ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

10.11.08                                                                                           Справа № 4/2/Б

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого –судді - О.Л. Мирутенко

суддів - Г.М. Гнатюк

- Н.М. Кравчук

Розглядаючи апеляційну скаргу ЗАТ «Київхлібопродукт»та ТзОВ «НВП «Веламіда»

на ухвалу господарського суду Чернівецької області від 22.07.2008 року.

у справі №4/2/б

За заявою: ДПІ у м. Чернівці

до: КП «Чернівецький дріжджовий завод»

про: визнання банкрутом

З участю представників :

від апелянтів –не з’явилися.

від боржника –Катеренюк Л.В. –ліквідатор.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 22.07.2008 р., головуючий суддя Ковальчук Т.І., судді: Швець М.В., Ніколаєв М.І., у задоволенні скарг ЗАТ «Київхлібопродукт»та ТзОВ «НВП «Веламіда»було відмовлено. Додаткові грошові вимоги ТзОВ «НВП «Веламіда»в сумі 375167,55 грн. та грошові вимоги ЗАТ «Київхлібопродукт»в сумі 850694,63 було відхилено.

З даною ухвалою не погодилися ЗАТ «Київхлібопродукт»та ТзОВ «НВП «Веламіда»та оскаржили її в апеляційному порядку, оскільки вважають, що вона винесена з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Сторони були повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Чернівецької області від 22.07.2008р. у справі №4/2/б - без змін, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Чернівецької області від 26.01.2003р. за заявою ДПІ у м. Чернівці порушено справу про банкрутство КП «Чернівецький дріжджовий завод». Постановою господарського суду Чернівецької області від 17.01.2006р. боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Катеренюк Л.В.

24.07.2007 р. до суду звернувся кредитор ТОВ НВП "Веламіда" із скаргою на відмову ліквідатора Катеренюк Л.В. визнати нараховані відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України додаткові поточні вимоги кредитора до боржника на суму 375167,55 грн. інфляційних та процентів річних за період з 01.03.2003 р. по 01.07.2007 р., нарахованих на конкурсну заборгованість, включену до реєстру вимог кредиторів.

Аналогічну скаргу від 31.07.2007 р. № 31/1-07/2007 подало ЗАТ "Київхлібопродукт", посилаючись на безпідставну відмову ліквідатора визнати і виплатити додаткові поточні вимоги до боржника щодо інфляційних і процентів річних станом на 31.07.2007 р. у сумі 850694,63 грн., нарахованих на включену до реєстру вимог кредиторів конкурсну заборгованість.

Скаржники просили суд визнати їх вимоги та зобов'язати ліквідатора Катеренюк Л.В. виплатити кредиторам зазначені кошти

На підтвердження своїх доводів щодо неправомірних дій ліквідатора Катеренюк Л.В. у частині відмови у визнанні та виплаті додаткових вимог до боржника (інфляційних та 3 % річних) скаржники посилаються на письмові повідомлення ліквідатора про невизнання таких вимог (т.с. 24, а.с. 36-39).

Ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон) не наділяє ліквідатора повноваженнями самостійно визнавати та задовольняти заявлені до боржника вимоги поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство. Такими повноваженнями ліквідатори наділені лише у випадках здійснення процедур банкрутства в порядку ст.ст. 51 та 52 Закону.

Тому апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що дії ліквідатора Катеренюк Л.В. щодо не визнання і не виплати додаткових коштів кредиторам ТОВ "НВП "Веламіда" та ЗАТ "Київхлібопродукт" за відсутності відповідного рішення суду не суперечать Закону.

Суб'єктивне ж право ліквідатора вважати обґрунтованими чи необгрунтованими вимоги кредиторів не може бути предметом оскарження, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону оскарженню підлягають дії ліквідатора (ліквідаційної комісії).

Відповідно до ст. 5 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Розгляд вимог кредиторів у процедурах банкрутства здійснюється не в позовному провадженні, а в межах і порядку, визначених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який не передбачає принципу змагальності сторін в судовому процесі.

Оцінка обгрунтованості вимог кредиторів у справі про банкрутство здійснюється судом на підставі документів, що підтверджують заборгованість боржника - рішень судів, актів звірок, первинних бухгалтерських документів, що засвідчують наявність грошового зобов'язання боржника перед кредитором тощо.

До винесення судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури кредитори не були позбавлені звернутися з позовом до боржника щодо стягнення інфляційних і процентів річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Отже, інфляційні нарахування та проценти річних могли би бути визнані як поточні грошові вимоги кредитора до банкрута в порядку ст. 23 Закону в межах даної справи в разі їх документального підтвердження - тобто при наявності рішення господарського суду про стягнення таких сум в позовному провадженні, як це і вказано в постановах Верховного Суду України, на які посилаються апелянти.

Як встановлено судами обох інстанцій апелянти не звертались до суду з позовами про стягнення з боржника інфляційних та процентів річних, нарахованих на конкурсну заборгованість, включену до реєстру вимог кредиторів.

За таких обставин апеляційний суд визнає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що суми додаткових вимог ТОВ НВП "Веламіда" та ЗАТ "Київхлібопродукт" документально не підтверджені, а тому визнанню не підлягають.

З огляду на викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Чернівецької області від 22.07.2008р. по справі №4/2/б винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 101,103,105,106 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

Постановив:

Ухвалу господарського суду Чернівецької області від 22.07.2008 року у справі №4/2/б залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Матеріали справи скеровуються в господарський суд Чернівецької області.

Головуючий-суддя                                                   О.Л. Мирутенко

Судді:                                                                                           Г.М. Гнатюк

Н.М. Кравчук