ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.12.2008 Справа № 4/140

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України"

до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації"Херсонгаз"

за участі представників сторін:

від позивача –Мацегоріна А.О., Лебедюк Ю.А., Литвиненко О.І. (представників за дорученнями),

від відповідача –Автонагова І.В. (начальника юридичного відділу), Ігнатова Д.І., Чернишової В.Г. (представника за дорученням),

про стягнення 24 484 755,98 грн,

в с т а н о в и в:

Провадження у даній справі порушено 5 липня 2002 року за позовними вимогами про стягнення з відповідача 14 546 686,87 грн основної заборгованості, 1 989 747,9 грн інфляційних, 217 601,02 грн річних та 1 968 325,57 грн пені, а всього 18 722 361,36 грн, у зв’язку з невиконанням останнім зобов’язань за договором на постачання природного газу від 18 січня 2000 року № 10/16-81. Заявою від 6 травня 2005 року (т. 1, а.с. 89-92) позивач збільшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути: 14 554 395,97 грн основної заборгованості, 4 079 489,91 грн інфляційних, 1 270 988,59 грн річних, 1 962 354,05 грн пені, а всього 21 867 228, 52 грн. 6 травня 2005 року у справі винесено рішення (т. 1 а.с. 117-118), яким стягнуто з відповідача: 14 554 395,97 грн основного боргу, 3 675 879,86 грн інфляційних, 1 261 715 грн річних. В іншій частині позову в задоволенні позовних вимог відмовлено. В подальшому після касаційного оскарження судового рішення постановою Вищого господарського суду України від 2 листопада 2005 року (т. 1 а.с. 156-157) воно скасовано, а справа направлена на новий розгляд.

Новий розгляд справи розпочато відповідно до ухвали суду від 10 січня 2006 року (т. 2 а.с. 2). Під час судового розгляду позивачем заявою від 24 квітня 2007 року (т. 2 а.с. 58-62) уточнено позовні вимоги, а саме заявлено до стягнення: 8 131 716,76 грн основного боргу, 1 962 354,05 грн пені, 12 382 654,23 грн інфляційних, 3 008 031,03 грн річних, а всього 25 484 755,98 грн. Таким чином, предметом спору є стягнення суми згідно до останньої заяви про уточнення позовних вимог.

Ухвалою від 4 вересня 2007 року справа прийнята до провадження суддею Закуріним М.К. (т. 2, а.с. 92) та розглядалась в судових засіданнях, які відбулися 9, 30 жовтня, 6, 14 листопада 2007 року, 6, 25 листопада та 4 грудня 2008 року. В період з 14 листопада 2007 року по 23 жовтня 2008 року провадження у справі було зупинено у зв’язку з проведенням судово-бухгалтерської експертизи. В судовому засіданні, яке відбулося 4 грудня поточного року судом оголошено перерву до 15 грудня з метою прийняття та оголошення рішення. У вказаний час судом оголошено вступну та резолютивну частину даного рішення.

Безпосередньо позовні вимоги ґрунтуються на тому, що відповідачем не виконано зобов’язання за договором від 18 січня 2000 року № 10/16-81 щодо своєчасної та повної сплати вартості поставленого природного газу. За розрахунками позивача борг відповідача станом на час розгляду справи в суді складає 8 131 716,76 грн, що стало підставою для нарахування інших, вказаних вище сум.

Відповідачем позовні вимоги не визнаються з посиланням на повне погашення заборгованості шляхом сплати грошових сум та проведених взаємозаліків, що виключає можливість та необхідність нарахування пені, інфляційних та річних. Крім цього відповідач вказує на неможливість нарахування штрафних санкцій в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, оскільки відносно нього була порушена справа про банкрутство згідно до ухвали від 10 лютого 2001 року № 5/10-Б та вона припинена лише 8 жовтня 2002 року.

Так, в своїх запереченнях та поясненнях відповідач вказує, що, дійсно, за даним договором ДК „ТД „Газ України” протягом 2000 року передало ВАТ „Херсонгаз” природний газ на загальну суму 14 841 117,64 грн. Але, на думку відповідача, хоча статтею 214 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв в момент укладання договору, а на даний момент частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України, і передбачає зобов’язання боржника сплатити суму заборгованості з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних, але статті 257 ЦК України встановлює загальну позовну давність тривалістю у три роки. А ні договором № 10/16-81 від 18.01.2000, а ні діючим законодавством в Україні інша збільшена тривалість позовної давності для нарахування інфляційних збитків та 3% річних не передбачена. Тобто, при здійсненні розрахунку інфляційних збитків ДК „Газ України” мала б нараховувати ці суми з урахуванням трьохрічного строку позовної давності.

Крім того, відповідач вважає, що на положення статті 625 ЦК України про зобов’язання сплатити суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних розповсюджується стаття 614 ЦК України, яка передбачає підставу для відповідальності, а саме вину. Така вина, на його думку, відсутні, оскільки левову частину ринку з теплопостачання в Херсонській області займають комунальні підприємства, що перебувають у скрутному фінансовому становищі тривалий час, та не в змозі забезпечити своєчасність розрахунків перед ВАТ „Херсонгаз” за отриманий природній газ, починаючи з 90-х років, через нестабільність фінансово-економічного розвитку області й країни в цілому та відсутність благополуччя населення зокрема. Систематичне порушення населенням порядку (строків) розрахунку з підприємствами комунальної теплоенергетики призвело до ряду негативних наслідків, а саме до банкрутства теплогенеруючих підприємств Херсонщини. Так, комунальні підприємства „Білозеркатеплокомуненерго”, „Райтеплокомуненерго” м. Скадовська, „Новокахов-теплокомуненерго” та „Каланчактеплокомуненерго” визнані банкрутами, ліквідовані та виключені з Реєстру підприємств. Заборгованість перед ВАТ „Херсонгаз” залишилася не погашено. До того ж, ВАТ „Херсонгаз” тривалий час є збитковим. Відповідно до звітів про фінансові результати збиток склав у 2000 році 9 687 тис. грн, у 2001 році 10 356 тис. грн, у 2002 році 5 453 тис. грн, у 2003 році 12 573 тис. грн, у 2004 році 2 873 тис. грн, у 2005 році 2 158 тис. грн, у 2007 році 5 072 тис грн.

За твердженнями відповідача при нарахуванні 3% річних слід визначитися з правовою природою даного виду відповідальності. Річні є мірою відповідальності за користування чужими грошовими коштами. Але, Постановою НКРЕ України від 12.07.2000 № 759 „Про затвердження алгоритму розподілу коштів, що надходять на розподільні рахунки газо-бутових підприємств НАК „Нафтогаз України” за поставлений природний газ” встановлено, що кошти за природний газ з розподільних рахунків газо-збутових підприємств перераховуються на консолідований розподільний рахунок ДК „Газ України”, як власника газу з яким укладено договір. Тобто, зазначені кошти з розподільних рахунків газо-збутових підприємств у той же день перераховуються на консолідований рахунок власника газу і ВАТ „Херсонгаз” не має можливості користуватися грошовими коштами ДК „Газ України” і не повинен сплачувати зазначені вище відсотки.

Відносно нарахування пені відповідач посилається на положення Закону України „Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги” від 13 листопада 1996 року, за якими у зв’язку з невиконанням державою зобов’язань по виплаті заробітної плати, пенсій, стипендій, інших грошових виплат населенню тимчасово забороняється нараховувати по розрахунках з 1 жовтня 1996 року та стягувати з громадян України пеню за несвоєчасне внесення квартирної плати та за житлово-комунальні послуги, газ тощо. Таким чином, держава забезпечила на законодавчому рівні захист учасників правовідносин, а саме боржників, у сфері житлово-комунальних послуг щодо відсутності підстав для стягнення пені в разі порушення зобов’язань, а тому наявність заборгованості підприємств комунальної теплоенергетики перед ВАТ „Херсонгаз”, а відтак і заборгованість ВАТ „Херсонгаз” перед ДК „Торговий Дім „Газ України” виникла у зв’язку з несплатою населенням вартості послуг підприємств комунальної теплоенергетики, які постачали теплову енергію до будинків населення. Поряд з цим, нарахування пені є неправомірним, оскільки ухвалою господарського суду Херсонської області від 10.02.2001р. по справі №5/10-Б відкрито провадження про банкрутство ВАТ „Херсонгаз” і лише ухвалою від 08.10.2002р. справу припинено. Це є перешкодою для нарахування пені, оскільки відповідно до частини 4 статті 12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Відповідач також зазначає про можливість застосування до спірних правовідносин положень статті 233 ГК України, за якою у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов’язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов’язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов’язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Крім викладеного з матеріалів справи слідує, що 18 січня 2000 року між Дочірньою компанією „Торговий Дім „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” та відкритим акціонерним товариством „Херсонгаз” укладено договір на постачання природного газу (т. 1 а.с. 20-26), за умовами якого позивач зобов’язався постачати відповідачу в 2000 році природний газ для потреб підприємств комунальної теплоенергетики, а останній, в свою чергу, зобов’язався сплачувати вартість отриманого газу. Сторонами в пункті 4.1. договору обумовлено ціну газу, а саме 532,80 грн за 1000 кубічних метрів з урахування податку на додану вартість. Поряд з цим, додатковою угодою № 1 від 5 травня 2000 року (т. 1 а.с. 27) сторонами змінено пункт 4.1. договору та визначено, що вартість 1000 кубічних метрів газу з урахуванням ПДВ складає 189 грн. Оплату за газ відповідач зобов’язався здійснювати грошовими коштами шляхом перерахування вартості газу на рахунок позивача у відповідності до пункту 2.1. договору до 10 числа місяця, наступного за звітним.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу згідно до актів приймання-передачі 78 523,982 тис. кубічних метрів природного газу на загальну суму 14 841 117,64 грн, а саме: у січні 2000 року –29296,339 тис м3 на суму 5 537 008,07 грн (т. 1 а.с. 10) та 63,065 тис м3 на суму 11 919,29 грн (т. 1 а.с. 96), у лютому –15 837,435 тис. м3 на суму 2 993 275,22 грн з урахуванням акту від 30 листопада 2002 року про сторнування 10 тис. м3 на суму 1890 грн та акту від 30 вересня 2002 року на поставку 15,274 тис. м3 на суму 2 886,79 грн й одночасного сторнування 28 тис. м3 на суму 5292 грн (т. 1 а.с. 11, 94, 95), у березні –13 087,044 тис. м3 на суму 2 473 451,32 грн (т. 1 а.с. 12) та 11 512,677 тис. м3 на суму 2 175 895,96 грн (т. 1 а.с. 13), у квітні –8 675,276 тис м3 на суму 1 639 627,16 тис. м3 (т. 1 а.с. 14), у травні –11,998 тис м3 на суму 2 267,63 грн (т. 1 а.с. 15), у червні –2,716 тис. м3 на суму 513,32 грн (т. 1 а.с. 16), у липні –0,766 тис. м3 на суму 144,77 грн (т. 1 а.с. 17), у серпні –17,817 тис м3 на суму 3 367,41 грн (т. 1 а.с. 18), у вересні –18,849 тис м3 на суму 3 562,46 грн (т. 1 а.с. 19). Сам факт поставки, об’єми та вартість переданого газу сторонами не оспорюються.

Водночас, за обліковими даними позивача відповідач сплатив вартість отриманого газу лише частково в розмірі 6 709 400,97 грн, у зв’язку з чим борг складав 8 131 716,67 грн. Зокрема, позивач вказав, що 286 721,66 грн сплачено відповідачем в період з 18 липня 2000 року по 1 листопада 2001 року, тобто станом на час порушення провадження у даній справі, що також вбачається з поданих позивачем розрахунків суми заборгованості (т. 1 а.с. 9, т. 2. а.с. 66). Інша сума –6 422 679,31 грн сплачена відповідачем в період з 27 травня 2005 року по 29 грудня 2006 року, тобто під час судового розгляду справи (т 2. а.с. 66).

Проте, відповідач в судовому засіданні заперечував проти визначення саме цієї суми заборгованості, мотивуючи це погашенням заборгованості шляхом проведення взаємозаліків, у зв’язку з чим судом ухвалою від 14 листопада 2007 року (т. 3 а.с. 56-58) призначена судово-бухгалтерська експертиза, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту експертизи. На вирішення експертизи були поставлені питання: 1) яка сума грошових коштів сплачена відповідачем позивачу в якості оплати за поставлений по договору на постачання природного газу № 10/16-81 від 18 січня 2000 року природний газ?; 2) та яка сума вартості природного газу поставленого позивачем відповідачу залікована за результатами проведених взаємозаліків по поставкам за договором на постачання природного газу № 10/16-81 від 18 січня 2000 року?

За результатами проведеної експертизи експортом у висновку № 14331 від 19 березня 2008 року (т. 3 а.с. 77-86) встановлено, що відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації „Херсонгаз” дочірній компанії „Газ України” НАК „Нафтогаз України” при перерахуванні коштів в якості оплати за поставлений природний газ по договору на постачання природного газу № 10/16-81 від 18 січня 2000 року сплачено 12 558 662,11 грн., а сума 234 834,05 грн погашена іншим шляхом, а саме: 200 000 грн шляхом передачі векселів та 34 834,05 грн шляхом проведення взаємозаліків.

Так, експертом встановлено, що згідно до зведених реєстрів актів звірки погашення заборгованості державно го бюджету Херсонської області перед BAT „Херсонгаз” за спожитий природ ний газ станом на 01.12.2000 р. у відповідності до постанови КМУ № 934 від 07.06.00 р. (із змінами та доповненнями), загальна сума заборгованості, що підлягає погашенню, складає 12347615,65 грн, в тому числі заборгованість теплопостачальних під приємств та житлових організацій –6084095,19 грн, у зв’язку з чим документально підтверджено погашення забо ргованості BAТ „Херсонгаз” за спожитий природний газ станом на 01.12.00 р. у розмірі 12347615,65 грн, в тому числі заборгованість теплопостачальних підприємств та житлових організацій в сумі 6084095,19 грн.

Таке погашення узгоджується з приписами частини 2 статті 60 Закону України „Про державний бюджет України на 2000 рік” (в редакції, що діяла до 19.10.00 р.), за якою Кабінету Міністрів України надано право на визначення доцільнос ті та порядку проведення погашення заборгованості бюджетів усіх рівнів за електричну енергію, теплову енергію, природний газ, послуги водопостачання i во довідведення, спожиті бюджетними установами i організаціями, субсидії та пільги населенню, різницю в цінах і тарифах на газ та житлово-комунальні по слуги населенню, яка склалася станом на 1 січня 2000 року по видатках Держа вного бюджету України місцевих бюджетів, понад обсяги, визначені статтями 24 i 46 цього Закону, в рахунок заборгованості (недоїмки) станом на 1 січня 2000 року підприємств виробників, транспортувальників та постачальників енергоресурсів, послуг з водопостачання та водовідведення та підприємств житлово-комунального гос подарства по сплаті податку на додану вартість, рентної плати за нафту i природний газ, плати за транзит природного газу, різниці в цінах на природний газ власного видобутку, плати за користування надрами, податку на прибуток під приємств, а також фінансових санкцій, нарахованих за порушення податкового законодавства. При цьому на зазначену заборгованість фінансові санкції не на раховуються до 1 грудня 2000 року за умови проведення в 2000 році відповід них поточних платежів у повному обсязі.

Безпосередньо постановою Кабінету Міністрів України № 934 від 07.06.00 р. затверджено „Порядок проведення розрахунків за електричну та теплову енергію, природний газ, житлово-комунальні послуги та послуги водопостачання i водовідведення”, який визначає механізм проведення розрахун ків з метою погашення заборгованості бюджетів усіх рівнів за електричну і теп лову енергію, природний газ, послуги водопостачання i водовідведення, спожиті бюджетними установами i організаціями, субсидії та пільги населенню, різницю в цінах i тарифах на газ та жи тлово-комунальні послуги населенню відповідно до статті 60 Закону України „Про державний бюджет на 2000 рік”.

Зокрема, відповідно до Рішень робочої групи по проведенню взаєморозрахунків між підприємствами НАК „Нафтогаз України” та бюджетів усіх рівнів згідно статті 60 Закону України „Про Державний бюджет України на 2000 рік” (постанова КМУ № 1693 від 14.11.00 р.) НАК „Нафтогаз України” дозволив провести взає морозрахунки по погашенню поточної заборгованості бюджету за природний газ за наступною схемою: НАК „Нафтогаз України” – Державне казначейство м. Києва –Держказначейство Херсонської області – Херсонське фінуправління –теплопостачальні підприємства –BAT „Херсонгаз” –ДК ТД „Газ України” –НАК „Нафтогаз України”; на загальну суму 12347615,65 грн, а caмe: рішення № 2147/2000 від 12.12.00 р. на суму 2098057,30 грн, рішення № 2150/2000 від 11.12.00 р. нa суму 8156234,12 грн, рішення № 21037/2000 від 27.12.00 р. на суму 2093324,23 грн. За змістом протоколів-реєстрів підприємств, установ та організацій, які приймають участь у заліку взаємної заборгованості згідно постанови КМУ № 934 від 07.06.00 р., між BAT „Херсонгаз” та ДК TД „Газ України” проведено залік взаємних заборгованостей. Так, за цими протоколами КД ТД „Газ України” прийняв до заліку 12347615,65 грн. заборгованос ті BAT „Херсонгаз” за природний газ 2000 р., а саме за протоколом № 147/2000 від 12.12.00 р. сума заліку –2098057,30 грн, № 150/2000 від 11.12.00 р. –8156234,12 грн, № 1037/2000 від 27.12.00 р. –2093324,23 грн.

Пунктом 5 Порядку, затвердженого постановою КМУ № 934, встановлено, що НАК „Нафтогаз України”, його дочірні під приємства, філії та підрозділи, енергопостачальні, енергогенеруючі та видобувні компанії, підприємства тепло- та водопостачання, підприємства житлово-комунального господарства, ДАК „Укрресурси” відкри вають в установах BAT „Державний ощадний банк України” спеціальні особові рахунки за балансовим рахунком № 2 2602 „Кош ти в розрахунках суб’єктів господарської діяльності” Плану рахунків комерцій них банків України для зарахування і погашення кредитів та здійснення інших платежів, необхідних для виконання статті 60 Закону України „Про Державний бюджет України на 2000 рік”, щодо яких надано довідки органів державної податкової служби про заборгованість (недоїмку) станом на 1 жовтня 2000 року (з урахуванням підсумків роботи за 9 місяців 2000 року) із сплати податку на до дану вартість, рентної плати за нафту та природний газ, плати за транзит приро дного газу, різниці в цінах нa природний газ власного видобутку, плати за кори стування надрами, податку нa прибуток підприємств (крім податку нa прибуток підприємств комунальної власності), а також фінансових санкцій, нарахованих за порушення податкового законодавства. Згідно пункту 6 Порядку (постанова КМУ № 934) установи Ощадбанку відкривають спеціальні рахунки учасникам розрахунків та надають кредит одному з них. В свою чергу за пунктом 10 цього ж Порядку, нe пізніше ніж за 3 дні до проведення розрахун ків усі учасники розрахунків передають до установ Ощадбанку платіжні дору чення нa перерахування коштів відповідно до погоджених схем розрахунків.

Експертом встановлено, що згідно наданих виписок банку та платіжних доручень, зі спеціального ра хунку № 8, відкритого BAT „Херсонгаз” в ХОУ BAT „Ощадбанк” м. Херсон, нa рахунок № 197, відкритий ТД „Газ України” (ЕДРПОУ 30160650) в ОПЕРУ „Ощадбанку” м. Київ, перерахова но 12347615,65 грн. В графі „Призначення платежу” зазначено: „за природний газ згідно постанови № 934 від 07.06.00», № та дата протоколу реєстру та сума ПДВ.

Таким чином, ДК TД „Газ України” прийняв до заліку заборгованості BAT „Херсонгаз” за природний газ 2000 року в сумі 12347615,65 грн, в тому числі заборгованість теплопостачальних підприємств та житлових організацій у розмірі 6084095,19 грн, а тому підтверджено, що при перерахуванні коштів згі дно постанови КМУ № 934 від 07.06.00р. ВАТ „Херсонгаз” дочірній компанії „Газ України” НАК „Нафтогаз України” погашена заборгованість за поставлений природний газ 2000 року в розмірі 12347615,65 грн,, в тому числі заборгованість теплопостачальних підприємств та житлових організацій – 6084095,19 грн.

BAT „Херсонгаз” листами N 21217/10 від 23.05.02 р. та № 21218/10 відl 23.05.02 р. повідомлено Управління Державного казначейства у Київській об ласті та ДК „Газ України”, відповідно, що при перерахуванні коштів згідно постанови КМУ № 934 від 07.06.00 р. для ДK „Газ України” змінено призначення платежу. Поряд з цим, згідно листів № 210/1436 від 21.06.02 р., № 1684/10 від 02.08.02 р. BAT „Херсонгаз” звернувся до BAT „Державний ощадний банк України” (вхі дні № 2750 від 21.06.02 р., № 992 від 22.08.02 р.) з проханням змінити призначення платежу при перерахуванні коштів згідно постанови КМУ № 934 р. та повідомити про це одержувача коштів Торговий дім „Газ України” (через ОПЕРУ Ощадбанку в м. Києві МФО300465 та через ГОУ Промінвестбанку Укра їни в м. Києві, МФО 300012, р/р 14 КОД 31301827). Листом № 383 від 22.07.02 р. Херсонське обласне Управління Ощадбанку повідомило ТД „Газ України” про зміни в призначенні платежу, вказаного у платіжних дорученнях. Відповідно до листів № 1217/10 , № 1218/10 від 23.05.02 р., № 10/1436 від 21.06.02 р., № 1684/10 від 02.08.02 р. та № 383 від 22.07.02 р. при перерахуванні коштів згідно постанови КМУ № 934 для ДК „Газ України” в при значенні платежу необхідно читати: 1) платіжне доручення від 19.12.00 р. реєстр від 12.12.00 р. N 147/2000 нa суму 2098057,30 грн: а) сума 83333,13 грн, договір від 18.01.00 р. № 10/16-28; б) сума 305916,43 грн, договір від 18.01.00 р. №10/16-27; в) сума 1708807,74 грн, договір від 18.01.00 р. № 10/16-81; 2) платіжне доручення від 19.12.00 р. реєстр від 12.12.00 р. № 150/2000 нa суму 8156234,12 грн: а) сума 5514837,00 грн, договір від 18.01.00 р. № 10/16-28; б) сума 2641397,12 грн, договір від 18.01.00 р. № 10/16-81; 3) платіжне доручення від 28.12.00 р. реєстр від 27.12.00 р. № 1037/2000 на суму 2093324,23 грн: а) сума 359433,90 грн, договір від 18.01.00 р. № 10/16-28; б) сума 1733890,33 грн, договір від 18.01.00 р. № 10/16-81.

Отже, при перерахуванні коштів згідно постанови КМУ № 934 від 07.06.00 p. для ДК „Газ України” за договором № 10/16-81 від 18.01.00 р. BAT „Херсонгаз” перераховано 6084095,19 грн, а caмe: 1) 1708807,74 грн. (платіжне доручення від 19.12.00 р., реєстр від 12.12.00 р. № 147/2000 на суму 2098057, 30 грн); 2) 2641397,12 грн (платіжне доручення від 19.12.00 р. реєстр від 12.12.00 р. № 150/2000 на суму 8156234,12 грн.), 3) 1733890,33 грн. (платіжне доручення від 28.12.00 р. реєстр від 27.12.00 р. № 1037/2000 нa суму 2093324,23 грн).

Статтею 49 Закону України „Про державний бюджет України нa 2001 рік” визначено, що у 2001 році видатки з пільг тa субсидій населенню нa оплату електроенергії, природного і скрапленого газу тa житлово-комунальних послуг здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок відповідних субвенцій з державного бюджету, джерелом яких є надходження до Державного бюджету України рентної плати за природний газ, що видобуваєть ся в Україні, тa відрахувань від плати за транзит природного газу через терито рію України. Постановою Кабінету Міністрів України № 52 від 24.01.01 р. затвердже ний „Порядок перерахування субвенцій нa фінансування пільг і субсидій насе ленню нa оплату електроенергії, природного тa скрапленого газу і житлово-комунальних послуг”, який визначає механізм проведення міжбюджетних роз рахунків за субвенціями нa фінансування пільг і субсидій, що надаються насе ленню відповідно до положень статей 44 тa 49 Закону України „Про держав ний бюджет України нa 2001 рік”.

При проведенні експертизи експертом встановлено, що відповідно до Протоколу-реєстру підприємств, установ тa організацій, які приймають участь у заліку взаємної заборгованості згідно Постанови КМУ № 52 між BAT „Херсонгаз” тa ДК TД „Газ України” проведено залік взаємних заборгованостей. Так, згідно протоколу-реєстру № 724/Г від 30.10.01 р. підприємств, установ тa організацій, які приймають участь у заліку взаємної заборгованості, ДК ТД „Газ України” прийнято до заліку 51887,61 грн. заборгованості BAT „Херсонгаз” за природний газ 2000 р. за договором № 10/16-81 від 18.01.00 р. Безпосередньо перерахування підтверджується платіжними дорученнями тa виписками банку в 2001 році з рахунку ОУДК, відкритого в УДК по Херсонській області, нa раху нок № 1827, відкритий ДК „Газ України” в УДК у Київській області з таким призначенням платежу: „за BAT „Херсонгаз” р/р № 1002 (), „стаття 49”, КЕКВ 1164, за природний газ згідно договору № 10/16-81 від 18.01.00р.”. В графі „призначення платежу” також зазначені назва підприємст ва –дебітора, яке приймає участь у заліку взаємної заборгованості, сума платежу та сума ПДВ. Такими платіжними дорученнями є: № 132 від 31.10.01 на суму 2962,05 грн, № 133 від 31.10.01 на суму 6176,71 грн, № 134 від 31.10.01 на суму 2150,84 грн, № 135 від 31.10.01 на суму 22416,91 грн, № 136 від 31.10.01 на суму 5245,92 грн, № 137 від 31.10.01 на суму 5255,81 грн, № 138 від 31.10.01 на суму 7679,37 грн, а всього на суму 51887,61 грн. Відтак, експертом підтверджено, що при перерахуванні коштів згід но постанови КМУ № 52 від 24.01.01р. відкритим акціонерним товариством пo газопостачанню та газифікації „Херсонгаз” дочірній компанії „Газ України” НАК „Нафтогаз України” сплачено за поставлений природний газ по договору на постачання природного газу № 10/16-81 від 18.01.00р. 51887,61 грн.

Статтею 48 Закону України „Про Державний бюджет України нa 2005 рік” затверджено обсяги міжбюджетних трансфертів, а постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.05р. затверджено „Порядок перерахування в 2005 році деяких субвенцій нa надання пільг, субси дій та компенсацій за рахунок надходжень до загального фонду державного бю джету, рентної плати за транзитне транспортування природного газу і за природ ний газ, що видобувається в Україні”.

Як встановлено під час експертизи відповідно до Протоколу-реєстру № 2395/Т від 20.07.05 р. підприємств, установ та організацій, які приймають участь у проведенні видатків загального фонду Держаного бюджету України в частині субвенцій місцевим бюджетам нa фінансування пільг та субсидій населенню по заборгованості 2005 року згідно постанови КМУ № 20, між BAT „Херсонгаз” та ДК ТД „Газ України” проведено залік взаємних заборгованостей, а саме ДК ТД „Газ України” прийнято до заліку 6500 грн заборгованості BAT „Херсонгаз” за природний газ за договором № 10/16-81 від 18.01.00р. Так, згідно виписки банку та платіжного доручення № 5 від 26.07.05р. (прове дено банком 27.07.05р.) з рахунку № 0719, відкритого BAT „Херсо нгаз” в УДK у Херсонській області, нa рахунок № 1827, відкритий ДК „Газ України” в Державному казначействі України, перераховано грошові кошти в розмірі 6500 грн. В графі „призначення платежу” цього платіжного доручення вказано: „за природний газ 2000 р. згідно з договором № 10/16-81 від 18.01.00р.; протокол № 395/Т від 20.07.05р.” Таким чином, підтверджено, що при перерахуванні коштів згід но постанови КМУ № 20 від 11.01.05р. відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації „Херсонгаз” дочірній компанії „Газ України” НAК „Нафтогаз України” сплачено за поставлений газ по договору № 10/І6-81 від 18.01.00р. 6500 грн.

Положеннями статті 166 Закону України „Про Державний бюджет України нa 2006 рік” передбачено, що перерахування субвенції з Державного бюджету України місцевим бюджетам нa погашення заборгованості минулих років з різниці в тарифах нa теплову енер гію, послуги з водопостачання та водовідведення, що постачалися населенню, яка виникла у зв’язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з водопостачання та водовідведення тарифам, які затверджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, здійснюється у по рядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок надходжень від погашення податкової заборгованості підприємств, що надавали такі послуги, або їх кредиторів до державного бюджету, яка утворилася станом нa 1 липня 2006 року, та додаткових податкових зобов’язань, які виникають у результаті виконання цієї статті. Розрахунки з різниці в тарифах нa теплову енергію, що постачалася населенню, здійснюється з урахуванням відповідних норм Закону України „Про заходи, спрямовані нa забезпечення сталого функціонування під приємств паливно-енергетичного комплексу”. В свою чергу постановою Кабінету Міністрів України № 705 від 22.05.06р. затвердже ний „Порядок перерахування у 2006 році субвенції з державного бюджету міс цевим бюджетам для погашення заборгованості минулих років з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з водопостачання і водовідведення, затвердже них для населення”, який визначає механізм проведення взаєморозрахунків. Пунктом 3 Порядку № 705 встановлено, що підставою для проведення роз рахунків є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається між на давачами послуг та іншими підприємствами –учасниками розрахунків нa підставі документа, що підтверджує наявність в учас ників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості.

З цього приводу експертом встановлено, що відповідно до Договорів про організацію взаємо розрахунків за постановою Кабінету Міністрів України № 705 BAT „Херсонгаз” перерахувало ДК „Газ України” грошові кошти нa загальну суму 6416179,31 грн в погашення заборгованості за газ, переданий у 2000 році. Розділом 2 договорів передбачено, що усі учасники розрахун ків в графі „призначення платежу” платіжного доручення зазначають: „Стаття 116 Закону України „Про Державний бюджет України нa 2006 рік”, номер і дату договору про організацію взаєморозрахунку. У відповідності до виписок банку та платіжних доручень, з рахунку № 0719, відкритого BAT „Херсонгаз” в УДК у Херсонській області, нa рахунок № 04035, відкритий ДК „Газ України” в Державному казначействі України, перераховано грошові кошти нa загальну суму 6416179,31 грн. в погашення заборгованості за газ, переданий у 2000 році за договором № 10/16 81 від 18.01.00р. В графі „призначення платежу” платіжних доручень зазначено: „стаття 116 Закону України „Про Державний бюджет України нa 2006 рік”, ПКМУ від 22.05.06р. № 705; номер і дату договору про організацію взаєморозрахунку; за природний газ 2000 року згідно з договором № 10/16-81 від 18.01.00р.

Так, за платіжними дорученнями: № 1 від 04.10.06 р. перераховано 2241318 грн, № 5 від 18.09.06 р. –330529,90 грн, № 6 від 18.09.06 –620743,05 грн, № 11 від 21.09.06 –2742,56 грн, № 1 від 13.09.06 –49739,30 грн, № 2 від 13.09.06 –28741,06 грн, № 6 від 27.10.06 –654015,26 грн, № 1 від 13.11.06 –58350,18 грн, № 6 від 28.12.06 –2000000 грн, а всього 6416179,31 грн.

Відтак, документально підтверджено, що при перерахуванні коштів згід но постанови КМУ № 705 від 22.05.06p. відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації „Херсонгаз” дочірній компанії „Газ України” НАК „Нафтогаз України” сплачено за поставлений природний газ пo договору № 10/16-81 від 18.01.00p. –6 416 179,31 грн.

Крім викладеного з матеріалів справи слідує, що пунктом 5.2. договору № 10/16-81 сторонами обумовлено про можливість проведення розрахунків за газ, поряд з грошовими, іншими видами розрахунків.

Так, при проведенні експертизи встановлено, що відповідно до акту прийому-передачі векселів № 15/3-584 від 18.07.00р. BAT „Херсонгаз” передано, а ДК „Торговий Дім „Газ України” прийнято 2 век селі на загальну суму 200000 грн. в рахунок договору № 10/16-81 від 18.01.00 р., а саме: № та № номінальною вартістю 100 000 грн кожний на загальну суму 200 000 грн.

Поряд з цим, відповідно до наданих на експертизу матеріалів справи, між Міністерством оборони України, НАК „Нафтогаз України”, „ДК Торговий Дім „Газ України”, BAT „Херсонгазгаз”, установами та організаціями, підвідомчими Міністерству оборони України, та іншими підприємствами складено Протоколи розрахунків за теплову енергію, спожиту у 2000 році установами і організаціями Міністерства оборони, які фінансуються з Державного бюджету, відповідно до яких проведе но взаємозалік заборгованостей згідно Постанови Кабінету Міністрів України „Про забезпечення виконання Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації          про передачу з України до Російської Феде рації важких бомбардувальників Ту-160, Ту-95МС, крилатих ракет повітряного базування великої дальності та обладнання” № 2062 від 05.11.99 р. та Постанови КМУ „Про відновлення дії Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.99 р. № 2062 та внесення змін до неї” № 893 від 05.06.00р. Зокрема, за цими протоколами розраху нків „ДК Торговий дім „Газ України” зменшено заборгованість BAT „Херсонгаз” нa загальну суму 34834,05 грн, як оплату за переданий для реалізації газ згідно договору № 10/16-81 від 18.01.00р., а саме: за протоколом № 27/2.2-1006-Т від 12.10.00 р. –нa суму 3259,56 грн; за протоколом № 27/2.2-1006-Т від 31.10.00 р. –нa суму 12934 грн; за протоколом № 27/2-2-609-Т від 30.03.01 р. –нa суму 3531,08 грн; за протоколом № 27/2-2-610-Т від 30.03.01 р. –нa суму 952,31 грн; за протоколом № 27/2-2-611-Т від 30.03.01 р. –нa суму 11920 грн; за протоколом № 27/2-2-959-Т від 11.06.01 р. –нa суму 2237,10 грн.

Таким чином, експертом підтверджено сплату відповідачем позивачу за договором № 10/16-81 від 18 січня 2000 року –12 793 496,16 грн. Зокрема:

1) підтверджено, що в грудні 2000 року за протоколами реєстру підприємств, установ та організацій, які приймають участь у заліку взаємної заборгованості згідно постанови КМУ № 934 від 07.06.2000 р. № 147/2000 від 12.12.2000 р.. № 150/2000 від 11.12.2000 р. та № 1037/2000 від 27.12.2000 р. між сторонами проведено залік взаємних заборгованостей, а саме позивач прийняв до заліку природний газ, поставлений в 2000 році відповідачу в сумі 12 347 615,65 грн, в тому числі заборгованість теплопостачальних підприємств та житлових організацій у розмірі 6 084 095,19 грн. Тобто, документально підтверджено перерахування коштів відповідачем позивачу в якості оплати за поставлений газ за договором № 10/16-81 від 18 січня 2000 року в розмірі 6 084 095,19 грн (т. 3 а.с. 80-83);

2) перерахування відповідачем позивачу платіжними дорученнями №№ 132-135 від 3 жовтня та №№ 136-138 від 31 жовтня 2001 року 51 887,61 грн (т. 3 а.с. 83 на зв.);

3) згідно до виписки банку та платіжного доручення № 5 від 26.07.2005 р. на рахунок позивача, відкритий у Державному казначействі України, відповідачем перераховано грошові кошти в розмірі 6500 грн (т. 3. а.с. 83-84);

4) перерахування платіжними дорученнями № 1 від 04.10.2006 р., № 5 від 18.09.2006 р., № 6 від 19ґ8.09.2006 р., № 11 від 21.09.2006 р., № 1 від 13.09.2006 р., № 2 від 13.09.2006 р., № 6 від 27.11.2006 р., № 1 від 13.11.2006 р., № 10 від 21.09.2006 р., та № 6 від 28.12.2006 р. –6 416 179,31 грн (т. 3 а.с. 84-85);

5) передачу згідно до актів приймання-передачі від 18.07.2000 р. № 15/3-584 векселів № та № номінальною вартістю 100 000 грн кожний на загальну суму 200 000 грн (т. 3 а.с. 85 на зв.);

6) проведення заліку заборгованості за спожитий газ за договором № 10/16-81 відповідно до протоколів № 27/2.2-1006-Т від 12.10.2000 р. на суму 3259,56 грн, № 27/2.2-1006-Т від 31.10.2000 р. на суму 12934 грн, № 27/2.2-609-Т від 30.03.2001 р. на суму 3531,08 грн, № 27/2.2-610-Т від 30.03.2001 р. на суму 952,31 грн, № 27/2.2-611-Т від 30.03.2001 р. на суму 11920 грн та № 27/2.2-959-Т від 11.06.2001 р. на суму 2237,1 грн, а всього на загальну суму 34 834,05 грн (т. 3 а.с. 86).

Разом з тим, судом констатується, що у відповідності до частини 5 статті 42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта для господарського суду не є обов’язковим і оцінюється судом за правилами оцінки доказів. Так, позивачем самостійно підтверджено сплату відповідачем в період з 18 липня 2000 року по 30 листопада 2001 року 286 721,66 грн, які в експертному висновку не вказані, оскільки відповідних документів сторонами не було надано, а тому судом враховується ця сума в якості оплати відповідачем за спожитий газ.

У зв’язку з викладеним суд доходить до висновку, що станом на час проведення експертизи відповідачем сплачено позивачу 13 080 217,82 грн з розрахунку: 12 793 496,16 грн + 286 721,66 грн = 13 080 217,82 грн. Таким чином, заборгованість відповідача станом на час проведення експертизи склала 1 760 899,82 грн, з розрахунку: 14 841 117,64 грн –13 080 217,82 грн = 1 760 899,82 грн.

За результатами розгляду справи судом також встановлено, що 11 вересня 2008 року на підставі постанови КМУ № 440 від 25.04.2008 р. „Про реалізацію статті 54 Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України” за участі позивача та відповідача, а також інших установ та підприємств укладено договори про організацію взаєморозрахунків, за змістом яких відповідач перерахував позивачу заборгованість за спожитий природний газ за договором № 10/16-81, відповідно в сумах за кожним з них: 36274,33 грн –договір № 431/440, 31601,47 грн –договір № 427/440, 53539,66 грн –договір № 426/440, 446713,67 грн –договір № 425/440, 756960,76 грн –договір 428/440, 1066577,67 грн –договір 429/440, 463409,69 грн –договір № 430/440, 698827,54 грн –договір 432/440, а всього проведено взаємозаліки на загальну суму 3 553 904,79 грн (т. 3 а.с. 99-122). Перерахування коштів здійснено платіжними дорученнями № 1 від 12.11.2008 р. (т. 3 а.с. 101), № 2 від 12.11.2008 р. (т. 3 а.с. 104), № 3 від 13.11.2008 р. (т. 3 а.с. 107), № 4 від 18.11.2008 р. (т. 3 а.с.110), № 5 від 18.11.2008 р. (т. 3 а.с. 113), № 6 від 18.11.2008 р. (т. 3 а.с. 116), № 7 від 18.11.2008 р. (т. 3 а.с. 119) та № 8 від 18.11.2008 р. (т 3 а.с. 122).

Зазначені обставини засвідчили повне виконання відповідачем зобов’язань за договором № 10/16-81 перед позивачем станом на час розгляду справи в суді. Проведення заліку по сплаті заборгованості за спожитий газ у сумі, яка перевищує заборгованість відповідача перед позивачем, на що зосереджено увагу представника позивача, як на підставу для тверджень про спростування висновків експертизи, судом до уваги не приймається, оскільки укладення договорів про проведення заліків не є предметом спору у даній справі.

В зв’язку з викладеним позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості не є обґрунтованими, а тому в задоволенню не підлягають. При цьому судом враховується, що підстави для припинення провадження в цій частині на підставі пункту 1-1 статті 80 ГПК України, за якою суд припиняє провадження у справ, якщо відсутній предмет спору, відсутні, оскільки позивач під час судового розгляду справи наполягав на стягненні цієї суми, а тому враховуючи загальні положення принципів господарського судочинства та забезпечення, встановленого статтею 124 Конституції України та статтею 1 ГПК України та права на судовий захист порушених прав, судом приймається з цього приводу рішення про необхідність розгляду позовних вимог по суті.

Зважаючи, що відповідачем зобов’язання щодо оплати вартості отриманого газу своєчасно не виконувались, відповідачем нарахована до сплати пеня в розмірі 1 962 354,05 грн за період з 22 вересня 2001 року по 22 березня 2002 року. Нарахування пені здійснене позивачем з посиланням на статтю 178 ЦК УРСР, яка діяла станом на час звернення до суду з позовом, та статтю 546 ЦК України, а також пункт 6.2. договору.

З цього приводу суд зазначає, що згідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року, а за пунктом 10 цих же Положень правила ЦК України про відповідальність за порушення договору застосовуються в тих випадках, коли відповідні порушення були допущені після набрання чинності цим Кодексом. Оскільки договір між сторонами про постачання природного газу укладено до цієї дати, зобов’язання по сплаті вартості поставленого газу виникли також до набрання ЦК України чинності, та, враховуючи період нарахування позивачем пені, необхідним до застосування є ЦК УРСР, який діяв станом на час виникнення зобов’язань по договору і в період нарахування пені, а також в період звернення позивача до суду з даним позовом.

Зокрема, за статтями 178, 179, 180 ЦК УРСР виконання зобов’язань може забезпечуватися згідно із законом або договором неустойкою –пенею. Нею визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов’язання, зокрема в разі прострочення виконання. Угода про пеню повинна бути укладена в письмовій формі. Недодержання письмової форми тягне недійсність такої угоди.

В даному випадку пунктом 6.2. договору сторонами обумовлено, що: „За несвоєчасну оплату проставленого газу покупець сплачує на користь постачальника крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період за який сплачується пеня”.

Водночас, як зазначено в статті 179 ЦК УРСР, пенею є грошова сума, формула обрахунку якої повинна бути відображена в конкретній угоді про нарахування пені. Проте, з наведеного тексту пункту 6.2. договору не вбачається безпосередньої словесної формули, за якою підлягає обрахунку пеня, а саме не вказано до якої суми необхідно застосовувати подвійну облікову ставку. Таким чином, нарахування пені є необґрунтованим, оскільки сторонами не визначено формули її нарахування.

На підставі статей 214 ЦК УРСР і 625 ЦК України позивачем нараховані інфляційні в розмірі 12 382 654,23 грн та річні –3 008 031,03 грн. Згідно до розрахунків цих сум, наведених в тексті заяви про уточнення позовних вимог від 24.04.2007 р. (т. 2 а.с. 58-62), періодом нарахування інфляційних є лютий 2000 року – березень 2007 року включено, а річних –11 лютого 2000 року по 23 квітня 2007 року.

З цього приводу суд зазначає, що, дійсно, положеннями статті 214 ЦК УРСР встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Проте положення цієї норми набули чинності у зв’язку з прийняттям Закону України „Про внесення зміни до статті 214 Цивільного кодексу Української РСР” від 8 жовтня 1999 року № 1136-XIV. Зокрема, відповідно до розділу ІІ Прикінцевих положень цей Закон не поширюється на правовідносини, що виникають з прострочення виконання грошового зобов’язання, пов’язаного з оплатою населенням комунальних послуг. Так, відповідно до пункту 1.1. укладеного між сторонами договору сторонами обумовлено, що позивач постачає відповідачу природний газ для потреб підприємств комунальної теплоенергетики, а отже несвоєчасна оплата такими підприємствами спожитого газу, який використано в процесі виробництва комунальних послуг з теплопостачання для населення, унеможливлює застосування названої статті 214 ЦК УРСР, а тому нарахування позивачем інфляційних та річних в період лютого 2000 року по 1 січня 2004 року (дати набрання чинності ЦК України та припиненням дії статті 214 ЦК УРСР) є неправомірним.

Щодо нарахування інфляційних та річних за період з 1 січня 2004 року по квітень 2007 року судом встановлено, що за статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, здійснене позивачем нарахування є неправомірним, оскільки для обрахунку ним взято суми заборгованості, які, фактично, не існували. Як зазначено вище відповідачем до 1 січня 2004 року сплачено за договором поставки природного газу 6 657 538,51 грн, з розрахунку: 286 721,66 грн + 6 084 095,19 грн + 51887,61 грн + 34 834,05 грн + 200 000 грн = 6 657 538,51 грн, а тому борг станом на 1 січня 2004 року становив 8 183 579,13 грн, з розрахунку: 14 841 117,64 грн –6 657 538,51 грн = 8 183 579,13 грн.

Таким чином, інфляційні за період з 1 січня 2004 року по 1 квітня 2007 року підлягають наступному розрахунку:

1) за період з 01.01.2004 по 26.07.2005, борг –8 183 579,13 грн, сума коефіцієнтів інфляції за вказаний період –1,98, інфляційні складають –1 620 348,64 грн;

2) за період з 27.07.2005 по 13.09.2006, борг –8 177 079,13 грн, сума коефіцієнтів інфляції за вказаний період –1,074, інфляційні складають –605 103,86 грн;

3) за період з 14.09.2006 по 18.09.2006, борг –8 098 598,77 грн, сума коефіцієнтів інфляції за вказаний період –1,02, інфляційні складають –161 971,98 грн;

4) за період з 19.09.2006 по 21.09.2006, борг –7 147 325,82 грн, сума коефіцієнтів інфляції за вказаний період –1, інфляційні складають –0;

5) за період з 22.09.2006 по 04.10.2006, борг –6 714 583,26 грн, сума коефіцієнтів інфляції за вказаний період –1, інфляційні складають –0;

6) за період з 05.10.2006 по 27.10.2006, борг –4 473 265,26 грн, сума коефіцієнтів інфляції за вказаний період –1,026, інфляційні складають –116 304,90 грн;

7) за період з 28.10.2006 по 13.11.2006, борг –3 819 250 грн, сума коефіцієнтів інфляції за вказаний період –1, інфляційні складають –0;

8) за період з 14.11.2006 по 29.12.2006, борг –3 760 899,82 грн, сума коефіцієнтів інфляції за вказаний період –1,027, інфляційні складають –101 544,30 грн;

9) за період з 30.12.2006 по 01.04.2007, борг –1 760 899,82 грн, сума коефіцієнтів інфляції за вказаний період –1,013, інфляційні складають –22 891,70 грн;

а всього 2 628 165,38 грн. При розрахунку взято періоди існування заборгованості та сплати, які встановлені за результатами проведеної експертизи.

Поряд з цим, річні обраховуються наступним чином:

1) за період з 01.01.2004 по 26.07.2005, борг –8 183 579,13 грн, річні складають –385412,95 грн;

2) за період з 27.07.2005 по 13.09.2006, борг –8 177 079,13 грн, річні складають –278244,72 грн;

3) за період з 14.09.2006 по 18.09.2006, борг –8 098 598,77 грн, річні складають –3328,19 грн;

4) за період з 19.09.2006 по 21.09.2006, борг –7 147 325,82 грн, річні складають –1762,35 грн;

5) за період з 22.09.2006 по 04.10.2006, борг –6 714 583,26 грн, річні складають –7174,49 грн;

6) за період з 05.10.2006 по 27.10.2006, борг –4 473 265,26 грн, річні складають –8456,31 грн;

7) за період з 28.10.2006 по 13.11.2006, борг –3 819 250 грн, річні складають –5336,49 грн;

8) за період з 14.11.2006 по 29.12.2006, борг –3 760 899,82 грн, річні складають –14219,29 грн;

9) за період з 30.12.2006 по 01.04.2007, борг –1 760 899,82 грн, річні складають –13460,03 грн;

а всього 717 394,82 грн. При розрахунку взято періоди існування заборгованості та сплати, які встановлені за результатами проведеної експертизи.

Під час судового розгляду справи позивачем подані заперечення відносно результатів проведеної експертизи. Зокрема, позивач вказує, що у висновку судово-бухгалтерської експертизи зазначається, що між ВАТ „Херсонгаз” та ДК ТД „Газ України” документально підтверджено проведення заліку взаємних заборгованостей, зокрема, ДК ТД „Газ України” прийняв по заліку заборгованості ВАТ „Херсонгаз” за природний газ 2000 року в сумі 12 347 615,65 грн. В підтвердження вищевказаного висновку експерт робить посилання на існування між сторонами, в порядку затвердженому Постановою КМУ № 934 від 07.06.2000 року, рішень та протоколів-реєстрів по проведенню взаєморозрахунків. Проте, на думку позивача, експертом не взято до уваги платіжні доручення, якими здійснювалось перерахування грошових коштів, а саме призначення платежу, яке зазначене в них. Так, в платіжному дорученні № 1107 до рішення та протоколу-реєстру № 147/2000 року від 12.12.2000 року вказано призначення платежу: „оплата за природний газ згідно з договором №19/308-2/10-309 від 30.06.1999 року, та постанови КМУ №934 від 07.06.2000 року від 07.06.2000 року”. В платіжному дорученні № 1105 до рішення та протоколу-реєстру №150/2000 року від 11.12.2000 року - оплата за природний газ згідно з договором №19/308-2/10-309 від 30.06.1999          року, та постанови КМУ №934 від 07.06.2000 року від 07.06.2000 року. В платіжному дорученні № 1821 до рішення та протоколу-реєстру №1037/2000 року від 27.12.2000          року - оплата за природний газ згідно з договором №10-16-200 від 14.02.2000 року, та постанови КМУ №1693 від 14.11.2000 року від 07.06.2000 року.

Позивач вказує, що він звернувся до суду на підставі договору №10/16-81 від 18.01.2000 року, а тому в даному випадку вищевказані рішення та протоколи-реєстри та платіжні доручення до них ніяким чином не можуть бути належними доказами виконання відповідачем взятих на себе зобов’язань згідно договору №10/16-81 від 18.01.2000 року.

Обґрунтовуючи цю позицію позивач посилається на частину 2 статі 1089 ЦК України, відповідно до якої за платіжним дорученням банк зобов’язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту. Поряд з цим, згідно статі 1090 ЦК України банк не має права робити виправлення у платіжному дорученні клієнта, якщо інше не встановлено законом або банківськими правилами. Аналогічне положення містить і пункт 8 постанови Правління НБУ „Про затвердження Інструкції „Про безготівкові розрахунки в господарському обороті України” № 204 від 02.08.1996 року. Зазначеною Інструкцією встановлено можливість уточнення реквізитів - номера рахунку та/або коду (номера) отримувача, однак не передбачається уточнення реквізитів графи „Призначення платежу”.

Тобто, на думку позивача банківські установи не наділені правом змінювати реквізити платіжного доручення в частині графи „Призначення платежу” на вимогу тільки однієї сторони грошового переказу, а оскільки ДК „Газ України” не надавала своєї згоди на зміну призначення платежу, то відповідно посилання на зміну призначення платежу листами ВАТ „Херсонгаз” та Херсонського обласного Управління Ощадбанку є безпідставними.

Проте, судом констатується, що дані твердження позивача є необґрунтованими, оскільки ним не висловлено власної незгоди як на вказане уточнення в платіжних документах відносно підстав сплати грошових сум за результатами проведених взаємозаліків, так і на саме проведення взаємозаліку за такими реквізитами після їх уточнення.

При винесенні рішення судом не приймаються до уваги заперечення відповідача, оскільки вони не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та помилково ним тлумачаться. Так, порушення ним зобов’язань щодо сплати заборгованості є тривалим в часі, а тому нарахування інфляційних та річних ніяким чином не пов’язане з необхідністю враховувати строки позовної давності при їх нарахуванні. Що стосується обмеження нарахування штрафних санкцій періодом за виключенням дії мораторію, то суд зазначає, що справа про банкрутство відповідача була припинена, а тому таке нарахування є правомірним. Фінансове становище відповідача ніяким чином не впливає на його обов’язок по погашенню заборгованості своєчасно у відповідності до договору, а том нараховані інфляційні та річні зменшенню не підлягають. Більш того, за законодавством суд позбавлений такої можливості.

На підставі вказаних обставин судові витрати покладаються на відповідача, а з урахуванням названих вище правових норм та керуючись статтями 44, 49, 82-85 ГПК України,

в и р і ш и в :

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Херсонгаз” (розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Петренка, 18; розрахунковий рахунок 260015303 в ХОД АППБ „Аваль”, МФО 352093, код 03355353) на користь дочірньої компанії „Газ України” НАК „Нафтогаз України” (розташованої за адресою: м. Київ, вул. Урицького, 45; розрахунковий рахунок 14 в ГОУ „Промінвестбанку”, МФО 300012, код 31301827) –2 628 165,38 грн інфляційних, 717 394,82 грн річних, 25500 грн компенсації по сплаті державного мита та 118 грн компенсації по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3.В іншій частині в задоволені позовних вимог відмовити.

4.Видати позивачу довідку про повернення надлишково сплаченої суми державного мита в розмірі 1700 грн.

Дата підпису рішення –17 грудня 2008 року

Суддя М.К. Закурін