ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2008 р.

Справа № 05/67-2А.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Завод будівельних конструкцій”, м.Луцьк

до відповідача Луцької об’єднаної державної податкової інспекції, м.Луцьк

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень № /2, №/2 від 21.08.2007 року

Суддя Бондарєв С.

при секретарі Мельник О.М..

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Друзенко Н. В.- довіреність від 03.01.2006р.

Від відповідача: Кузьменко О.О. - довіреність № 106 від 17.09.2008р.

Рознюк О.С. - довіреність № 90 від 15.02.2008р.

Дячук В.М. - довіреність № 86 від 28.01.2008р.

Представникам сторін в судовому засіданні були роз’яснені права та обов’язки передбачені ст.ст.49,51 КАСУ . Здійснюється технічна фіксація судового процесу. Заяви про відвід складу суду не поступало.

Суть спору: Позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод будівельних конструкцій»звернувся до суду з позовом про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень Луцької ОДПІ від 21 серпня 2007 року за №/2, яким йому визначено податкове зобов'язання за платежем - податок на прибуток підприємств - в сумі 1523098,3, в т. ч. основний платіж - 1040599 грн. та штрафні санкції в сумі 482499.3 грн., та за №/2. яким йому визначено податкове зобов'язання за платежем - податок на прибуток підприємств - в сумі 428512,7 грн., в. т. ч. основний платіж - 2000 грн. та штрафні санкції в сумі 426512,7 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Позивач обґрунтовує їх тим, що відповідач, в порушення статті 13 Закону України "Про державну податкову службу" не належним чином, провів перевірку і оформив її результати не у відповідності до вимог Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України №327 від 10.08.2005 року, що призвело до винесення незаконних податкових повідомлень-рішень. Оподаткування податком на прибуток господарської операції з передачі у власність житла інвестору - Управлінню праці і соціального захисту населення, було проведено ТзОВ "Завод будівельних конструкцій" відповідно до вимог п. 11.3.1. Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", за правилом першої події, а саме по факту одержання авансової проплати від інвестора в листопаді 2004 року, тому при настанні в 2 кварталі 2005 року другої події - підписання акту приймання-передачі житла, позивач мав всі правові підстави зменшити суму оподаткованого доходу на ту суму, що була оподаткована по першій події. Висновки ж відповідача про зворотне, обґрунтовані неможливістю підтвердити факт оприбуткування по першій події у зв'язку з неохопленням перевіркою цього періоду, не можуть бути підставою для донарахування позивачу податкових зобов'язань та відповідної штрафної санкції.

Встановлення відповідачем того факту, що ТзОВ "Завод будівельних конструкцій" в охопленому перевіркою періоді всупереч вимог абз.2 пп.8.7.1. ст.8 та п.22.2. п.22.5 ст.22 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" віднесло 10% витрат на поліпшення основних фондів до складу валових витрат і в той же час віднесено 100% вартості поліпшення кожного конкретного основного засобу до балансової вартості такого основного засобу, не давало правових підстав для донарахування платнику податків податкових зобов'язань з податку на прибуток, оскільки в деклараціях з податку на прибуток ТзОВ "Завод будівельних конструкцій" за вказаний період амортизаційні відрахування не були повністю відображені, внаслідок чого сума податку на прибуток була настільки завищена, що навіть з врахуванням допущених платником податків порушень, що призвели до заниження цього податку, недоїмка по даному податку за охоплений перевіркою період відсутня.

Представники відповідача у судовому засіданні, в запереченнях від 01.03.2008 року № 238/10/10-002 позов заперечили, вважають, що спірні податкові повідомлення-рішення відповідають вимогам закону. Пояснили суду, що оскільки в ході перевірки за рахунок співставлення даних головної книги та даними декларації з податку на прибуток за 2 квартал 2005 року було встановлено розбіжність, не підтверджену первинними документами за охоплений перевіркою період, у податкового органу були всі правові підстави донарахувати позивачу за її результатами відповідну суму податкових зобов'язань з даного податку і суму штрафної санкції. Встановлене перевіркою порушення розрахунку позивачем амортизаційних нарахувань, спричинило адекватне перерахування суми його валових витрат, в результаті якого і було зроблено висновки про їх завищення. Встановлений факт завищення платником податків суми валових витрат є, в свою чергу, підставою для висновку про заниження ним об'єкта оподаткування, і відповідно дає всі правові підстави для донарахування такому платнику податкових зобов'язань і відповідних штрафних санкцій.

Відповідно до повідомлення від 25.02.2008 року № 05-64 вих. у справу вступив прокурор на стороні відповідача.

24.03.08р. надійшло повідомлення Волинської обласної прокуратури від 20.03.2008р. №05-92вих про відкликання листа – повідомлення від 25.02.08р. №05-64вих про вступ прокурора у зазначену справу, оскільки в ході розгляду звернення генерального директора ТзОВ „ЗБК” з приводу неправомірних дій органів державної податкової служби області при прийнятті рішень за наслідками перевірки ТзОВ „ЗБК” дотримання податкового законодавства прокуратурою області встановлено, що висновки службових осіб податкового органу, викладені в акті №02135 від 04.05.2007р. „Про результати позапланової виїзної документальної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю „Завод будівельних конструкцій” з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.04.2005р. по 31.12.2006р.” про заниження податку на прибуток підприємств є необґрунтованими і безпідставними.

В судовому засіданні 23.10.2008р. на стадії судових дебатів представник відповідача подав усне клопотання про призначення додаткової перевірки ТзОВ „Завод будівельних конструкцій” для з’ясування питання нарахування амортизації. Дане клопотання задоволенню не підлягає як необґрунтоване і дане питання з’ясовувалось в ході розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що Луцькою ОДПІ з 14 березня по 25 квітня 2007 року було проведено планову документальну перевірку дотримання вимог податкового та іншого законодавства ТзОВ "Завод будівельних конструкцій" за період з 01.04.2005 року по 31.12.2006 року, за результатами якої складено акт перевірки № 02135 від 04 травня 2007 року.

На підставі акта перевірки 14.05.2007 року було прийнято податкове повідомлення-рішення № /0. За результатами процедури апеляційного узгодження відповідачем прийнято оспорювані податкові повідомлення-рішення від 21 серпня 2007 року за №/2 про донарахування податку на прибуток підприємств в сумі 1040599 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 482499,3 грн. та додатково за №/2 про донарахування податку на прибуток підприємств в сумі 2000 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 426512,7 грн.

В акті перевірки, в межах дослідження правильності визначення ТзОВ "Завод будівельних конструкцій" валових доходів і валових витрат в період з 01.04.2005 року по 31.12.2006 року та. відповідно, правильності визначення в цей період, об'єкту оподаткування податком на прибуток підприємств, зафіксовано, що в результаті співставлення даних головної книги та даних декларації з податку на прибуток за 2 квартал 2005 року встановлено розбіжність в сумі 2329902,00 грн. Існування вказаної розбіжності підтверджено дослідженими в судовому засіданні рахунками №70, №71, №74 в кореспонденції з рахунками №36 та №37 головної книги ТзОВ "Завод будівельних конструкцій" і не заперечується позивачем.

Судом встановлено, що розбіжність на суму 2329902,00 грн. є наслідком самостійно проведеного платником податків коригування валових доходів за 4 квартал 2004 року, тобто за період, який не був предметом даної податкової перевірки. Господарська операція по якій проведено коригування - операція з передачі у власність інвестору - Головному управлінню праці і соцзахисту житла, вартістю 2401784 грн.

Операція оформлена інвестиційним договором на пайову участь у будівництві житла № 16/09 від 28.10.2004 року, платіжними дорученнями: №0993472 від 02.11.2004 року на суму 35788,00 грн.. №01003759 від 05.11.2004 року на суму 856486,00 грн., №б/н від 05.11.2004 року на суму 856486,00 грн.. №б/н від 05.11.2004 року на суму 856486,00 грн. та актом приймання-передачі житла на суму 2401784,00 від 30.05.2005 року, що були досліджені судом та копії яких долучено до матеріалів справи.

Згідно п. 11.3.1. п.11.3. ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", датою збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного надання результатів робіт (послуг) платником податку.

Аналогічним порядком визначається і дата виникнення податкових зобов'язань з податку на додану вартість, відповідно до пп.7.3.1. п.7.3. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість".

Оскільки, Головне управління праці і соцзахисту населення перерахувало на рахунок ТзОВ "Завод будівельних конструкцій" авансові платежі за житло на загальну суму 2605245,00 грн. в листопаді 2004 року, тобто в 4 кварталі 2004 року, ТзОВ "Завод будівельних конструкцій" відповідно до вимог п. 11.3.1. Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" було зобов'язане включити вказану суму авансу до складу своїх валових доходів 4 кварталу 2004 року.

Факт включення авансової проплати, що надійшла від Головного управління праці і соцзахисту населення в листопаді 2004 року, до складу валових доходів позивача у 4 кварталі 2004 року доведено співсталенням рядків 01.6. Декларацій з податку на прибуток підприємства за три квартали 2004 року та за 2004 рік, де різниця складає 2244500 грн. та даними рахунків бухгалтерського обліку, на підставі яких сформовано показники декларації. Даний факт також підтверджується даними податкової звітності позивача з податку на додану вартість, зокрема, книгою виданих податкових накладних зафіксований обсяг реалізації товарів (робіт, послуг) Головному управлінню праці і соцзахисту населення - ТзОВ "Завод будівельних конструкцій" на базу оподаткування авансу включено податкове зобов'язання з ПДВ на суму 434207,50 грн. Вказана сума податкового зобов'язання включена позивачем до податкової декларації з податку на додану вартість за листопад та розрахунку коригування сум ПДВ до податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2004 року (332758 грн. - у листопаді та 101449,11 грн. - у грудні).

Додатково даний факт підтверджено також матеріалами перевірки, що була проведена Прокуратурою Волинської області із залученням відповідних спеціалістів ДПА у Волинській області і результати якої відображені у повідомленні №07/1-1834-05 від 05.12.2007 року та у довідках від 26.11.2007 року та від 05.12.2007 року.

Враховуючи часткове оподаткування операції в 4 кварталі 2004 року по першій події - зарахування коштів від замовника на банківський рахунок платника податку в оплату житла, при наступленні у 2 кварталі 2005 року другої події - передачі житла у власність Головному управлінню праці і соцзахисту населення, у позивача були всі правові підстави зменшити суму оподаткованого доходу на ту суму, що була оподаткована по першій події.

Тому, висновки відповідача про заниження позивачем валових доходів та. відповідно, об'єкту оподаткування податком на прибуток в 2 кварталі 2005 року суперечать вимогам пп.11.3.1. п.11.3. ст. 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", а відтак прийняті як наслідок таких висновків податкові повідомлення-рішення не можуть вважатися законними та обґрунтованими.

В акті перевірки зафіксовано, що позивачем в охопленому перевіркою періоді до складу валових витрат було віднесено 10% витрат на поліпшення основних фондів і в той же час віднесено 100% вартості поліпшення кожного конкретного основного засобу до балансової вартості такого основного засобу, що є порушенням вимог пп.8.7.1. п.8.7.ст.8 та п.22.2. п.22.5 ст.22 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

В силу положень пп.8.7.1. п.8.7. ст. 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", платники податку мають право протягом звітного періоду віднести до валових витрат будь-які витрати, пов'язані з поліпшенням основних фондів, що підлягають амортизації, у тому числі витрати на поліпшення орендованих основних фондів, у сумі, що не перевищує 10% сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів станом на початок такого звітного періоду.

Підпунктом 22.2 прикінцевих положень Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" встановлено особливості віднесення до валових витрат будь-яких витрат, передбачених абзацом першим підпункту 8.7.1 пункту 8.7 статті 8 Закону в 2005 році. Зокрема, віднесення витрат, пов'язаних з поліпшенням основних фондів 2-4 групи, що підлягають амортизації, у тому числі витрат на поліпшення орендованих основних фондів, здійснюється у сумі, що не перевищує 10% сукупної балансової вартості 2-4 групи основних фондів станом на початок звітного періоду, а по об'єктах основних фондів 1 групи, до валових витрат включаються витрати, що не перевищують суму у розмірі 10 відсотків до балансової вартості об'єкта, що ремонтується, станом на початок звітного періоду.

Згідно з абз.2 пп.8.7.1. ст.8 та п.22.2. п.22.5 ст. 22 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", витрати, що перевищують 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів станом на початок такого звітного періоду, розподіляються пропорційно сумі фактично понесених платником податку витрат на поліпшення основних фондів груп 2, 3. 4 чи окремих об'єктів основних фондів групи 1 та збільшують балансову вартість основних фондів відповідних груп чи окремих об'єктів основних фондів групи 1 станом на податок розрахункового кварталу.

Таким чином, податковим законодавством встановлено правило, що понесені на поліпшення основних фондів платником податків витрати розподіляються таким чином: витрати, що дорівнюють 10 % сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів станом на початок такого звітного періоду, - включається до складу валових витрат звітного періоду, а решта суми (за мінусом 10 % віднесених на валові витрати) включається у збільшення балансової вартості основних фондів на початок розрахун кового періоду.

Судом встановлено, матеріалами справи доведено, а сторонами підтверджено, що позивач в охопленому перевіркою періоді включив до складу валових витрат 10 % витрат, понесених на поліпшення основних фондів і включив не 90% (за мінусом 10% включених до складу валових витрат), а 100% суми таких витрат у збільшення балансової вартості основних фондів на початок розрахункового періоду.

Відтак, встановивши вказане порушення, відповідач має провести перерахунок амортизаційних відрахувань, а саме нарахувати амортизацію на суму балансової вартості, збільшеної на 90% витрат на поліпшення основних фондів, а не на 100%, як це проведено позивачем, або ж виключити 10% витрат, що понесені на поліпшення основних фондів платником податків і складу валових.

В першому випадку, відповідач повинен був здійснити власний розрахунок і визначити суму амортизаційних відрахувань, які зайво указані Товариством у деклараціях за звітний період, а саме скорегувавши показники амортизаційних нарахувань та суми балансової вартості на яку проводяться відрахування в таблицях 2 додатку К1/1 до рядків 01.2, 01.5, 04.2, 04.10 та 076 декларації з податку на прибуток підприємства, і відповідно до цього визначити суму заниження об'єкту оподаткування і, відповідно, податку на прибуток.

В другому випадку, відповідач міг здійснити власний розрахунок визначивши суму завищення позивачем валових витрат як загальну суму витрат на поліпшення основних фондів, що включена ТзОВ "Завод будівельних конструкцій" в охопленому перевіркою періоді до рядку 4.10. К1 та до таблиці 3 додатку К1/1 до рядків 01.2, 01.5, 04.2, 04.10 та 076 декларації з податку на прибуток підприємства.

В першому випадку, результат підрахунку свідчить, що позивачем зайво віднесено до декларацій з податку на прибуток амортизаційні відрахування на загальну суму 319513,75 грн., що в свою чергу дає підстави для донарахування йому податкових зобов'язань з податку на прибуток в сумі 79878 грн.

В другому випаду, результат підрахунку свідчить, що позивачем зайво віднесено 1563314,00 грн, що є 10% до складу витрат на поліпшення основних фондів, що в свою чергу дає підстави для донарахування йому податкових зобов'язань з податку на прибуток в сумі 460124 грн.

Всупереч встановленому п.4.4.1 п.4.4. ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" правилу про конфлікт інтересів, відповідно до якого у разі коли норма закону припускає неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків, відповідач скористався тим з двох альтернативних розрахунків, який є менш сприятливим для позивача, і донарахував йому податкові зобов'язання з податку на прибуток в сумі 460124 грн., в той час як міг з рамках Закону донарахувати 79878 грн. (тобто в п'ять разів більше).

Додатково даний факт підтверджено матеріалами перевірки, що була проведена Прокуратурою Волинської області із залученням відповідних спеціалістів ДПА у Волинській області і результати якої відображені у повідомленні № 07/1-1834-05 від 05.12.2007 року та у довідках від 26.11.2007 року та від 05.12.2007 року.

Крім того, розрахунок шляхом виключення зі складу валових витрат 1563314,00 грн., що були віднесені позивачем до складу валових витрат як 10% витрат понесених на поліпшення основних фондів, не є таким, що повністю відповідає положенням пп.8.7.1. ст.8 та п.22.2.ті.22.5 ст.22 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств". В зв'язку з тим, що вказаними нормами прямо встановлено право платника податків віднести до валових витрат будь-які витрати, пов'язані з поліпшенням основних фондів, що підлягають амортизації, у тому числі витрати на поліпшення орендованих основних фондів, у сумі, що не перевищує 10% сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів станом на початок такого звітного періоду, то виключення такої суми зі складу валових витрат позивача, є позбавленням такого права, що в свою чергу, неприпустимо.

В ході розгляду справи позивачем доведено, що в деклараціях з податку на прибуток за охоплений перевіркою період амортизаційні відрахування не були повністю відображені, внаслідок чого позивачем завищено суму податку на прибуток за 2-4 квартали 2005 року на 626600 грн.. і за 2006 рік - на 395786 грн.

Дані обставини підтверджені як первинними документами обліку позивача, результати яких узагальнені в аудиторській довідці від 26.11.2007 року з додатками, так і матеріалами перевірки, що була проведена Прокуратурою Волинської області із залученням відповідних спеціалістів ДПА у Волинській області, та досліджені судом в повному обсязі.

Частина 2 ст.71 КАС України, обов'язок щодо доказування правомірності свого, рішення, дії чи бездіяльності , в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду, відповідачем не спростовано доводи позивача в тій частині, що стосуються не повного відображення позивачем у податковій звітності амортизаційних відрахувань, внаслідок чого існує сума завищення податку на прибуток за 2-4 квартали 2005 року на 626600 грн., і за 2006 рік - на 395786 грн., яка повністю перекриває суму донарахувань і доводить відсутність недоїмки по податку на прибуток у відповідний період. В акті перевірки відповідні дані по об'єктах і сумах амортизації взагалі відсутні, що позбавляє суд можливості співставити такі розрахунки.

В акті перевірки всі донарахування податкових зобов'язань та зменшення сум валових витрат подані суцільним порядком, без розбивки по відповідним податковим періодам та без розшифровки відповідних констатованих сум в контексті операцій, облік яких, на думку відповідача призвів до заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток. Такий акт перевірки не відповідає Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України №327 від 10.08.2005 року. Порушення встановленої законодавством процедури проведення перевірки і оформлення її результатів не у відповідності до вимог законодавства є самостійною підставою для визнання винесених на підставі такого акту перевірки податкових повідомлень-рішень нечинними.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги підставні і підлягають до задоволення, а податкові повідомлення-рішення №/2 та №/2 від 21 серпня 2007 року слід визнати нечинними.

На підставі викладеного, керуючись Законами України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, «Про оподаткування прибутку підприємств», „Про державну податкову службу”, ст.70,71,76,86,87,89,94, 159,160-163 господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Луцької об’єднаної державної податкової інспекції від 21.08.2007р. №/2, №/2 від 21.08.2007р.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАСУ –з дня складання в повному обсязі . Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Львівського апеляційного господарського суду України.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Суддя

Дата виготовлення повного

тексту постанови 29.10.2008р