ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 6/376

09.10.08

За позовом                    Товариства з обмеженою відповідальністю «ОГО-УкрЗапад»

До відповідача-1          Приватного підприємства «Тріада»

До відповідача-2          Товариства з обмеженою відповідальністю «Алькасар»

Про                              стягнення 244640 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

Від позивача           Дьомін Д.С. (за дов.)

Від відповідача-1          не з’явились

Від відповідача-2          не з’явились

Обставини справи:

До господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «ОГО-УкрЗапад»до приватного підприємства «Тріада»(відповідача-1) та товариства з обмеженою відповідальністю «Алькасар»(відповідача-2) про стягнення з відповідача-1 боргу за договором № 087/06-08 від 04.06.2008 у розмірі 210264,2 грн., 10513,21 грн. штрафу, 7742,33 грн. пені, 9812,33 грн. плати за користування чужими грошима, а також з відповідача-2 трьох процентів річних в сумі 6307,93 грн. Крім того, позивач просить покласти на відповідача-1 судові витрати (20000 грн. витрат на правову допомогу, 2446,4 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу).

Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами. За твердженням позивача, відповідачем-1 було порушено взяті на себе за договором купівлі-продажу від 04.06.2008 зобов’язання щодо повноти та своєчасності внесення оплати за одержаний товар. Оскільки, згідно з умовами договору поруки від 25.06.2008, укладеного між позивачем та відповідачем-2, останній є поручителем відповідача-1, позивач звернувся з вимогою про стягнення грошових коштів до двох осіб.

Ухвалою суду від 02.09.2008 було порушено провадження у справі № 6/376 та призначено розгляд останньої на 22.09.2008.

Відповідачі на виклик суду не з’явились.

Відповідачем-2 подано суду відзив з проханням здійснювати розгляд справи без участі представника товариства з обмеженою відповідальністю «Алькасар», також відповідач-2 проти позову заперечив, у зв’язку з тим, що згаданий вище договір поруки було розірвано.

Позивачем подано заяву про відмову від позову в частині вимог до товариства з обмеженою відповідальністю «Алькасар»(відповідача-2).

Також позивач подав заяву, у якій просить стягнути грошові кошти у розмірі ціни позову з відповідача-1.

Ухвалою суду від 22.09.2008 розгляд справи було відкладено на 09.10.2008.

Відповідач-1 у судове засідання не з’явився в черговий раз, відзив на позов, письмових заперечень по суті спору та клопотань про відкладення розгляду справи не подав. Ухвали суду з адреси відповідача не повертались, що свідчить про наявність у останнього можливості з’явитися до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Зважаючи на місцезнаходження відповідача-1 у місті Хмельницькому, підставою для розгляду справи в господарському суді міста Києва є положення частини 3 статті 17 ГПК України, відповідно до яких справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

За таких обставин, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 ГПК України розглянути справу у відсутності відповідача за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

04.06.2008 між товариством з обмеженою відповідальністю «ОГО-УкрЗапад»(продавцем) та приватним підприємством «Тріада»(покупцем) було укладено договір купівлі-продажу № 087/06-08 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору (п. 1.1) продавець зобов’язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, продати покупцеві товар, а покупець зобов’язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, приймати та оплачувати вартість товару.

Згідно з п. 1.3 Договору найменування, одиниці виміру, ціна, кількість та вартість товару визначається за кожною окремою поставкою за домовленістю сторін і відображається в рахунках-фактурах і накладних продавця.

Товарні та податкові накладні з вартісними показниками, підписом і печаткою продавця, а також оригінал рахунку-фактури надсилаються покупцю поштою у 3-денний термін після отримання товару. Після отримання цих документів покупець підтверджує отримання товару підписом на примірнику товарної накладної і наступного дня поштою повертає цей примірник покупцю. Не підписання покупцем оригіналу товарної накладної не звільняє його від сплати вартості отриманого товару, вказаної рахунку-фактури продавця (п. 3.5 Договору).

Відповідно до п. 5.1 Договору оплата отриманого товару повинна бути проведена покупцем на поточний рахунок продавця, вказаний у реквізитах у договорі, протягом 10 календарних днів після отримання товару, якщо інше не буде встановлено у додатку.

Товар було поставлено за видатковими накладним № 1606 від 12.06.2008, № 1737 від 18.06.2008, № 1829 від 26.06.2008, № 1831 від 26.06.2008. Загальна вартість товару склала 563449,9 грн.

Згідно з додатковою угодою № 2 від 25.06.2008 до Договору покупець зобов’язаний сплатити 100% вартістю отриманого товару протягом 3 днів з моменту поставки товару.

Відповідачем було сплачено 353185,7 грн.

Відповідач належним чином умови Договору не виконував, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 210264,2 грн.

Позивач направив відповідачу вимогу № 340/08-08 від 18.08.2008 щодо оплати боргу.

Таким чином, відповідач порушив вимоги ст. 526 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, вимоги про стягнення з відповідача 210264,2 грн. основного боргу є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Три проценти річних складають 6307,93 грн.

Вимоги про стягнення з відповідача-1 штрафу та плати за користування чужими коштами також є правомірними.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що при несвоєчасній оплаті покупцем вартості отриманого товару, він додатково сплачує продавцю плату за користування чужими коштами у розмірі 0,1% від суми прострочення оплати за кожний день прострочення, а також штраф у розмірі 5% від суми прострочення оплати, що склалися на третій день.

Штраф становить 10513,21 грн., а плата за користування чужими коштами становить 9812,33 грн.

Суд приймає розрахунок боргу, штрафу, трьох процентів річних, плати за користування чужими грошима наданий позивачем, як вірний.

У стягненні 7742,33 грн. пені судом відмовлено, виходячи з наступного.

Нормативно позивач посилається на статтю 230 Господарського кодексу України, відповідно до якої штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання, а також на статтю 216 Господарського кодексу України, згідно з якою учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання вчиняється у письмовій формі (ч. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України). Правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 2 ст. 547 Цивільного кодексу України).

Враховуючи те, що суду не подано доказів укладення в письмовій формі між сторонами правочину про стягнення пені за вказані вище правопорушення, підставі для стягнення з відповідача пені відсутні.

25.06.2008 між товариством з обмеженою відповідальністю «ОГО-УкрЗапад»(кредитором) та товариством з обмеженою відповідальністю «Алькасар»(поручителем) було укладено договір поруки № 256/08, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обов’язку приватним підприємством «Тріада»(боржником) щодо прийняття та оплати у встановлений термін, поставленої продукції за договором купівлі-продажу № 087/06-08 від 04.06.2008.

Згідно п. 3.1 поручитель зобов’язаний у разі порушення боржником обов’язку за основним договором відшкодувати збитки солідарно з боржником.

Дія договору поруки може бути припинена за згодою сторін (п. 4.1 договору).

26.08.2008 між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 087/06-08 від 25.06.2008 про розірвання договору поруки.

Оскільки, позивачем було подано заяву про відмову від позову в частині вимог до товариства з обмеженою відповідальністю «Алькасар», суд вважає за необхідне припинити провадження в частині вимог до відповідача-2 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач-1 доказів належного виконання умов Договору суду не подав.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача-1 210264,2 грн., 10513,21 грн. штрафу, 9812,33 грн. плати за користування чужими грошима, трьох процентів річних в сумі 6307,93 грн.

Вимога щодо стягнення витрат на правову допомогу також є законною та обґрунтованою, оскільки позивачем були надані всі необхідні докази для підтвердження понесених втрат на правову допомогу, зокрема позивач надав суду договір № 5/8-2008 від 05.08.2008 про надання послуг адвоката та акт від 21.08.2008 про надані послуги за договором № 5/8-2008 від 05.08.2008, які підтверджують факт сплати гонорару адвокату Петренку Ю.М. позивачем.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача та відповідача-1 пропорційно розміру задоволених вимог. Зокрема, з останнього підлягає стягненню 2368,98 грн. державного мита та 114,27 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 19368 грн. витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 80 ч. 1 п. 4, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов до приватного підприємства «Тріада»задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства «Тріада»(29019 м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 34, рахунок 3001 в «Укрінбанку»м. Хмельницького, МФО 315397, код 21344933) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОГО-УкрЗапад»(03127, м. Київ, пр. 40-річчя Жовтня, 120, корп. 1, рахунок 9001 в КРУ КБ «Надра», МФО 320564, код 30779381) 210264,2 грн. основного боргу, 10513,21 грн. штрафу, 9812,33 грн. плати за користування чужими грошима, три проценти річних в сумі 6307,93 грн., 19368 грн. витрат на правову допомогу, 2368,98 грн. державного мита та 114,27 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову до приватного підприємства «Тріада»відмовити.

Провадження в частині позовних вимог до товариства з обмеженою відповідальністю «Алькасар»припинити.

Суддя С.А. Ковтун

Рішення підписано 24.10.2008