ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2008 р.

№
38/328-48/161

Вищий
господарський  суд  України
у складі колегії суддів:

головуючого

Дроботової
Т.Б.

суддів
:

Волковицької
Н.О., Рогач Л.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства
з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "ІнЕко"

на  ухвалу

Київського
апеляційного господарського суду від 28.08.2008р.

у
справі

№
38/328-48/161

господарського
суду

м. Києва

за
позовом

ОСОБА_1.

до

Товариства
з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "ІнЕко"

третя
особа

ОСОБА_2.

про

визнання
незаконним рішення та недійсним протоколу

за
участю представників:

позивача

не
з'явився (про час і місце судового засідання повідомлений належним чином)

відповідачів

Грабчак
В.М. -дов. від 14.05.2007р.

третьої
особи

не
з'явився (про час і місце судового засідання повідомлений належним чином)

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернувся до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю "Юридична компанія "ІнЕко" про визнання
незаконним рішення та недійсним протоколу.

Ухвалою
господарського суду м. Києва від 17.07.2008р. (суддя -Сулім В.В.) розгляд
справи відкладено, залучено ОСОБА_2. до участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Ухвалою
Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2008р. (головуючий
-Корсак В.А., судді -Коршун Н.М., Авдеєва П.В.) відмовлено товариству з
обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "ІнЕко" у
прийнятті апеляційної скарги до провадження, з підстав, що апеляційну скаргу
подано на ухвалу, яку не може бути оскаржено.

Не
погоджуючись з ухвалою Київського апеляційного господарського суду, товариство
з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "ІнЕко"
звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати ухвалу апеляційного господарського суду, мотивуючи касаційну
скаргу доводами про порушення господарськими судами норм процесуального права,
а саме, статей 1, 18 Господарського процесуального кодексу України в частині
залучення до участі у справі фізичної особи право якої не порушено і не може
бути порушено прийняттям рішення по справі; статті 64 Господарського
процесуального кодексу України, оскільки даною статтею не визначено право на
оскарження такої ухвали, ні заперечення на право її оскарження.

Позивач
та третя особа відзив на касаційну скаргу не надали та не скористалися правом
на участь представників у судовому засіданні.

Заслухавши
доповідь судді -доповідача, пояснення відповідача, перевіривши наявні матеріали
справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх
встановлення в судовому рішенні, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на
підстав встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна
інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази або перевіряти докази.

Стаття
129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, до яких
віднесено забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків,
встановлених законом.

Зазначена
конституційна норма конкретизована законодавцем у ст. 12 Закону України
"Про судоустрій України", згідно з якою учасники судового процесу та
інші особи у випадках і порядку, передбачених процесуальним законом, мають
право на апеляційне оскарження судового рішення.

Отже,
реалізація конституційного права на апеляційне оскарження судового рішення
названим Законом ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Тобто,
Господарський процесуальний кодекс повинен містити імперативні норми про те, в
яких випадках учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційне
оскарження ухвали суду першої інстанції.

Відповідно
до частини 1 статті 106 Господарського процесуального кодексу України ухвали
місцевого господарського суду можуть бути оскаржені у апеляційному порядку у
випадках, передбачених цим Кодексом та Законом України "Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже,
оскарженню підлягають лише ті ухвали, про можливість яких прямо
зазначено у відповідній статті Господарського процесуального кодексу України
або Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", в яких йдеться про винесення судом даних ухвал.

Статті
27, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, якими керувався суд
першої інстанції при винесенні ухвали, не передбачають можливості оскарження
ухвали про відкладення розгляду справи та залучення до участі у справі третьої
особи .

Наведені
обставини виключають перегляд ухвали відкладення розгляду справи та залучення
до участі у справі третьої особи в апеляційному порядку, що є підставою для
відмови у прийняті апеляційної скарги.

Київським
апеляційним господарським судом обґрунтовано відмовлено у прийнятті апеляційної
скарги, оскільки апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції, яку
не може бути оскаржено.

Крім
того, відповідно до роз'яснень розміщених у пункті 12 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" від
13.06.2007 року № 8, яким передбачено, що "оскарження ухвал або інших
процесуальних актів суду, якими не завершується провадження у справі (про прийняття
заяв і скарг до розгляду, про призначення судових засідань, про виклик осіб,
про витребування документів та інших доказів тощо), крім випадків, прямо
передбачених процесуальним законом, не допускається.

У
разі подання апеляційної скарги на ухвалу, яку не може бути оскаржено, місцевий
господарський суд має відмовляти у прийнятті такої скарги з посиланням на
частини першу та четверту статті 106 Господарського процесуального кодексу
України."

Проте,
звертаємо увагу на те, що учасники судового процесу та інші особи у випадку і
порядку, передбачених процесуальним законом, мають право оскаржити прийняте
судове рішення по суті в апеляційному чи касаційному порядку, відповідно до ст.
92, 107 Господарського процесуального кодексу України, посилаючись на порушення
судом приписів процесуального законодавства, що призвело до прийняття
незаконного судового рішення.

Посилання
заявника на порушення судом апеляційної інстанції норм  Господарського процесуального кодексу України
в частині залучення до участі у справі третьої особи є безпідставними, оскільки
виходячи із змісту статті 27 Господарського процесуального кодексу України,
залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на
предмет спору на стороні позивача або відповідача є правом, а не обов'язком
господарського суду першої інстанції і правомірність таких дій не може бути
окремим предметом оскарження в апеляційному порядку.

Таким
чином, твердження заявника про порушення апеляційним господарським судом норм
процесуального права при прийнятті ухвали не знайшли свого підтвердження та
суперечать матеріалам справи, в зв'язку з чим підстав для скасування оскарженої
ухвали колегія суддів не вбачає.

На
підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117,
пунктом 1 статті 1119, статтею 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія
"ІнЕко" залишити без задоволення.

Ухвалу
Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2008р. у справі №
38/328-48/161 господарського суду м. Києва
залишити без змін.

Головуючий
Т. Дроботова

Судді:                                                                                                   Н.
Волковицька

Л.
Рогач