ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2008 р.

№ 34/381-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Дерепи В.І.

суддів Грека Б.М.

Стратієнко Л.В.

з участю представників:

позивача:

відповідача:

Токовенко О.В., Гавриш С.В.

Сміянова О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю "Мілленіум"

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17 січня 2008 р.

у справі

№ 34/381-07

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "Мілленіум"

до

товариства з обмеженою відповідальністю "ДніпрУкрМет"

про

стягнення 75 320,67 грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2007 р. позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача 75 320,67 грн. заборгованості за поставлений за договором купівлі-продажу №12 від 14.02.2006 р. цемент.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2007 р. (суддя Примак С.А.) позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ "ДніпрУкрМет" на користь ТОВ "Мілленіум" 75 320,67 грн. заборгованості за договором №12 купівлі-продажу від 14.02.2006 р. та судові витрати.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.01.2008 р. (головуючий –Ясир Л.О., судді –Герасименко І.М., Прудніков В.В.) рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2007 р. скасовано та постановлено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено, здійснено поворот виконання рішення суду першої інстанції.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.01.2008 р., залишивши в силі рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2007 р.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 14.02.2006 р. між сторонами було укладено договір купівлі-продажу №12 , згідно якого позивач зобов’язувався продати відповідачу цемент марки ПЦ 11/А-400 у кількості 500 т на загальну суму 171 500 грн.

В подальшому шляхом обміну листами сторони збільшили кількість цементу на 300 т (а.с.116,118,т.2).

Відповідно до п.3.1 договору покупець (відповідач) зобов’язувався прийняти товар та сплатити його вартість на підставі рахунків-фактур банківським переказом на розрахунковий рахунок продавця (позивача).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу було поставлено 816,08 т цементу на загальну суму 279 918,47 грн., проте відповідачем було сплачено лише 204 597,8 грн., тобто сума боргу за поставлену продукцію становить 75 320,67 грн.

Виходячи з того, що сторони договору є господарюючими суб’єктами та поняття договору поставки, що міститься в ч.1 ст.265 ГК України, суд апеляційної інстанції прийшов до правильного висновку, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Разом з тим висновок апеляційного господарського суду про відмову у задоволенні позову на підставі ч.5 ст.268 ГК України у зв’язку з тим, що позивачем було поставлено неякісний цемент є помилковим, оскільки не грунтується на вимогах закону та матеріалах справи.

Зокрема, відповідно до ст. 268 ГК України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром , якщо інше не передбачено договором.

Згідно п.1.3 договору якість товару, що поставляється, повинна відповідати встановленим для даного виду продукції ГОСТами і ТУ, гарантується сертифікатами якості виробника.

Як вбачається з матеріалів справи, такі документи були надані позивачем при поставці цементу (а.с.55-61,т.2).

Відповідно до п.5.1 договору приймання товару за кількістю і якістю повинно здійснюватися в момент передачі товару в розпорядження покупця.

Господарськими судами не встановлено пред’явлення відповідачем будь-яких претензій щодо якості цементу в момент його передачі позивачем.

Акти комісійної прийомки продукції за кількістю, якістю і комплектністю за участю представника позивача залізовмісних брикетів, що виготовлялись відповідачем з використанням цементу (а.с. 29-32,т.2) не належним і допустимим доказом в розумінні ст. 34 ГПК України, що підтверджує неякісність поставленого позивачем цементу.

Щодо поставленого цементу такі акти в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч.5 ст. 268 ГК України у разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари вже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.

Зі змісту вказаної норми випливає, що відмова від оплати товару можлива лише одночасно з відмовою від прийняття товару неналежної якості, а якщо ж прийняття товару відбулося, то має бути оплачена його вартість, а тому висновок суду апеляційної інстанції про те, що у зв’язку з встановленням неякісності цементу після його використання, відповідач не мав можливості відмовитись від його прийняття, але в нього залишилось право не сплачувати вартість такого товару, є помилковим.

За таких обставин постанову апеляційного господарського суду не можна визнати законною і обгрунтованою.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона (постачальник) зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні –покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього грошову суму.

Оскільки відповідач, прийнявши від позивача 816,08 т цементу на загальну суму 279 918,47 грн., сплатив лише 204 597,8 грн., суд першої інстанції обгрунтовано стягнув з нього на користь позивача борг у сумі 75 320,67 грн.

Таким чином, рішення місцевого господарського суду є законним і обгрунтованим, підстав для його скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Мілленіум" задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17 січня 2008 р. у справі за № 34/381-07 скасувати, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2007 р. у справі за №34/381-07 залишити в силі .

Головуючий В.І. Дерепа

Судді Б.М. Грек

Л.В. Стратієнко