АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2008
№ 05-6-6/493

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Іваненко  Я.Л.

суддів:            Гарник Л.Л.

Пантелієнка  В.О.

при секретарі:           Семеник Т.В.

За участю представників:

від позивача -Поліщук А.С., дов. №
51000-01-22/226 від 23.01.2008 року

від відповідача - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Державна пробірна служба

на рішення Господарського суду м.Києва від
22.04.2008

у справі № 05-6-6/493 (Ковтун С.А.)

за позовом                               Державна пробірна
служба

до                                                   Приватний
підприємець - ОСОБА_1

третя особа відповідача

третя особа позивача

про
стягнення 828,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від
22.04.2008 року у справі                №
05-6-6/493 Державній пробірній службі у прийнятті позовної заяви  відмовлено на підставі п.1 ст.62 ГПК України.

В апеляційній скарзі Державна
пробірна служба просить вказану ухвалу суду скасувати і направити справу на
розгляд по суті. Вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального
та процесуального права. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирішення спору про
стягнення 828 грн. штрафу з ПП ОСОБА_1 за порушення п. 5 ст. 14 ЗУ “Про
державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів
і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними“ відноситься до
підвідомчості господарських судів.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.06.2008 року апеляційну скаргу позивача було
прийнято до провадження та призначено до розгляду на 03.07.2008 року об 11:10
год.

В судове засідання з'явився
представник скаржника, відповідач в судове засідання  не з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду справи.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, заслухавши пояснення скаржника, перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства,
Київський апеляційний господарський суд вважає, що скарга не  підлягає задоволенню з наступних підстав:

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.04.2008 року Державній пробірній службі у прийнятті позовної
заяви  відмовлено на підставі п.1 ст.62
ГПК України, оскільки заява не підлягає розгляду в господарських судах України.
Ухвала мотивована тим, що даний спір пов'язаний із здійсненням позивачем
владних повноважень щодо відповідача, а справи адміністративної юрисдикції
господарським судам не підвідомчі.

Відповідно до ст.12 ГПК України
Господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають
при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому
числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного
житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні
стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на
продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни
і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою
сторін;

спорів, що виникають із
публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду
України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких
відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до
відання інших органів;

2) справи про банкрутство.

3) справи за заявами органів
Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених
законодавчими актами до їх компетенції.

4) справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником
(засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства,
крім трудових спорів.

Поняття “справа адміністративної
юрисдикції” визначено у ст. 3 КАС України і під такою справою розуміється
переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому
хоча б однією зі сторін є суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Цією ж статтею визначено поняття
"суб'єкт владних повноважень", згідно з якою це - орган державної
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В 5.2. Рекомендацій Президії Вищого
господарського суду України від 27.06.2007 р. N 04-5/120 “Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ господарським судам” зазначено, що необхідною
ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних
управлінських функцій, причому ці функції повинні здійснюватися відповідним
суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Згідно із ст. 15 ЗУ “Про державне
регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними” № 637/97-ВР державний
пробірний контроль за якістю дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння,
виробів з них та матеріалів, що містять дорогоцінні метали, за виконанням
операцій із зазначеними цінностями провадиться Міністерством фінансів України
та підпорядкованими йому органами, які відповідно до нормативно-правових актів
здійснюють державний пробірний контроль.

Відповідно до ст. 17 зазначеного
вище закону контроль за операціями з дорогоцінними металами та дорогоцінним
камінням в Україні здійснює Рахункова палата, Національний банк України,
Міністерство фінансів України та інші органи виконавчої влади у межах
повноважень, визначених законодавством України.

Згідно з п. 1 Положення про
Державну пробірну службу затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
від 28 квітня 2000 р. № 732  Державна
пробірна служба є урядовим органом державного управління, що діє у складі
Мінфіну та йому підпорядковується.

А згідно п. 3 зазначеного положення
Державна пробірна служба, між іншим, бере участь у межах своєї компетенції в
реалізації державної політики у сфері державного пробірного контролю за якістю
дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, виробів з них та матеріалів, що
містять дорогоцінні метали, і за здійсненням операцій із зазначеними
цінностями; здійснює в установленому порядку управління сферою державного
пробірного контролю, зокрема в межах, визначених Мінфіном, управління майном
підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Мінфіну;
виконує контрольно-наглядові функції у сфері державного пробірного контролю, а
також регулятивні та дозвільно-реєстраційні функції щодо фізичних та юридичних
осіб, а саме:  проводить у межах своїх
повноважень перевірки додержання суб'єктами підприємницької діяльності та
іншими суб'єктами господарювання вимог законодавства у процесі здійснення
операцій з дорогоцінними металами і дорогоцінним камінням, виробами з них та
матеріалами, що містять дорогоцінні метали.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 ЗУ “Про
державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів
і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними” Голова Державної
пробірної служби та його заступники на підставі акта перевірки, оформленого в
установленому порядку, за наявності порушень, передбачених частиною четвертою
цієї статті, видають суб'єкту підприємницької діяльності постанову про
накладення штрафу за формою, що встановлюється Міністерством фінансів України.
У разі невиконання порушником постанови про накладення штрафу протягом 15 днів
з дня її вручення сума штрафу стягується за рішенням суду. Суми стягнених
штрафів зараховуються до Державного бюджету України.

З наведеного випливає, що Державна
пробірна служба, застосовуючи штрафні санкції, передбачені ст. 22 ЗУ “Про
державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів
і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними” діяла як орган
державної влади у здійсненні владних управлінських функцій, і відповідно,
як  суб'єкт владних повноважень.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої інстанції, що дана справа господарським
судам не підвідомча, оскільки спір за участю Державної пробірної служби та
суб'єкта господарювання про стягнення до державного бюджету суми штрафу за
порушення відповідачем встановленого законодавством порядку торгівлі на
території України ювелірними виробами з дорогоцінних металів є
публічно-правовим, тому що виник за участю суб'єкта владних повноважень, що
реалізовував у цих відносинах надані йому чинним законодавством владні
управлінські функції, та відповідає нормативному визначенню адміністративної
справи, а тому вважає, що суд першої інстанції законно і обґрунтовано відмовив
Державній пробірній службі у прийнятті позовної заяви на підставі п.1 ст.62 ГПК
України.

Отже, апеляційний суд приходить до
висновку, що доводи Державної пробірної служби, викладені в апеляційній скарзі,
не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому відсутні
підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни ухвали суду
першої інстанції.

З огляду на викладене вище та
керуючись ст. ст. 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Ухвалу Господарського суду міста
Києва 22.04.2008 року у справі                          № 05-6-6/493 залишити
без змін, а апеляційну скаргу Державної пробірної служби - без задоволення.

2.Матеріали справи № 05-6-6/493
повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Іваненко  Я.Л.

Судді
Гарник Л.Л.

Пантелієнко  В.О.

08.07.08 (відправлено)