ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.01.08 р.                     Справа № 44/319пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., суддів Морщагіної Н.С. та Новікової Г.Р., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою відкритого акціонерного товариства „Точмаш” (представник Григор’єва Л.В., довіреність № 3юр від 08.01.08 року), до товариства з обмеженою відповідальністю „Співдружність-Прогрес” (представник Бузік Ю.М., довіреність від 21.09.07 року), про розірвання купівлі-продажу № 1986 від 20.04.06 року, а також про зобов’язання відповідача повернути позивачу частину будівлі інженерно-лабораторного корпусу № 203 літ.А-11 площею 2’571,70 м2, а саме приміщення сьомого поверху площею 517,60 м2, приміщення восьмого поверху площею 520,40 м2, приміщення дев’ятого поверху площею 516,20 м2, приміщення десятого поверху площею 526,90 м2, приміщення одинадцятого поверху площею 490,60 м2, яку розташовано в місті Донецьку по вулиці Жмури будинок 1, –

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство „Точмаш” (далі – Продавець) звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Співдружність-Прогрес” (далі – Покупець) про розірвання купівлі-продажу № 1986 від 20.04.06 року (далі – Договір), укладеного між сторонами. Позовні вимоги Продавця ґрунтуються на грубому порушені відповідачем істотних умов Договору, зокрема, нездійсненні грошової оплати 3’250’000 грн. за придбану частину будівлі інженерно-лабораторного корпусу № 203 літ.А-11 площею 2’571,70 м2, а саме приміщення сьомого поверху площею 517,60 м2, приміщення восьмого поверху площею 520,40 м2, приміщення дев’ятого поверху площею 516,20 м2, приміщення десятого поверху площею 526,90 м2, приміщення одинадцятого поверху площею 490,60 м2, яку розташовано в місті Донецьку по вулиці Жмури будинок 1 (далі – Нерухомість), через що позивач в порядку частини 2 статті 651 ЦК України отримує право вимагати розірвання Договору – у зв’язку з істотним порушенням умов цього правочину, внаслідок якого Продавець значною мірою позбавлений того, на що розраховував при укладенні Договору.

Представник Продавця в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та 24.09.07 року в порядку статті 22 ГПК України збільшив позовні вимоги, вимагаючи повернути Продавцеві продану за Договором Нерухомість.

19.10.07 року позивач подав заяву про зміну предмету та підстав позову, зокрема, суду пред’явлено вимоги щодо визнання Договору недійсним у зв’язку з тим, що при його укладенні перевищено обсяг повноважень керівника Продавця, тому в силу частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України, а також статті 92 ЦК України та статті 207 ГК України Договір має бути визнаний недійсним.

Суд не бере до уваги та не розглядає по суті заяву Продавця від 19.10.07 року про зміну підстав та предмету позову, оскільки цією заявою позивач вийшов за межі наданих йому статтею 22 ГПК України процесуальних прав. Зокрема, зазначена норма права передбачає можливість зміни позивачем або предмету позову (матеріально-правової вимоги) або підстав позову (обставин, якими позивач обґрунтовує свою вимогу), без можливості одночасної зміни обох цих категорій. Втім, позивач заявою від 19.10.07 року одночасно змінив як предмет позову (розірвання Договору на визнання Договору недійсним), а також підстави позову (істотне порушення умов Договору на перевищення повноважень керівника позивача при укладенні Договору) – що є неприпустимим з точки зору процесуального закону. Аналогічна правова позиція висловлена і в частині 2 пункту 3.7 роз’яснень Вищого арбітражного суду України від 18.09.97 року № 02-5/289 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України”.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, зазначивши, що умови Договору повністю виконані, Нерухомість оплачена у визначеному правочином розмірі, а позовні вимоги є цілком безпідставними з доказової точки зору.

За клопотанням позивача суд 12.09.07 року вжив заходів забезпечення позову у формі накладення арешту на Нерухомість, з метою гарантування виконання можливого позитивного судового рішення в частині повернення Нерухомості Продавцеві в порядку частини 2 статті 697 ЦК України.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Продавця не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Дослідивши Договір, з якого виникли цивільні права та обов’язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором купівлі-продажу нерухомості, який підпадає під правове регулювання норм статей 655-697 ЦК України.

Таким чином, в силу статті 655 ЦК України, а також розділів 1-3 Договору, Продавець зобов’язався передати у власність Покупця Нерухомість, а Покупець зобов’язався прийняти це майно і сплатити за нього грошову суму 3’250’000 грн. не пізніше 20.06.06 року.

В силу пункту 4.5 Договору, право власності Покупця на Нерухомість виникає з моменту державної реєстрації Договору, яка згідно витягу з Державного реєстру правочинів № 2306306, проведена 20.04.06 року, правочину присвоєно номер 1265289.

Виходячи з домовленостей, викладених сторонами в пункті 2.1 Договору, Покупець має оплатити отриману Нерухомість не пізніше 20.06.06 року. Наразі, за наданими суду платіжними документами, а також банківськими довідками, оплата суми грошового зобов’язання за Договором в сумі 3’250’000 грн. здійснена відповідачем частинами – 1’000’000 грн. згідно платіжного доручення № 605 від 13.10.06 року, 1’200’000 грн. згідно платіжного доручення № 5 від 20.11.06 року та нарешті 1’050’000 грн. згідно платіжного доручення № 677 від 21.11.06 року.

Таким чином, відповідач дійсно всупереч статей 525-526 ЦК України припустився прострочення виконання грошового зобов’язання за Договором (на період з 20.06.06 року до 21.11.06 року), наразі це не може слугувати підставою для розірвання Договору в порядку частини 2 статті 651 ЦК України (істотне порушення умов правочину), оскільки на момент звернення з позовом до суду Продавець отримав суму 3’250’000 грн. за Договором у повному обсязі, позивач не був позбавлений того, на що він розраховував при укладенні Договору і його права на отримання грошових коштів в цей момент жодним чином порушені не були.

З огляду на наведене, позовні вимоги про розірвання Договору на підставі істотного порушення його умов Покупцем – позбавлені належного доказового обґрунтування та повністю спростовані матеріалами справи 44/319пн. Позовні вимоги щодо повернення Нерухомості в порядку частини 2 статті 697 ЦК України – також не можуть бути задоволені через чинність та правомірність Договору, грошове зобов’язання за яким на момент звернення з позовом до суду виконане відповідачем у повному обсязі.

Таким чином, причиною відмови у задоволенні позову є доказова безпідставність позовних вимог щодо розірвання Договору та повернення Нерухомості. Суд вважає необхідним скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Донецької області від 12.09.07 року у справі № 44/319пн, оскільки позовні вимоги за висновком суду є необґрунтованими і підстави для повернення Нерухомості позивачу – відсутні.

В порядку статті 49 ГПК України, судові витрати у справі № 44/319пн покладаються на позивача.

На підставі ст.ст.525, 526, 655-697 ЦК України, керуючись ст.ст.22, 33, 43, 49, 66-68, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову відкритого акціонерного товариства „Точмаш” до товариства з обмеженою відповідальністю „Співдружність-Прогрес” про розірвання купівлі-продажу № 1986 від 20.04.06 року, а також про зобов’язання відповідача повернути позивачу частину будівлі інженерно-лабораторного корпусу № 203 літ.А-11 площею 2’571,70 м2, а саме приміщення сьомого поверху площею 517,60 м2, приміщення восьмого поверху площею 520,40 м2, приміщення дев’ятого поверху площею 516,20 м2, приміщення десятого поверху площею 526,90 м2, приміщення одинадцятого поверху площею 490,60 м2, яку розташовано в місті Донецьку по вулиці Жмури будинок 1.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Донецької області від 12.09.07 року у справі № 44/319пн, а саме – скасувати арешт належної товариству з обмеженою відповідальністю „Співдружність-Прогрес” нерухомості, зокрема, частини будівлі інженерно-лабораторного корпусу № 203 літ.А-11 площею 2’571,70 м2, а саме приміщення сьомого поверху площею 517,60 м2, приміщення восьмого поверху площею 520,40 м2, приміщення дев’ятого поверху площею 516,20 м2, приміщення десятого поверху площею 526,90 м2, приміщення одинадцятого поверху площею 490,60 м2, яку розташовано в місті Донецьку по вулиці Жмури будинок 1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Суддя Мєзєнцев Є.І.

Суддя                                                                       Н.С.Морщагіна

Суддя Р.Г.Новікова

Надруковано у 3 примірниках:

1 –позивачу

2 –відповідачу

3 –господарському суду Донецької області