ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2008 р.

№ 56/10-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М.,

Шаргала В.І.

за участю представників сторін:

позивача

не з’явився

відповідача

не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут профілактичної медицини"

на постанову

Харківського апеляційного господарського суду від 14.07.2008 р.

у справі

№56/10-08 господарського суду Харківської області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут профілактичної медицини"

до

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області

про

визнання недійсною додаткової угоди

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут профілактичної медицини" (надалі ТОВ "НДІ профілактичної медицини") звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України (надалі РВ ФДМУ) по Харківській області про визнання недійсною додаткової угоди до укладеного між сторонами договору оренди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оспорюваною угодою розмір орендної плати за 2006 рік був збільшений, в результаті чого у позивача виник обов'язок додатково сплатити орендну плату в розмірі 22 000 грн. Умови додаткової угоди суперечать нормам ч. 2 ст. 284 Господарського кодексу України.

Рішенням господарського суду Харківської області від 30.05.2008 року (суддя Кухар Н.М.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.07.2008 року (судді: Бондаренко В.П., Лакіза В.В., Камишева Л.М.) в позові відмовлено через відсутність встановлених законом підстав для визнання угоди недійсною.

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішенням та постановою, ТОВ "НДІ профілактичної медицини" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами

Доповідач: Шаргало В.І.

попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема ч. 4 ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ч. 2 ст. 284 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України, просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, судова колегія Вищого господарського суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 16.11.2006 р. між РВ ФДМУ по Харківській області (Орендодавець) та ТОВ "НДІ профілактичної медицини" (Орендар) укладений Договір оренди №3036-Н, за умовами якого Орендодавець передав, Орендар прийняв у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - нежитлові приміщення №№1, 5-12, 15-19 на 3-му поверсі трьохповерхової з підвалом будівлі відділення відновлювального лікування (ВВЛ) корпусу (інв. №72354, літ."А-3"), загальною площею 203,8 кв. м., розміщене за адресою: м. Харків, вул. Текстильна, 4, що знаходиться на балансі Спеціалізованої медико-санітарної частини №12.

Пунктом 3.1. Договору оренди на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 04.10.1995 р. №786, орендна плата була визначена у розмірі 1 365,36 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2006 р. №1846 до вищезазначеної Методики були внесені зміни, тому РВ ФДМУ (Орендодавець) на підставі Наказу Фонду державного майна України №43 від 18.01.2007 р., звернувся до позивача (орендаря) з вимогою про перегляд розміру орендної ставки за 2007 рік, у зв'язку з її збільшенням, відповідно до змін, внесених до Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду державного майна.

12.10.2007 р. між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору оренди № 3036-Н від 16.11.2006 р., якою було внесено зміни до п. 3.1. Договору, та встановлено щомісячний розмір орендної плати за 2007 рік –3 506,11 грн. При цьому, базовим місяцем перерахунку оренди визначено грудень 2006 року, а першим місяцем орендної плати з перерахунком - січень 2007 року.

Угода підписана повноважними представниками обох сторін без заперечень.

Статтею 118 Закону України "Про державний бюджет на 2007 рік" встановлено, що… орендна плата за державне та комунальне майно визначається відповідно до її ринкової вартості у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2006р. №1846 внесені зміни до Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 04.10.1995 р. №786. Відповідно до зазначених змін орендна плата визначається виходячи з ринкової вартості майна за незалежною оцінкою.

На виконання вищевказаних Закону та Постанови КМУ, Фондом державного майна України виданий наказ №43 від 18.01.2007 р., яким затверджено Порядок перегляду договорів оренди нерухомого державного майна.

Пунктом 5 цього Порядку встановлено, що перегляд договорів має бути здійснений шляхом укладення додаткових угод до договорів оренди в строки, передбачені графіком перегляду договорів, розробленим Фондом державного майна України. Єдиним базовим місяцем для розрахунків орендної плати за новими ставками встановити січень 2007 року. Пропонувати орендарям у додаткових угодах першим місяцем оплати за новими ставками також визначати січень 2007 року. Орендна плата за січень 2007 року визначається на основі розрахованої відповідно до вимог пунктів 8 і 12 Методики орендної плати за грудень 2006 р. з урахуванням зміни розміру орендної ставки та відповідно до вимог пункту 13 Методики індексу інфляції за січень 2007 року.

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Досліджуючи зміст вищезазначеної угоди на предмет дотримання перерахованих у вищенаведеній статті Цивільного кодексу України вимог, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, в тому числі і на предмет відповідності угоди вимогам закону, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність підстав, визначених ст. 215 цього Кодексу, для визнання спірної угоди недійсною, а відтак –про відсутність підстав для задоволення позову. Касаційна інстанція вважає такий висновок законним та обґрунтованим.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що під час розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи встановлено на основі повного і об'єктивного дослідження матеріалів справи, висновки судів відповідають цим обставинам і їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, тому у касаційної інстанції відсутні підстави для скасування прийнятих у справі рішень.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут профілактичної медицини" залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 14.07.2008 року у справі №56/10-08 залишити без змін.

Головуючий суддя

Кравчук Г.А.

Суддя

Мачульський Г.М.

Суддя

Шаргало В.І.