СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

6 березня 2008 року

Справа № 2-25/16364-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гонтаря В.І.,

суддів                                                                      Борисової Ю.В.,

Черткової І.В.,

за участю представників сторін:

представник позивача - Головченко Дмитро Миколайович, довіреність № 26 від 08.01.08 - Відділкова клінічна лікарня на станції Сімферополь;

представник позивача - Пузако Володимир Іванович (повноваження перевірені), Головний лікар Відділкової клінічної лікарні на станції Сімферополь;

представник відповідача - Шулайкіна Наталя Сергіївна, довіреність № 08/08 від 14.02.08 - Фірма "Порт" ЛТД;

розглянувши апеляційну скаргу Фірми "Порт" ЛТД на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Копилова О.Ю.) від 20.12.2007 у справі № 2-25/16364-2007

за позовом           Відділкової клінічної лікарні на ст. Сімферополь (вул. Київська, 142, Сімферополь, 95043)

до           Фірми "Порт" ЛТД (вул. Фрунзе 43/2,Сімферополь,95017)

про стягнення 78993,36 грн. заборгованості та 5779,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відділкова клінічна лікарня на ст. Сімферополь звернулась у господарський суд з позовом до Фірми "Порт" ЛТД, у якому просила суд стягнути з відповідача суму заборгованості за теплопостачання у розмірі 78993,36грн., пеню у розмірі 5779,64грн., а також витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконано належним чином зобов'язання за договором № 5 від 01.12.2005 щодо оплати послуг по теплопостачанню, що є порушенням положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 20.12.2007 (суддя Копилова О.Ю.) позов задоволено частково.

З відповідача на користь позивача стягнуто 78993,36грн. - заборгованості, 1620,04грн. - пені, 806,13грн. - державного мита та 112,21грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову - відмовлено.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення господарського суду скасувати.

Заявник апеляційної скарги посилається на те, що рішення господарського суду прийнято при неправильному застосуванні норм матеріального права, також судом невірно визначений строк стягнення суми заборгованості та пені.

Розглянувши матеріали справи повторно в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив наступне.

01.12.2005 між сторонами у справі укладено договір на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та наданню комунальних послуг орендарю за № 5.

Відповідно до умов вказаного договору Балансоутримувач (позивач) забезпечує обслуговування та експлуатацію будинку, який знаходиться за адресою: місто Сімферополь, вул. Київська, 142, загальною площею 13696,3кв.м., а також утримання прибудинкової території, а Орендар (відповідач) приймає участь у витратах Балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно площі, що ним займається у цьому будинку.

Згідно пункту 1.2. Орендар користується приміщенням, площею 1193,8кв.м., що розташоване в приміщенні Дитячого корпусу, яке знаходиться на балансі ВКБ на ст. Сімферополь, вартістю 1356455,00грн., у відповідності з планом розташування приміщення.

Пунктом 2.2.3. договору, відповідач зобов'язався не пізніш 20 числа місяця, що слідує за звітним вносити плату на рахунок Балансоутримувача будинку, за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будинку, технічне обслуговування будинку у відповідності з загальною площею приміщення, а також комунальні послуги згідно переліку, зокрема теплопостачання згідно розрахунку або по теплолічильнику при його наявності.

Так відповідачем за опалюваний період з грудня 2005 року по жовтень 2007 року спожито теплової енергії на опалення орендованого майна на суму 172670,89грн., згідно розрахунку спожитої теплової енергії, про що відповідачем виставлено відповідні рахунку на вказану суму які додані до матеріалів справи.

Однак відповідачем зобов'язання щодо здійснення оплати за спожиту теплову енергію належним чином не виконані, сплачено лише 93677,53грн., про що свідчать надані до матеріалів справи банківські витяги.

У зв'язку з чим за відповідачем утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію за вказаний період у сумі 78993,36грн.

На момент розгляду справи, відповідачем доказів, що спростовують факт наявності заборгованості на вказану суму відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України не надано.

Пунктом 5.1. договору визначено, що він вступає в силу з 01.12.2005 та діє до 27.11.2006.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 07.06.2007 у справі № 2-21/4040-2007 за позовом Фірми "Порт" ЛТД до Відділкової клінічної лікарні на ст. Сімферополь про спонукання укласти договір, яке залишено без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 28.08.2007, встановлений той факт, що оскільки відповідач відмовився від укладання нового договору, договір від 01.12.2005 на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та наданню комунальних послуг орендарю за № 5 вважається пролонгованим на той же строк та на тих же умовах, які були ним передбачені, а отже не звільняє Фірму "Порт" ЛТД від сплати комунальних послуг, які надаються лікарнею.

Відповідно до пункту 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України Факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином відповідач не звільнений від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договором № 5 від 01.12.2005.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При таких обставинах, судова колегія вважає, що вимоги про стягнення заборгованості у сумі 78993,36грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У зв'язку із порушенням відповідачем зобов'язань щодо своєчасної оплати за спожиту теплову енергію, позивачем на підставі частини 2 пункту 2.2.3 договору, нараховано пеню яка складає 5779,64грн.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Стосовно заявлених вимог щодо стягнення пені у сумі 5779,64грн. слід зазначити, що відповідно до статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того відповідно до пункту 6 статті 232 Господарського          кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню в період з квітня 2007 року по вересень 2007 року включно у сумі 1620,04грн.

В частині нарахованої суми у розмірі 4159,60грн. має бути відмовлено.

Виконання цивільних обов'язків згідно статті 14 Цивільного кодексу України здійснюється у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно статті 44, 49 Господарського процесуального кодексу України оплата держмита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу підлягає покладанню на сторін пропорційно задоволених вимог.

На підставі висловленого, судова колегія вважає, що рішення господарського суду прийнято при правильному застосуванні норм матеріального права, у зв'язку з чим воно підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 20.12.2007 у справі № 2-25/16364-2007 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Фірми "Порт" ЛТД залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                  В.І. Гонтар

Судді                                                                                Ю.В. Борисова

І.В. Черткова