ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

"11" березня 2008 р.                                        Справа № 17/69

м. Чернігів                                                                                   «11 »березня 2008 року

Суддя Кушнір І.В. розглянув у відкритому судовому засіданні за участю:

Представника позивача: Мурза М.В. –представник, дов б/н .від 25.02.08р.

Представника відповідача: Цупко Н.В. –юрисконсульт, дов.№410/08/2 від 06.02.08р.

матеріали справи №17/69а

За ПОЗОВОМ: Дочірнього підприємства «Бахмачцивільбуд»Закритого акціонерного товариства «Чернігівоблбуд»

16500, Чернігівська область, м. Бахмач, вул. Першотравнева, 10

До ВІДПОВІДАЧА: Управління Пенсійного фонду України в Бахмацькому районі

16500, Чернігівська область, м. Бахмач, вул. Пушкіна, 2

Про скасування рішення

СУТЬ СПОРУ:

ДП «Бахмачцивільбуд»ЗАТ «Чернігівоблбуд»пред’явлено позов до УПФУ в Бахмацькому районі про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені №302 від 26.12.2007р., яким до Позивача застосовано 61258,16 грн. фінансових санкцій та нараховано 19199 грн. пені, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим.

Відповідач надав відзив по справі, в якому позовні вимоги заперечує в повному обсязі, вважаючи спірне рішення законним та обгрунтованим.

Заслухавши представників Позивача та Відповідача, дослідивши надані докази, суд,

ВСТАНОВИВ :

Згідно ч.ч.1,3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України:

“Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.”

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.11 вищевказаного Кодексу:

“Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.”

Відповідно до ч.2 ст.69 зазначеного Кодексу:

«Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.»

Згідно ч.ч.4,5 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України:

«Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Суд може збирати докази з власної ініціативи.»

Згідно ч.ч.1,2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України:

«1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.»

Управлінням Пенсійного фонду України в Бахмацькому районі було прийнято рішення №302 від 26.12.07р. про застосування до ДП «Бахмачцивільбуд»ЗАТ «Чернігівоблбуд»61258,16 грн. штрафних санкцій та нарахування 19199 грн. пені, за період з 20.04.2005р. по 20.08.2007р.

Як вбачається з доданих до рішення розрахунків штрафних санкцій та пені, в них повністю з наростаючим підсумком відображені дати та суми нарахування внесків, дати та суми сплат боргу Позивачем, кількість днів прострочки та відповідна сума нарахованих штрафних санкцій та пені за період з 20.02.04р. по 20.08.2007р.

Як зазначено у відзиві на позовну заяву, доданий до спірного рішення розрахунок штрафних санкцій та пені розпочинається з 20.02.04р., проте сума штрафних санкцій та пені за період з 20.02.04р. по 20.04.05р. не включені до спірного рішення на підставі Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10 березня 2005 р. N58-р “Про деякі питання спрощеної системи оподаткування”

В якості законодавчих підстав нарахування штрафних санкцій та пені УПФУ в Бахмацькому районі зазначено наступне.

Згідно ч.8 ст.106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.03р. №1058-ІV (далі Закон №1058):

«На недоїмку нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.»

Відповідно до п.2 ч.9 ст.106 Закону №1058:

«Виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників такі фінансові санкції:

2) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі:

·          10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно;

·          20 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно;

·          50 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.»

Згідно ч.12 ст.106 Закону №1058:

«Нарахування пені, передбаченої частинами дев'ятою і десятою цієї статті, починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку відповідного платежу, до дня його фактичної сплати страхувальником, або з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку перерахування (зарахування) відповідних сум, до дня їх фактичного перерахування (зарахування) банками та організаціями, які здійснюють виплату і доставку пенсій.

У разі оскарження страхувальниками, банками та організаціями, які здійснюють виплату і доставку пенсій, вимоги про сплату недоїмки або рішення про накладення штрафу нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу Пенсійного фонду або позову до суду.»

Відповідно до ч.13 ст.106 Закону №1058:

«Про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій.

Суми пені та штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією, яка здійснює виплату і доставку пенсій, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення. При цьому в цей же строк страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення виконавчого органу Пенсійного фонду про нарахування пені та накладання штрафів зупиняє строки їх сплати до винесення вищим органом Пенсійного фонду або судом рішення у справі. Строки сплати фінансових санкцій також призупиняються до винесення судом рішення в разі оскарження страхувальником вимоги про сплату недоїмки, якщо накладення фінансових санкцій пов'язано з її виникненням або несвоєчасною сплатою.»

Згідно ч.15 ст.106 Закону №1058:

«Строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.»

При цьому, у визначенні граничного строку сплати платежу, з якого починалося нарахування штрафних санкцій та пені, Відповідач посилається на ч.6 ст.20 Закону №1058, згідно якої страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, яким в даному випадку є і Позивач - календарний місяць.

Кінцем строку нарахування пені та штрафних санкцій Відповідачем було визначено дату сплати відповідних сум.

Разом з тим, Постановою господарського суду Чернігівської області від 27.07.06р. по справі №3/202 було повністю задоволено позов прокурора Бахмацького району в інтересах держави в особі УПФУ в Бахмацькому районі про стягнення з ДП «Бахмачцивільбуд»ЗАТ «Чернігівоблбуд»22443,49 грн. недоїмки зі сплати страхових внесків.

Як вбачається з наданих УПФУ в Бахмацькому районі копії позовної заяви по справі №3/202 та розрахунку суми боргу по ній, вищевказаний борг виник у Позивача за грудень 2005 –квітень 2006 років, тобто дана сума входить в період, за який було нараховано штрафні санкції та пеню спірним рішенням.

Згідно ч.1 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України:

«Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.»

Відповідно до ч.3 ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України:

«Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.»

Враховуючи, що згідно пояснень представників сторін постанова від 27.07.06р. по справі №3/202, повний текст якої складений 31.07.06р., не оскаржувалась, остання набрала законної сили на одинадцятий день після складення постанови в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України:

«Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.»

Відповідно до ч.ч.1,2,4,5 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України:

«1. У разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення.

2. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

4. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

5. Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.»

Згідно ч.1 ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України:

«За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист. Якщо судове рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину судового рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.»

З викладених норм вбачається наступне.

З моменту прийняття та набрання законної сили Постановою господарського суду Чернігівської області від 27.07.06р. по справі №3/202, якою було повністю задоволено позов прокурора Бахмацького району в інтересах держави в особі УПФУ в Бахмацькому районі про стягнення з ДП «Бахмачцивільбуд»ЗАТ «Чернігівоблбуд»22443,49 грн. недоїмки зі сплати страхових внесків за грудень 2005 –квітень 2006 років, спір між сторонами стосовно цієї суми недоїмки був врегульований судом шляхом її стягнення.

З урахуванням викладених фактів та вищевказаних норм чинного законодавства, з зазначеного моменту, у ДП «Бахмачцивільбуд»ЗАТ «Чернігівоблбуд»закінчилися обов`язки по сплаті недоїмки зі сплати страхових внесків в строки та порядку, визначеному Законом №1058, зокрема і ч.6 ст.20 даного Закону, та виникли обов`язки по виконанню постанови господарського суду Чернігівської області від 27.07.06р. по справі №3/202, строки та порядок виконання якого визначені Кодексом адміністративного судочинства України та Законом України "Про виконавче провадження".

При цьому, ухвалою суду від 13.11.06р. по справі №3/202, на підставі ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України, яка входить до розділу V даного Кодексу «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах», було розстрочено виконання вищевказаної постанови суду на 13 місяців в таких частках сплати боргу: до 31.10.07р. –сплатити по 1726,42 грн. щомісячно, до 30.11.07р. сплатити 1726,45 грн.

Таким чином, даною ухвалою, яка згідно пояснень представників сторін не оскаржувалась, а отже, відповідно до ч.1 ст.254, ч.3 ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України до набрала законної сили на шостий день після її проголошення, було встановлено нові строки виконання постанови від 27.07.06р.

Разом з тим, як вбачається з доданого до спірного рішення розрахунку сум штрафних санкцій та пені і пояснень представника Відповідача, нарахування штрафних санкцій та пені на стягнуту постановою по справі №3/202 суму 22443,49 грн. недоїмки зі сплати страхових внесків за грудень 2005 –квітень 2006 років здійснювалося виходячи з початку граничних строків сплати, визначених ч.6 ст.20 Закону №1058, до дати фактичної сплати, та на підставі ч.5 ст.106 Закону №1058, якою визначено, що за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок плати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

При цьому, вищевказані постанова та ухвала по справі №3/202 і визначені ними строки та порядок виконання судового рішення при нарахуванні штрафних санкцій та пені не враховувалися, оскільки таке нарахування здійснюється в автоматичному режимі і програма не передбачає врахування судових рішень, в тому числі про розстрочку їх виконання.

З викладеного вбачається, що з моменту прийняття та набрання законної сили постановою господарського суду Чернігівської області від 27.07.06р. по справі №3/202, якою з ДП «Бахмачцивільбуд»ЗАТ «Чернігівоблбуд»стягнуто 22443,49 грн. недоїмки зі сплати страхових внесків за грудень 2005 –квітень 2006 років, та ухвали від 13.11.06р. про розстрочення виконання даної постанови, УПФУ в Бахмацькому районі фактично нараховувалися штрафні санкції та пеня не за невиконання Закону №1058, і, зокрема, ч.6 ст.20 даного Закону, а за невиконання судових рішень по справі №3/202.

Разом з тим, ні Кодексом адміністративного судочинства України, ні Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено нарахування штрафних санкцій та пені за невиконання судових рішень в порядку та розмірах, визначених Законом №1058.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що Відповідачем необґрунтовано нараховано Позивачу штрафні санкції та пеню за несвоєчасну сплату 22443,49 грн. недоїмки зі сплати страхових внесків за грудень 2005 –квітень 2006 років, спір щодо стягнення яких, і строки та порядок стягнення яких врегульовані постановою господарського суду Чернігівської області від 27.07.06р. та ухвалою від 13.11.06р. по справі №3/202.

Як вбачається з наданого УПФУ в Бахмацькому районі розрахунку сум заборгованості та порядку її погашення за період з листопада 2006 року по листопад 2007 року та пояснень представника Позивача, в цей період Позивачем здійснювалася одночасна сплата сум, розстрочених ухвалою від 13.11.06р., та поточних страхових внесків.

Разом з тим, як вбачається з доданого до спірного рішення розрахунку сум штрафних санкцій та пені, на підставі вищевказаної ч.5 ст.106 Закону №1058, всі суми, що надходили Відповідача, в т.ч. по сплаті поточних страхових внесків за листопад 2006 року –листопад 2007 року, зараховувалися в першу чергу рахунок сплати вищевказаної розстроченої суми боргу, а лише потім на наступну виниклу недоїмку в порядку календарної черговості.

При цьому, вищевказані постанова та ухвала по справі №3/202 і визначені ними строки та порядок виконання судового рішення при зарахуванні здійснених Позивачем платежів, і, відповідно, при нарахуванні штрафних санкцій та пені не враховувалися, оскільки таке зарахування та нарахування здійснюється в автоматичному режимі і програма не передбачає врахування судових рішень, в тому числі про розстрочку їх виконання.

З викладеного вбачається, що зараховуючи одночасно сплачені Позивачем суми, розстрочені ухвалою від 13.11.06р., та поточні страхові внески за листопад 2006 року –листопад 2007 року в першу чергу повністю в рахунок сплати вищевказаної розстроченої суми боргу, а лише потім на наступну виниклу недоїмку в порядку календарної черговості, УПФУ в Бахмацькому районі діяло всупереч судовим рішенням по справі №3/202, які мали силу Закону, зокрема, всупереч ухвалі від 13.11.06р., яка з метою надання можливості підприємству виконати судове рішення з урахуванням його тяжкого матеріального та фінансового стану і здійснення ним діяльності по наданню комунальних послуг населенню надала ДП «Бахмачцивільбуд»ЗАТ «Чернігівоблбуд»право здійснити його виконання певними частинами в певний період, чим Відповідач фактично повністю нівелював смисл ухвали від 13.11.06р.

Внаслідок цього, кількість днів прострочки сплат страхових внесків за листопад 2006 року –листопад 2007 року, від якої залежить процент, а отже і сума нарахованих штрафних санкцій та пені, була значно збільшена.

На підставі вищенаведеного, суд вважає незаконними та необґрунтованими дії УПФУ в Бахмацькому районі по зарахуванню одночасно сплачених Позивачем сум, розстрочені ухвалою від 13.11.06р., та поточних страхових внесків за листопад 2006 року –листопад 2007 року в першу чергу повністю в рахунок сплати вищевказаної розстроченої суми боргу, а лише потім на наступну виниклу недоїмку в порядку календарної черговості, всупереч судовим рішенням по справі №3/202, які мали силу Закону, зокрема, всупереч ухвалі від 13.11.06р.

При цьому суд враховує, що на даний час немає об`єктивної можливості належним чином розділити сплату Позивачем поточних страхових внесків та сплату розстрочених ухвалою сум боргу по судовому рішенню, і встановити, яка реально сума штрафних санкцій та пені (якщо взагалі є підстави для її нарахування) має бути за період з 20.08.06р. по 20.08.07р. (дата закінчення розрахунку сум штрафних санкцій та пені до спірного рішення), тобто період, який слідує за постановою господарського суду Чернігівської області від 27.07.06р. справі №3/202.

Згідно наданого УПФУ в Бахмацькому районі розрахунку, сума фінансових санкцій, нарахованих за період з 20.04.05р. по 20.07.06р., тобто до постанови господарського суду Чернігівської області від 27.07.06р. справі №3/202, складає 18103,58грн. штрафних санкцій та 6481,13 грн. пені. Спірне рішення в цій частині суд вважає законним та обґрунтованим.

Проте, з врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що спірне рішення УПФУ в Бахмацькому районі про застосування штрафних санкцій та нарахування пені №302 від 26.12.2007р. в частині застосування до ДП «Бахмачцивільбуд»ЗАТ «Чернігівоблбуд»43154 грн. 58 коп. штрафних санкцій та нарахування 12717 грн. 87 коп. пені за період з 20.08.06р. по 20.08.07р, тобто період, який слідує за постановою господарського суду Чернігівської області від 27.07.06р. справі №3/202, є незаконним та необґрунтованим, внаслідок невідповідності його вимогам, визначеним ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України та внаслідок неможливості вирахувати достовірну суму фінансових санкцій, а тому підлягає скасуванню в цій частині.

Посилання Позивача, що сума штрафу, визначена спірним рішенням, в порушення п.9 ст.106 Закону №1058 втричі більша ніж сума боргу, визначена вимогою Відповідача за №213 від 03.12.07р. про сплату боргу в сумі 25975,39 грн. судом не приймаються, оскільки вимога згідно ч.1-3 п.3 ст.106 Закону №1058 формується на суму боргу, яка існує на момент її винесення, а в спірному рішенні штрафні санкції та пеня нараховані за факти несвоєчасних сплат страхових внесків за період з 20.04.2005р. по 20.08.2007р..

Посилання Позивача на Цивільно-процесуальний кодекс України щодо строку позовної давності для стягнення пені судом також не приймаються, оскільки спірні правовідносини між УПФУ в Бахмацькому районі та ДП «Бахмачцивільбуд»ЗАТ «Чернігівоблбуд»є адміністративно-правовими, а не цивільно-правовими.

Крім того, як зазначено вище, згідно ч.15 ст.106 Закону №1058:

«Строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.»

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України:

“Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.”

Враховуючи, що по даній справі задоволено вимоги Позивача про скасування оскаржуваного рішення на 69%, Позивачу має бути відшкодовано понесені судові витрати по сплаті державного мита в розмірі 3,40 грн. х 69% = 2,35 грн.

Керуючись ст.ст.71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Бахмацькому районі (16500, Чернігівська область, м. Бахмач, вул. Пушкіна, 2, код 14248270) про застосування штрафних санкцій та нарахування пені №302 від 26.12.2007р. в частині застосування до Дочірнього підприємства «Бахмачцивільбуд»Закритого акціонерного товариства «Чернігівоблбуд»(16500, Чернігівська область, м.Бахмач, вул. Першотравнева, 10, код 30829662) 43154 грн. 58 коп. штрафних санкцій та нарахування 12717 грн. 87 коп. пені.

3. В решті позову відмовити.

4. Відшкодувати з Державного бюджету (р/р0002 УДК в Чернігівській області, МФО 853592, код 22825965) на користь Дочірнього підприємства «Бахмачцивільбуд»Закритого акціонерного товариства «Чернігівоблбуд»(16500, Чернігівська область, м.Бахмач, вул. Першотравнева, 10, код 30829662, р/р001 в ЧФ «Приватбанк»МФО 353586) понесені судові витрати, а саме 2 грн. 35 коп. державного мита.

5. Дана Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному порядку. Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

6. Дана Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

7. Дана Постанова після набрання законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Постанова виготовлена в повному обсязі та підписана 17.03.08р.

Суддя                                                             І.В. Кушнір