ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 20/328

15.10.08

За позовом          Національної телекомпанії України

До                    Концерну радіомовлення, радіозв’язку та телебачення в особі Київської

філії Концерну РРТ

Про                     стягнення 149,27грн. помилково сплачених коштів

Суддя В.В. Палій

Секретар Н.С. Молочна

Представники:

Від позивача Шелестун Д.М.- предст. (дов. від 04.03.2008р.)

Від відповідача Ситнік О.В.- предст. (дов. від 28.08.2008р.)

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про стягнення з відповідача 149,27грн. помилково сплачених коштів.

Представник відповідача у судове засідання 23.09.2008р. не з’явився, відповідач відзиву на позов не надав.

17.09.2008р. судом одержано відзив від відповідача та заяву про застосування норм чинного законодавства України про позовну давність, у зв’язку з чим відмовити у позові.

Представник позивача у судовому засіданні 23.09.2008р. надав суду заперечення на відзив відповідача, у якому зазначає, що строк позовної давності позивачем не пропущено.

У зв’язку з неявкою у судове засідання 23.09.2008р. представника відповідача та необхідністю витребувати неподані суду документи, розгляд справи 23.09.2008р. відкладено.

У судовому засіданні 15.10.2008р. представник відповідача надав суду Акт звірки розрахунків між сторонами станом на 01.06.2008р. за договором №7а-03/592-36 від 01.11.2003р. відповідно до якого сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 149,27грн. У свою чергу, сума боргу позивача перед відповідачем складає 6074,57грн.

Представник позивача надав суду заяву про визначення дати заборгованості, а саме, вважає, що датою виникнення заборгованості необхідно вважати 23.11.2006р. (дата останнього платежу по договору).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2003р. між сторонами укладено договір оренди №7а-03/592-36 нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до умов якого орендодавець (відповідач) передає, а орендар (позивач) приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, загальною площею 65,42 кв. м., розміщене на другому поверсі триповерхової будівлі ППС за адресою: м. Київ, вул. Дорогожицька, 10, що знаходиться на балансі Київського радіотелевізійного передавального центру, вартість якого становить за експертною оцінкою станом на 31.03.2003р. без урахування ПДВ –144962грн.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна (п. 2.1).

01.11.2003р. сторонами договору підписано Акт приймання передачі в оренду нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Дорогожицька, 10.

Відповідно до п. 3.1 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку червень 2003р. -243,54грн.

Відповідно до додатку №1 до договору сторони домовились, що орієнтовна сума орендної плати за один місяць становить 345,85грн. в тому числі ПДВ 20% -57,64грн.

Відповідно до додатку №2 до договору сторони домовились, що орієнтовна сума орендної плати за один місяць становить 415,26грн. (в тому числі ПДВ -69,21грн.).

Як зазначає позивач за період з грудня 2003р. по листопад 2006р. позивач повинен був сплатити за користування майном 9232,24грн.

Натомість, позивачем перераховано на користь відповідача 9380,91грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 149,27грн. помилково перерахованих коштів.

Відповідач посилається на те, що зазначена позивачем сума не є помилково перерахованою та була зарахована відповідачем в рахунок наступних платежів.

Суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відмовляє у їх задоволенні, з огляду на наступне.

Як зазначає позивач, кошти у розмірі 149,27грн. були сплачені на користь відповідача на виконання умов договору оренди №7а-03/592-36 нерухомого майна, що належить до державної власності.

Відповідно до п. 10.1 договору цей договір укладено строком на 3 роки, що діє з листопада 2003р. до листопада 2006р. включно.

Відповідно до п. 10.5 договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом 1 місяця, Договір підлягає продовженню на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього Договору.

Відповідно до п. 2.4 договору у разі припинення цього договору майно повертається орендарем орендодавцю. Орендар повертає майно орендодавцю аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором.

Майно вважається поверненим орендодавцю (балансоутримувачу) з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Матеріали справи не містять доказів того, що після листопада 2006р. договір оренди №7а-03/592-36 нерухомого майна, що належить до державної власності припинив свою дію та майно було повернуто відповідачу за актом приймання-передачі.

Відповідно до п. 3.6 договору наднормативна сума орендної плати, що надійшла до бюджету та/або орендодавцю, підлягає заліку в рахунок наступних платежів.

Таким чином, сума у розмірі 149,27грн. не відноситься до помилково перерахованої суми позивачем, а була сплачена позивачем на виконання умов договору оренди №7а-03/592-36 нерухомого майна, що належить до державної власності.

Згідно з Актом звірки розрахунків між сторонами станом на 01.06.2008р. за договором №7а-03/592-36 від 01.11.2003р. сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 149,27грн. У свою чергу, сума боргу позивача перед відповідачем складає 6074,57грн.

Таким чином, відповідно до п. 3.6 договору, з урахуванням існуючої суми заборгованості позивача перед відповідачем за договором оренди №7а-03/592-36 нерухомого майна, що належить до державної власності та з урахуванням того, що матеріали справи не містять доказів припинення дії договору у грудні 2006р. та повернення майна орендодавцю, сума у розмірі 149,27грн. підлягає заліку в рахунок наступних платежів.

За наведених обставин, суд визнає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його прийняття.

Суддя

В.В. Палій