ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"30" вересня 2008 р.

Справа № 22-1-28/46-07-844

Одеський апеляційний господарський суд у
складі:

головуючого судді -А.М. Жукової,

суддів: Т.А Величко, Л.В. Поліщук,

при секретарі судового засідання: Лисіній
О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу СПД -фізичної особи ОСОБА_1

на рішення господарського суду Одеської
області від 17.10.2007р.

у справі № 22-1-28/46-07-844

за позовом  СПД - фізичної особи ОСОБА_1

до
ЗАТ „Болградський виноробний завод”

про стягнення 498 560 грн.

встановив:

Рішенням
господарського суду Одеської області від 17.10.2007р. (суддя Торчинська Л.О.) у
позові СПД - фізичній особі ОСОБА_1 - відмовлено. Судове рішення вмотивоване
матеріалами справи, нормами матеріального права та зазначено, що надані
позивачем прибуткові накладні на підтвердження позовних вимог не підтверджують
факт поставки, оскільки не відповідають вимогам діючого законодавства в частині
визначення поняття "первиний документ", як-то передбачено ЗУ "Про
бухгалтерський облік та фінансову звітність", Положенням про документальне
забезпечення записів у бухгалтерському обліку. Натомість, відповідачем
надано  касові ордери на видачу готівки
за виноград, що поставлений у 2002 році в рамках договору №1/в від 24.09.2001р.
Відповідачем на одержання продукції видавалися довіреності згідно Інструкції
№99 від 11.08.1994р. "Про порядок реєстрації виданих та повернутих
довіреностей на одержання цінностей". Крім того, місцевий суд послався на
ст.9 ЗУ "Про застосування електронних контрольно - касових апаратів і
товарно - касових книг при розрахунках із споживачами у сфері торгівлі
громадського харчування та послуг" згідно якого, використання касових
ордерів допускається як легальна альтернатива іншим видам документів бухгалтерської
звітності. Отже, суд знаходить дії відповідача повністю відповідаючими діючому
законодавству  стосовно наданих доказів в
обґрунтування здійснення розрахунків з позивачем за поставлений виноград по
договору №1/в від 24.09.2001р. Факт отримання коштів позивачем та іншими
уповноваженими особами - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується касовими ордерами
та довіреністю від 3.12.2002р. Крім того, довідкою ДВС №6022/0621 від
12.09.2007р. підтверджено стягнення на користь позивача 7658,41 грн. Отже, в
судовому засіданні встановлено, що позивачем поставлено виноград в кількості
399433 кг. за який повністю сплачено 359489,70 грн., тому позовні вимоги про
стягнення заборгованості в сумі 498560 грн. не
підтверджені матеріалами справи і не підлягають задоволенню.

СПД - фізична особа ОСОБА_1, не погодившись із
висновками місцевого суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду скасувати, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та
процесуального законодавства, а висновки суду необґрунтованими та такими, що не
відповідають фактичним обставинам справи. Скаржник зазначає про безпідставність
посилання суду на надані відповідачем касові ордери за період з 21.08.02 по
09.03.05р., які  підтверджують факт
видачі грошових коштів відповідачем СПД ОСОБА_1 через уповноважених ним осіб
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, пояснюючи, що починаючи з 21.08.02р. по 5.02.03р. ніяким
чином він не міг одержати кошти за поставлений у 2001р. виноград по договору
№1/в від 24.09.2001р., оскільки був арештований і знаходився під вартою з-під
якої його звільнено  на підставі ухвали
Одеського апеляційного суду від 10.02.05р. по
справі №11-46/2005 (яка є в матеріалах справи), а доручення будь-кому в
цей період на одержання коштів з ЗАТ „Болградський виноробний завод”  за зданий виноград згідно договору №1/в від
24.09.2001р. він не надавав. Підписи на касових ордерах не можуть належати
особам: ОСОБА_2 або ОСОБА_3 так як,
ОСОБА_2 в період з серпня 2002р. по грудень 2002р. була відсутня у м. Болграді,
що було доведено у місцевому Болградському суді по справі №1-10-2006 та  у господарському суді по справі №07-589, а
ОСОБА_3 з грудня 2002р. виїхала на постійне місце проживання  в м. Ростов - на - Дону Російської Федерації.
Довіреність, яку суд прийняв до уваги є фальшованою,  що випливає із наступного. Із оригіналу
довіреності від 9.12.2002р. (фотокопія якої є в матеріалах справи)
уповноваженою особою від ОСОБА_1 на
представлення його інтересів є ОСОБА_3 Ця довіреність завірена  приватним нотаріусом ОСОБА_4 без
реєстраційного номеру, а фотокопія цієї довіреності завірена нотаріально має
реєстраційний  номер 1135, тоді як
ксерокопія довіреності наданої відповідачем,
має вже реєстраційний номер 1132 та містить вписане від руки  призвіще ОСОБА_2 Але цим  фактам місцевий суд не дав правової оцінки.

Судом безпідставно не прийнято до
уваги прибуткові накладні за якими, ЗАТ „Болградський виноробний завод” одержав
у 2001 році виноград в кількості 498560 кг. Ці накладні містять мокру печатку
відповідача і по суті ним не заперечується факт одержання цієї продукції, але
позовні вимоги заперечував лише з підстав пропуску строку позовної давності
на стягнення 498560 грн., що в суді першої інстанції не підтвердилося.
Проте, у процесі розгляду справи, представник відповідача послався на накладні
№1 від 31.07.02р., №2 від 7.10.02р., №4 від 2.12.02р., №5 від 4.01.03р. за
якими було здано 399433 кг. винограду, але за цими накладними позовні вимоги не
заявлялись, оскільки вони ніякого відношення до цього спору не мають.

Скаржник вважає за необхідне, для
повного, об'єктивного та всебічного розгляду справи заслухати пояснення
нотаріуса ОСОБА_4, заввиробництва у 2001 році ОСОБА_5, головного технолога
заводу ОСОБА_6, головного бухгалтера ОСОБА_7, директора ОСОБА_8 та витребувати
документи за період серпня 2001р. по лютий 2003р., акти звірки, що мали б
підтвердити факт здавання винограду як у кількості 498560 кг так і в кількості
399433 кг.

Розгляд справи відкладено та
запропоновано позивачеві та відповідачеві забезпечити явку осіб, відповідальних
за прийомку матеріальних цінностей.

Розгляд справи продовжено 16.09.08р.

Представник відповідача, заперечуючи
доводи скаржника, пояснив, що дійсно у 2001 році від СПД ОСОБА_1 в
виноробний  цех Болградського винзаводу
надійшов виноград у кількості 498560 кг., який
був перероблений. Проте, підстав для здійснення розрахунків із
підприємцем не було, оскільки в накладних відсутня була ціна. У 2002р. на завод
зверталась ОСОБА_2 (дружина підприємця) і для оприбуткування зданого у 2001
році винограду виписала накладні, в яких було вказано найменування, кількість,
ціна винограду. По мірі їх виписки протягом 2002/2003 р.р. зданий у 2001 році
виноград було оприбутковано і здійснено оплату готівкою особам, уповноваженим
ОСОБА_1 нотаріально завіреною довіреністю. По бухгалтерським документам
заборгованість перед ОСОБА_1 не обліковується, оскільки у 2002/2003 р.р. ніяких
фактичних поставок винограду від ОСОБА_1 не було.

Заслухавши пояснення, розглянувши
матеріали справи, надавши їм правової оцінки, судова колегія дійшла висновку
про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Звертаючись із позовом 29.01.07р. про
примусове стягнення 498560 грн., СПД ОСОБА_1 обґрунтував свої вимоги порушенням
ЗАТ "Болградський виноробний завод" договірних зобов'язань. Так,
відповідачем за 2001 рік не здійснено оплату за одержаний виноград, щодо якого
по кількості та якості у підприємства претензій не виникало. Підприємством не
виконано умови п.1.2; 1.5; 1.8 договору №1/в від 24.09.2001р. Після звільнення
з-під варти, під якою підприємець ОСОБА_1 перебував з 21.08.02р. по 10.02.05р.,
було прийнято заходи щодо досудового врегулювання спору, але підприємство
повідомило, що розрахунки за зданий виноград проведено повністю, надавши
підприємцю акт взаєморозрахунків станом на 1.09.05р., копії накладних, копії
касових ордерів, за якими  виплачені
кошти. На думку підприємця надані заводом документи не мають відношення до
договору від 24.09.01р., тому було ним направлено рахунок №1 від 28.08.2006р.
на суму 498560 грн. оплата по якому не здійснена і тим самим порушені права
підприємця, які підлягають захисту у встановленому законом порядку, оскільки
строк позовної давності ним не пропущено внаслідок того, що з дня укладання
договору №1/в від 24.09.01р. і до дня його арешту 21.08.02р. минуло 11 місяців,
а з дня звільнення його з з-під варти 10.02.05р. до дня подання позову минуло
23 місяці.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 5.03.07р. (суддя Гарник Л.Л.) позов задоволено. Постановою
Одеського апеляційного господарського суду Одеської області від 10.05.07р. -
рішення залишено без змін.

Постановою ВГСУ від 18.07.07р. судові
рішення попередніх інстанцій скасовано, справу направлено на новий розгляд з підстави
неповного з'ясування обставин справи, незастосуванням заходів для повного і
всебічного та об'єктивного розгляду справи, оскільки рішення попередніх
інстанцій ухвалені лише на матеріалах, наданих однією стороною.

При новому розгляді справи за участю
представників сторін, представником відповідача надано додаткові документи на
підтвердження своїх заперечень (а.с.44-115 т.2).

Місцевий суд на підставі матеріалів
справи дійшов висновку, що прибуткові накладні за період вересня - жовтня
2001р. на виноград не можуть бути
прийняті до уваги як такі, що підтверджують факт поставки, оскільки не
відповідають вимогам діючого законодавства в частині визначення  поняття "первиний документ"
відповідно до ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність".  Дослідивши у судовому
засіданні надані відповідачем документи, місцевий суд дійшов висновку, що
накладні на товаро - матеріальні цінності від 31.07.02р., 2.12.02р., 7.10.02р.,
4.01.03р. засвідчують поставку  винограду
в рамках договору від 24.09.01р., а видаткові касові ордери та витяги з касових
книг підтверджують здійснення розрахунків за одержаний від СПД ОСОБА_1
виноград.

Відповідно до ст.101 ГПК України -
апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає
справу та перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Так, відповідно до положень ЗУ
"Про підприємство" - суб'єкти підприємницької діяльності, які набули
правоздатності в установленому порядку, самостійно здійснюють будь-яку
підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Фізична особа ОСОБА_1 зареєстрована в
якості підприємця, про що йому видано свідоцтво про державну реєстрацію
фізичної особи - підприємця. (а.с.10 т.1).

З метою здійснення
підприємницької діяльності та одержання прибутку між АП "Болградський
винзавод" та підприємцем ОСОБА_1 укладено договір на придбання винограду
урожаю 2001 року від 24.09.2001р. №1/в, який відповідно до цивільного
законодавства України є підставою для виникнення  цивільних прав та обов'язків.

За умовами договору підприємець
зобов'язався з належних йому плантацій поставити в серпні - жовтні 2001 року
виноград за специфікацією, викладеною в таблиці №1 договору. Завод зобов'язався
здійснити оплату за виноград на підставі встановленого рахунку по цінам,
зазначеним у специфікації. Свої взаємні зобов'язання  сторони домовилися виконати до 1.03.2002р.

На виконання договірних зобов'язань
підприємцем в період вересня - жовтня 2001 року поставлено Болградському  винзаводу виноград гібрид в кількості 498560
кг., що підтверджено накладними
(а.с.53-222 т.1), які містять підписи матеріально - відповідальних осіб
складу цеху виноматеріалів Болградського винзаводу. В межах строків,
встановлених  п.1.8 договору розрахунки
із постачальником не здійснені.

Судова колегія  не погоджується із висновком місцевого суду
про  невідповідність приходних накладних
чинному законодавству, оскільки ці накладні
є формою обліку товаро - матеріальних цінностей Ф-24. Крім того,  ЗАТ "Болградський винзавод" не
заперечує одержання винограду у 2001 році та переробку його цехом
виноматеріалів.

У строк, встановлений ст.71 ЦК УРСР,
підприємець не звертався за примусовим стягненням коштів, у зв'язку із арештом
21.08.02р. і пред'явленням обвинувачення по ст. 190 ч.4 ККУ. Вироком
Приморського райсуду м. Одеси від 3.08.2004р. ОСОБА_1 був позбавлений волі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 10.02.2005р. вирок Приморського райсуду скасовано, карну справу
№11-46/2005 направлено на додаткове слідство. ОСОБА_1 у залі суду був
звільнений з-під варти.

Судова колегія зазначає, що згідно
прикінцевих та перехідних положень ЦКУ (п.6) правила Цивільного Кодексу України
про позовну давність застосовуються до позовів строк пред'явлення яких,
встановлених законодавством, що діяло раніше, не  сплинув до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст.267 п.3 ЦКУ -
позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою
до винесення рішення. У разі відсутності такої заяви - строк позовної давності
не застосовується.

Надаючи оцінку наданим  сторонами документам, колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно договору та специфікації
сторони погодили ціну винограду в залежності від його сорту. Зокрема,  по ціні 1000 грн./тн. підлягав оплаті
виноград сортів "каберне", "мерло", "сапераві",
"Одеський  чорний". Решта
сортів має ціну в межах 800-600 грн./тн. Виписані  Болградським винзаводом (виноробний цех)
накладні на прихід винограду від ОСОБА_1 сорт "гібрид" не містять
ціни, а згідно специфікації - цей сорт має ціну 700 грн./тн.

До 1.03.2002р. (в межах строків для
виконання сторонами своїх зобов'язань) позивачем не уточнювалася ціна
поставленого винограду та рахунок - не виставлявся.

Доводи позивача про вартість зданого
у 2001 р. винограду - 498560 грн. судом не приймаються, у зв'язку із
відсутністю належних доказів щодо ціни поставленого винограду.

Щодо накладних, виписаних у 2002/2003
р.р., на які посилаються сторони, (позивач стверджує, що ним по цим
накладним  здійснено поставку винограду у
2002/2003 р.р., а відповідач стверджує, що за цими накладними здійснено розрахунки  за виноград урожаю 2001 року), то судова
колегія вважає, що ці накладні є безтоварними і слугували лише для розрахунків,
оскільки з боку підприємства накладні підписані посадовою особою - головним
бухгалтером ОСОБА_7,  яка не здійснює, в
силу своїх повноважень, прийомку продукції. Виноробний цех не засвідчив
приймання винограду у 2002/2003р.р., а позивач
жодним доказом не підтвердив, що у липні
- грудні 2002р. у нього знаходився на відповідальному  збереженні виноград та факту укладення
договорів на поставку винограду у 2002/2003 р.р., тоді як у накладній №1 від
31.07.02р. (липень не є сезоном дозрівання винограду) зазначено довіреність від
28.08.02р., що позбавляє цю накладну доказової сили.

Накладна №2 від 02.12.02р. містить
підставу відпуску матеріалу на сторону "з відповідального
збереження".

Накладна №3 від 7.10.02р. та №5 від
4.01.03р.  містять підставу одержання
винограду "згідно договору".

Саме за цими накладними завод
здійснював розрахунки, що ним зазначено у акті взаємних розрахунків між ЗАТ
"Болградський винзавод" і ПП "Тащі" станом на 1.05.05р.
(а.с. 41 т.1) по видатковим касовим ордерам.

Проаналізувавши копії видаткових
касових ордерів (а.с. 84-105 т.2), судова колегія дійшла висновку, що видача
коштів здійснювалася з порушенням правил проведення касових операцій.

Так, за період з 21.08.02р. по
30.08.02р. кошти видані ОСОБА_1 (без ініціалів) в сумі 33 тис. грн. за
паспортом  НОМЕР_1 виданим Болградським
РВ МВСУ 29.07.97р. За  цим же паспортом в
період лютого - березня 2005 року кошти в сумі 199308 грн. одержував
безпосередньо сам ОСОБА_1 (позивач по справі).

За період з 31.12.2002-5.02.2003р.
кошти видавались по довіреності ВАС №052691 ОСОБА_3, проте, документ, що
посвідчує особу ОСОБА_3 не зазначено. Звертає на себе увагу  те, що видаткові касові ордери за 2002/2003
р.р. в частині запису про одержання коштів та накладні, що виписані у 2002/2003
р.р., заповнені одним і тим же почерком. Оскільки,  позивач стверджує, що накладні виписувались
його дружиною ОСОБА_2, суд доходить до висновку, що кошти видавалися ОСОБА_2

Разом з тим, суд зазначає. що з
21.08.02р. по 10.02.2005р. фізична особа ОСОБА_1 був позбавлений волі і,  відповідно до чинного законодавства, від його
імені має здійснювати юридично значимі дії уповноважена ним особа на підставі
ст.64 ЦК УРСР.

В матеріалах справи (а.с.153 т.2) є
довіреність від 9.12.02р., якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 керувати і
розпоряджатися його майном тощо, одержувати
належні йому кошти. За цією довіреністю видано із каси підприємства 97
тис. грн. за  період з 31.12.02р. -
5.02.2003р.  Між тим, заперечуючи в
апеляційній скарзі видачу довіреності будь-кому, в судовому засіданні
апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що єдиною уповноваженою ним особою
була ОСОБА_3, а довіреності на вчинення дій від його імені ОСОБА_2 він не
надавав. Видаючи кошти неуповноваженій особі, матеріально - відповідальна особа
заводу допустилася порушення касової дисципліни. Разом з тим, позивач
підтвердив в судовому засіданні, що у 2002/2003 р.р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на
підприємстві одержувались кошти, але яку саме одержано суму вони не пам'ятають.

До відносин, що виникли до набрання
чинності з 1.01.2004р. Цивільним Кодексом України і продовжують існувати
застосовуються положення цього ЦК.

Відповідно до ст. 526 ЦКУ -  зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідач, одержавши у
2001 р. фактичну кількість винограду гібриду
- 498560 кг., не навів у судовому засіданні обставин,  щодо неврахування різниці між кількістю
одержаного винограду, підтвердженою його прибутковими накладними та кількістю
оприбуткованого винограду для розрахунків у 2002/2003 р.р.: 498560кг -
399433кг=99127 кг.

Приймаючи до уваги, що за специфікацією
виноград гібрид має ціну 0,70 грн./кг., то відповідно позовні вимоги підлягають
задоволенню в сумі 69388, 90 грн. (0,70 Х 99127). Решта позовних вимог не
доведена належними доказами, суперечить обставинам, матеріалам справи.

З огляду на викладене, рішення
місцевого суду не відповідає матеріалам справи, нормам чинного законодавства.

керуючись  ст.99, 101-105 ГПК України,

суд постановив:

Рішення господарського суду Одеської
області від 17.10.2007р. по справі №22-1-28/46-844 - скасувати, позов
задоволити частково.

Стягнути з р/р ЗАТ "Болградський
виноробний завод" на користь СПД - фізичної особи ОСОБА_1 69388,90 грн.
основного боргу, 1040,82 грн. держмита в т.ч. за апеляційне провадження, 118
витрат на ІТЗ судового процесу.

В решті позову відмовити.

Доручити господарському суду Одеської
області видати Наказ відповідно до ст. 117 ГПКУ.

Постанова апеляційної інстанції
набирає чинності з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку
до ВГСУ протягом місяця.

Головуючий суддя
А.М. Жукова

Судді
Т.А. Величко

Л.В.
Поліщук