивач також згоден з такою редакцією першого підпункту п. 6.2. договору, про що зафіксовано в протоколі судового засідання від 27.03.2008.

Враховуюче це, суд приймає перший підпункт п. 6.2. договору в наступній редакції, узгодженій Сторонами: „Підприємство має право тимчасово припинити або обмежити подачу питної води Споживачу без попереднього попередження у випадках: припинення подачі електроенергії на насосні станції, очисні споруди Підприємства, крім випадків, коли даний факт (обставини) виникли з вини Підприємства”.

Відносно п. 8.5. договору, то позиція позивача виглядає наступним чином: „По неврегульованим цим договором питанням застосовуються норми Водного кодексу України, Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України РДП 204-12 Укр.242-95, затверджених наказом Держжиткомгоспу України від 05.07.1995 № 30, а також к відповідності до ст. 8 Цивільного кодексу України Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 01.07.1994 № 65, інші законодавчі та нормативно-правові акти”.

Відповідач пропонував виключити з даного пункту фразу наступного змісту: „у відповідності до ст. 8 Цивільного кодексу України Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 01.07.1994 № 65”.

Свою позицію відповідач, як вже зазначалося, грунтує на тому, що дані Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України не розповсюджується на відношення між сторонами в рамках договору, предметом якого є передача через магістральні водовідводи технічної води. До того ж, редакція п. 8.5. договору, запропонована позивачем, необґрунтована, оскільки необхідність застосування окремих положень Правил у відповідності з аналогією закону, повинна вирішуватись сторонами, а при недосягненні згоди – судом.

Позивач настоює на своїй редакції п. 8.5. договору, з огляду на те, що цивільні відносини з поставки саме технічної води не врегульовані діючим законодавством, отже, згідно ч. 1 ст. 8 Цивільного кодексу України, вказані правовідносини повинні регулюватись актами законодавства, які регулюють подібні по змісту цивільні відношення.

Судом уважно досліджені позиції позивача та відповідача щодо п. 8.5. договору, враховуючи вищевикладене стосовно застосування аналогії закону (ч. 1 ст. 8 ЦК України), приймаючи до уваги рішення господарського суду Донецької області в справі № 17/16пд від 02.03.2004, яке залишено без змін апеляційною інстанцією, суд приймає позицію позивача відносно редакції п. 8.5. договору.

Дослідивши матеріали господарської справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судові витрати відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Згідно ст. ст. 179, 181 Господарського кодексу України, ст. 8 Цивільного кодексу України, Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затвердженими наказом Державного Комітету України по житлово-комунальному господарству від 01.07.1994 № 65, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 22.07.1994 № 165/374, Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України РДП 204-12 Укр.242-95, затверджених наказом Держжиткомгоспу України від 05.07.1995 № 30, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 21.07.1995 № 231/767, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” м. Донецьк в особі Донецького регіонального виробничого управління м. Донецьк до закритого акціонерного товариства „Донецьксталь” – металургійний завод” м. Донецьк про зобов’язання відповідача прийняти пункти 4.8., 4.12., 6.2., 8.5. договору на послуги водопостачання № 13 (реєстраційний номер Водокористувача № 303735) від 20.12.2007 в редакції КП „Компанія „Вода Донбасу”, задовольнити.

Пункти 4.8., 4.12., 6.2., 8.5. договору на послуги водопостачання № 13 (реєстраційний номер Водокористувача № 303735) від 20.12.2007 прийняти в редакції позивача, враховуючи доповнену та узгоджену в судовому засіданні редакцію першого підпункту п. 6.2. договору, а саме:

пункт 4.8. договору: „У випадку відсутності або несправності приладу обліку з вини Споживача, у тому числі несвоєчасного введення його в експлуатацію (з викликом представника Підприємства і складенні акту), порушення цілісності пломб, втручання в його роботу, а також у випадку закінчення строку дії повірки приладу обліку – розрахунок витрати води визначається за пропускною здатністю труби в точці підключення при швидкості руху води в ній 2 м/сек та дії її повним перерізом протягом 24 годин за добу.” ;

пункт 4.12. договору: „Кількість поданої води оформлюється двохстороннім актом з зазначенням місяця, в якому здійснена поставка води, номера договору, показників приладів обліку або розрахунків згідно п. 4.7. або п. 4.8. для складання акту Споживач направляє не пізніше 30, 31 числа поточного місяця свого представника з належним чином оформленою довіреністю на право підпису акту, за адресою Постачальника.

У випадку неявки представника Споживача до указаного числа або необгрунтованої відмови ним від підпису акту, Підприємство складає односторонній акт, один примірник якого в триденний строк направляється Споживачу, який являється підставою для оплати.”;

перший підпункт п. 6.2. договору: „Підприємство має право тимчасово припинити або обмежити подачу питної води Споживачу без попереднього попередження у випадках: припинення подачі електроенергії на насосні станції, очисні споруди Підприємства, крім випадків, коли даний факт (обставини) виникли з вини Підприємства.”;

пункт 8.5. договору: „По неврегульованим цим договором питанням застосовуються норми Водного кодексу України, Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України РДП 204-12 Укр.242-95, затверджених наказом Держжиткомгоспу України від 05.07.1995 № 30, а також к відповідності до ст. 8 Цивільного кодексу України Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 01.07.1994 № 65, інші законодавчі та нормативно-правові акти.”.

Стягнути з закритого акціонерного товариства „Донецьксталь” – металургійний завод” (83062, м. Донецьк, вул. Ткаченка, 141, ) на користь комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” (83001, м. Донецьк, вул. Артема, 85, ) витрати по сплаті держмита в сумі 85грн.00коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118грн.00коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Бойко І.А.

Вик. Тимошенко О.О.

Тел. 3056827

Надруковано 4 примірники:

1прим. – до справи

2 прим. – позивачу;

1 прим – відповідачу