ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

13 березня 2008 р.                                                             Справа № 18/268

За позовом Закритого акціонерного товариства „Іршавська меблева фабрика”, м. Іршава

до Управління Пенсійного фонду України в Іршавському районі, м. Іршава

про скасування рішення управління ПФУ в Іршавському районі № 274 від 02.08.2007 року про застосування фінансових санкцій,

Суддя господарського суду –Кривка В.П.

При секретарі Драгуській Л.

представники:

Позивача –Дідич М.А., представник за дорученням від 10.12.2007 року;

Відповідача – не з’явився;;

СУТЬ СПОРУ: Закритим акціонерним товариством „Іршавська меблева фабрика”, м. Іршава заявлено адміністративний позов до Управління Пенсійного фонду України в Іршавському районі, м. Іршава про скасування рішення управління ПФУ в Іршавському районі № 274 від 02.08.2007 року про застосування фінансових санкцій.

В судових засіданнях 13.02.2008 року та 03.03.2008 року за клопотанням сторін оголошувались перерви.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішення управління ПФУ в Іршавському районі № 274 від 02.08.2007 року про застосування фінансових санкцій прийняте з порушенням норм законодавства та без урахування положень спеціального Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Зокрема вказує, що управлінням штрафні санкції в розмірі 50% сум несплачених або несвоєчасно сплачених авансових платежів в сумі 15 460, 10 грн. (за період з січня 2005 року по жовтень 2006 року) застосовані неправомірно з огляду на те, що ухвалою господарського суду Закарпатської області №6/1 від 03.01.2006 року було порушено провадження у про банкрутство ЗАТ „Іршавська меблева фабрика" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, при цьому управління ПФУ в Іршавському районі виступило ініціюючим кредитором і було визнано конкурсним кредитором на суму 46 314, 42 грн. 19.12.2006 року у зв’язку з погашенням усіх вимог кредиторів в тому числі управління ПФУ в Іршавському районі провадженням у справі про банкрутство було припинено.

У ході судового розгляду уповноважений представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі покликаючись на долучені до матеріалів справи докази та додаткові письмові пояснення по суті спору і просить визнати нечинним (скасувати) рішення управління ПФУ в Іршавському районі № 274 від 02.08.2007 року про застосування фінансових санкцій.

продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 13.03.2008 року у справі № 18/268

Відповідач проти позову заперечив з підстав наведених у поданих письмових поясненнях по суті спору і просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У ході розгляду справи судом оглянуто матеріали справи №6/1 про банкрутство Закритого акціонерного товариства „Іршавська меблева фабрика”.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,

суд встановив:

Управлінням Пенсійного фонду України в Іршавському районі була проведена планова документальна перевірка своєчасності, достовірності та повноти обчислення і сплати сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за період з 01.01.2005 року по 01.07.2007 року Закритим акціонерним товариством „Іршавська меблева фабрика”.

За результатам даної перевірки було складено Акт від 18 липня 2007 року. В акті перевірки відзначено, що підприємством в період з січня 2005 оку до жовтня 2006 року здійснювались виплати заробітної плати на суму 86652,53 грн. без одночасного перерахування страхових внесків до Фонду на суму 30 920, 20 грн., чим порушено п.6 ст. 20 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”. В акті також зазначено, що станом на 16.07.2007 року боргу по страхових внесках не має (а.с. 8-10).

На підставі акту документальної перевірки, начальником управління ПФУ в Іршавському районі було прийнято Рішення про застосування фінансових санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату авансових платежів із страхових внесків №274 від 02 серпня 2007 року, за яким до підприємства застосовані фінансові санкції у вигляді стягнення суми штрафу в розмірі 50% сум несплачених або несвоєчасно сплачених авансових платежів 15 460, 10 грн. (а.с. 11).

Між тим, ухвалою господарського суду Закарпатської області від 03.01.2006 року за заявою прокурора Іршавського району в Закарпатській області в інтересах держави в особі ДПІ та управління ПФУ в Іршавському районі було порушено провадження у справі №6/1 про банкрутство Закритого акціонерного товариства „Іршавська меблева фабрика” (а.с. 12). Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 26.01.2006 року винесеної за результатами підготовчого засідання у справі № 6/1 про банкрутство ЗАТ „Іршавська меблева фабрика”, було визнано конкурсним кредитором управління ПФУ у Іршавському районі на суму 46 314, 42 грн. та зобов’язано ініціюючих кредиторів опублікувати в офіційних друкованих органах оголошення про порушення справи про банкрутство (а.с. 14-15).

Оголошення про порушення справи про банкрутство ЗАТ „Іршавська меблева фабрика” було надруковано в газеті „Урядовий курєр” № 25 від 07.02.2006 року. Після публікації в пресі господарським судом було визнано та визначено склад конкурсних кредиторів при цьому роз’яснено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначив в ухвалі, якою затвердив реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Надалі у зв’язку з виконанням усіх вимог кредиторів ухвалою господарського суду №6/1 від 19.12.2006 року провадження у справі про банкрутство ЗАТ „Іршавська меблева фабрика” було припинено та скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів (а.с. 16-19).

продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 13.03.2008 року у справі № 18/268

В ході судового розгляду відповідачем подано суду письмовий розрахунок фінансової санкції №274 від 02.08.2007 року, з якої вбачається, що управлінням пенсійного фонду в Іршавському районі застосовано фінансову санкцію в розмірі 8 731 грн. 20 коп. за виплату заробітної плати 48 367 грн. 93 коп. без одночасного перерахування страхових внесків в сумі 17 462 грн. 40 коп. за період з січня по грудень 2005 року (тобто період, що передував порушенню справи про банкрутство позивача). Решта фінансових санкцій в розмірі 6 728 грн. 90 коп. стосуються виплати заробітної плати 38 284 грн.60 коп. без одночасного перерахування страхових внесків в сумі 13 457 грн. 80 коп. за період з лютого по жовтень 2006 року (в межах провадження справи про банкрутство та дії мораторію).

Аналізуючи правовідносини сторін та встановлюючи дійсні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору суд дійшов наступних висновків.

Провадження у справах щодо підприємств, відносно яких порушено провадження у справі про банкрутство, регулюється Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який є спеціальним законодавчим актом та відповідно до п. 2 Прикінцевих положень має вищу юридичну силу щодо інших норм загального законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Положення ст. 12 Закону "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яка встановлює, зокрема, заборону нараховувати протягом дії мораторію неустойку (штраф, пеню), інші фінансові санкції (економічні санкції) за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), стосується вимог, зобов'язань, які підпадають під поняття мораторію. Таким чином, ці положення слід застосовувати у відповідності до ст. 1 цього Закону, де наведено визначення мораторію.

Системний аналіз змісту вищезазначених норм права свідчить про те, що мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після дня введення мораторію, а отже не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Невиконання таких зобов'язань є правопорушенням. Відтак нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення за невиконання згаданих зобов'язань та примусове стягнення коштів на підставі виконавчих документів на виконання таких грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також штрафних санкцій ґрунтується на законі.

продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 13.03.2008 року у справі № 18/268

За таких обставин, дія мораторію не поширювалася на проведені відповідачем нарахування фінансових санкцій в розмірі 6 728 грн. 90 коп. за виплату позивачем заробітної плати 38 284 грн.60 коп. без одночасного перерахування страхових внесків в сумі 13 457 грн. 80 коп. за період з лютого по жовтень 2006 року, оскільки такі мали місце після порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію.

В той же час, виходячи з вищенаведеного та положень спеціального Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в силу приписів пенсійного законодавства та встановленого порядку сплати внесків і контролю за цим процесом з боку управління ПФУ з урахуванням обставин даної справи та порядку нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій щодо всіх видів заборгованості за зобов'язаннями, строк виконання яких настав до порушення справи про банкрутство та введення мораторію відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" - рішення управління ПФУ в Іршавському районі № 274 від 02.08.2007 року в частині застосування фінансових санкцій в розмірі 8 731 грн. 20 коп. за виплату заробітної плати 48 367 грн. 93 коп. без одночасного перерахування страхових внесків в сумі 17 462 грн. 40 коп. за період з січня по грудень 2005 року (тобто період, що передував порушенню справи про банкрутство позивача) не відповідає та суперечить вимогам закону.

Враховуючи вищенаведене, позов слід задоволити частково, скасувати рішення управління ПФУ в Іршавському районі № 274 від 02.08.2007 року в частині застосування фінансових санкцій у вигляді стягнення штрафу в розмірі 50% сум несплачених або несвоєчасно сплачених авансових платежів за період з січня по грудень 2005 року в розмірі 8 731 грн. 20 коп. В решті вимог відмовити.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. 49, п. 4 ст. 94, ст.ст. 69-71, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Скасувати рішення управління ПФУ в Іршавському районі № 274 від 02.08.2007 року в частині застосування фінансових санкцій у вигляді стягнення штрафу в розмірі 50% сум несплачених або несвоєчасно сплачених авансових платежів за період з січня по грудень 2005 року в розмірі 8 731 грн. 20 коп.

3. У іншій частині позовних вимог відмовити.

В зв’язку з проголошенням в судовому засіданні 13.03.2008 року в порядку ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України лише вступної і резолютивної частини постанову складено в повному обсязі і підписано 19.03.2008 року.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України

Суддя В.Кривка