ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

02 грудня 2008 р.

№ 9/20

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді                    Кузьменка М.В.,

судді                                        Васищака І.М.,

судді                                        Палій В.М.,

розглянувши касаційну скаргу Управління комунальної власності Департаменту

економічної політики Львівської міської ради

на рішення господарського суду Львівської області від 29.05.2008р. та постанову

Львівського апеляційного господарського суду від 17.09.2008р.

у справі №9/20

за позовом          Прокурора Галицького району м.Львова в інтересах держави в особі

Управління комунальної власності Департаменту економічної політики

Львівської міської ради

до            Державного закладу "Франківська районна санітарно-епідеміологічна станція

міста Львова" Міністерства охорони здоров'я України

3-ті особи 1) Міністерство охорони здоров'я України;

2) Львівська обласна рада

про                     розірвання договору оренди №Ф-2305-4 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) від 28.10.04; стягнення заборгованості у сумі 7 606,15 грн.; виселення із нежитлових приміщень за адресою: м.Львів, вул.Копистянського, 10, загальною площею 346,6 кв.м.,

ВСТАНОВИВ:

Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на рішення господарського суду Львівської області від 29.05.2008р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.09.2008р. у справі №9/20.

Вказана скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню скаржникові з таких підстав.

Основні вимоги, що пред’являються до форми і змісту касаційної скарги, викладені у статті 111 Господарського процесуального кодексу (ГПК) України. Так, зокрема, відповідно до ч.4 названої статті, до касаційної скарги додаються докази сплати державного мита.

В силу ст.46 ГПК України, державне мито сплачується в доход держаного бюджету в порядку і розмірі, встановлених законодавством України, при цьому, відповідно до ст.45 ГПК України, позовні заяви і заяви про оскарження рішень, ухвал, постанов господарського суду оплачуються державним митом, крім випадків, встановлених законодавством.

Розмір державного мита визначений Декретом Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, а порядок сплати –Інструкцією про порядок обчислення та справляння державного мита, яка затверджена наказом Головної державної податкової інспекції України від 22 квітня 1993р. №15.

За змістом ст.2 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, одним з об’єктів справляння державного мита є касаційна скарга на рішення та постанови суду.

Розмір ставок державного мита визначений ст.3 вказаного Декрету. Зокрема, відповідно до підпункту “г” п.2 вказаної норми, ставка державного мита з касаційних скарг на рішення та постанови встановлена у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру –50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Так, в силу підпункту “а” п.2 ст.3 Декрету, з позовних заяв майнового характеру ставка державного мита встановлена у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 6 і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а відповідно до підпункту “б” п.2 ст.3, з позовних заяв немайнового характеру –5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

У даній справі заявлено позовні вимоги як немайнового характеру: розірвання договору оренди та виселення із нежитлових приміщень, так і майнового характеру: стягнення з відповідача, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, заборгованості з орендної плати за користування спірним нежитловим приміщенням у сумі 8390,10 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови Львівського апеляційного господарського суду від 17.09.2008р. залишено без змін рішення господарського суду Львівської області від 29.05.2008р. у даній справі. Зазначеним рішенням у задоволенні позову відмовлено повністю.

Як вбачається з поданої скарги, скаржник оспорює ухвалені у справі судові акти у повному обсязі та просить їх скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Отже, до касаційної скарги, скаржником мали бути додані докази сплати державного мита, обчисленого виходячи із ставок державного мита з касаційних скарг, з урахуванням ставок державного мита, встановлених для позовів як майнового (51,0 грн.), так і немайнового характеру (42,50 грн.)

Разом з тим, до касаційної скарги скаржником додане платіжне доручення №400 від 18.09.2008р., відповідно до якого до державного бюджету сплачено державне мито лише у сумі 42,50 грн. за позов немайнового характеру, тобто менше ніж встановлено.

Допущене скаржником порушення є підставою для повернення касаційної скарги.

Керуючись п.4 статті 1113 ГПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

1. Касаційну скаргу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради на рішення господарського суду Львівської області від 29.05.2008р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.09.2008р. у справі №9/20 та додані до неї документи повернути.

2. Видати Управлінню комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради довідку на повернення з державного бюджету 42,50 грн. державного мита, перерахованого відповідно платіжного доручення №400 від 18.09.2008р.

Головуючий, суддя                                                            М.В.Кузьменко

Суддя                                                                                І.М.Васищак

Суддя                                                                                В.М.Палій