ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"21" січня 2008 р.

Справа № 16/458

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Коротченко Л.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 16/458

за позовом: Кіровоградської митниці, м. Кіровоград

до відповідача: державного підприємства дирекції Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд, м. Долинська Кіровоградської області

про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання право власності,

за участю представників сторін:

від позивача - Степанов С.В., довіреність № 22/01-23/6050 від 28.09.07 р.;

від відповідача - Ширяєва Л.Г., довіреність № 02-18/2436 від 24.10.07 р.

Кіровоградська митниця звернулася до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою, яка містить наступні вимоги:

- визнати дійсність договору купівлі-продажу від 10.11.94 р. № 216/94 укладеного між Кіровоградською митницею та Дирекцією Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд;

- визнати право власності Кіровоградської митниці на будинок в селищі Маловодяне Долинського району Кіровоградської області по вул. Степова, 47.

Позивач заявою № 20/01-24/256 від 15.01.08 р. (а.с. 83, 84) уточнив позовні вимоги, а саме просить суд:

- визнати дійсність договору купівлі-продажу від 10.11.94 р. № 216/94 укладеного між Кіровоградською митницею та Дирекцією Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд;

- визнати право власності Кіровоградської митниці на двоповерхову будівлю, яка в плані має прямокутну форму 33м Х 15м, висотою 6,6 м в селищі Маловодяне Долинського району Кіровоградської області по вул. Степова, 47.

В судовому засіданні представник позивача позов в редакції від 15.01.08 р. підтримав повністю. Крім того, заявив усне клопотання про залишення за Кіровоградською митницею судових витрат.

Відповідач у поданому відзиві позовні вимоги не заперечив (а.с. 33, 34).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін господарський суд встановив наступне.

10.11.94 р. між Дирекцією будуючогося Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд, правонаступником якої, згідно наказу Міністерства промислової політики України від 12.12.05 р. за № 469 (а.с. 51) та наказу Дирекції будуючогося Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд від 16.01.06 р. за № 14/06 (а.с. 52) є Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд (далі - "Продавець") та Кіровоградською митницею (надалі - "Покупець") укладено договір купівлі-продажу № 216/94 (далі - Договір, а.с. 10,11), відповідно до якого "Продавець", маючи дозвіл Міністерства промисловості України (лист від 27.10.94 р. № 04-16/6152, а.с. 12) продає, а "Покупець" купує двоповерхову будівлю, в якому раніше знаходилась служба дирекції КГЗКОР.

Сторони, згідно п. 2 Договору, з урахуванням експертної оцінки технічного стану будівлі, зазначеної в п. 1 Договору та рішення оцінювальної комісії КГЗКОР визначили, що вартість цієї будівлі на момент підписання цього Договору виходячи з діючих цін становить 211 000 000,00 карбованців без ПДВ.

Відповідно до п. 4 Договору "Покупець" не пізніше, ніж в 10-денний строк з дня підпису Договору зобов'язується перерахувати на розрахунковий рахунок "Продавця" суму, зазначену в п. 2 Договору, після чого право власності на будівлю, вказану в п. 1 Договору переходить до "Покупця".

Оскільки правовідносини між сторонами виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України слід керуватися положеннями Цивільного кодексу Української Радянської Соціалістичної Республіки (надалі - Цивільний кодекс УРСР), який був чинний на момент виникнення цих правовідносин.

Відносини власності, у відповідності до ч. 6 ст. 86 Цивільного кодексу УРСР, регулюються Законом України "Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

У відповідності до ст. 26 Закону України "Про власність", діючого на момент укладення Договору, об'єктами права власності господарського товариства, що є юридичною особою, є грошові та майнові внески його членів, а також майно, набуте внаслідок господарської діяльності, та інше майно, придбане на підставах, не заборонених законом.

Згідно ст. 224 Цивільного кодексу УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 225 Цивільного кодексу УРСР право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

Договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 227 Цивільного кодексу УРСР).

Ст. 228 Цивільного кодексу УРСР передбачає, що продаж майна провадиться за цінами, що встановлюються за погодженням сторін, якщо інше не передбачено законодавчими актами.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент продажу двоповерхова будівля, яка в плані (а.с. 53) має прямокутну форму 33м Х 15м, висотою 6,6 м в селищі Маловодяне Долинського району Кіровоградської області по вул. Степова, 47 належала власникові - Дирекції будуючогося Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд, що відповідає ст. 225 Цивільного кодексу УРСР.

Даний факт підтверджується матеріалами справи: актом приймання в експлуатацію робітничою комісією закінченого будівництвом окремої будівлі, споруди, вбудованого або прибудованого приміщення виробничого та допоміжного призначення, що міститься в складі об'єкту затвердженого директором Дирекції будуючогося Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд (а.с. 13-15); довідкою Дирекції будуючогося Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд (а.с. 61); проектом кошторисної документації № с26804 від 04.07.89 р. (а.с. 54-60); актом № 2 приймання-передачі основних засобів від вересня 1987 р. (а.с. 62); листом Міністерства промисловості України № 04-16/6152 (а.с. 12).

Договір купівлі-продажу № 216/94 від 10.11.94 р. відповідає всім вимогам, які ставились до такого роду договорів, чинним на час укладення Договору законодавством.

Враховуючи те, що двоповерхова будівля, яка є предметом даного Договору, не належить до категорії житлового фонду, а є службовим приміщенням, то відповідно такий договір не підлягав реєстрації, як це передбачено ст. 227 Цивільного кодексу УРСР.

Відповідно до ст. 153 Цивільного кодексу РСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

При укладенні договору сторонами було досягнуто згоди по всім істотним умовам, обмеження для його укладання, передбачені законом були відсутні.

Позивач придбав об’єкт нерухомості (двоповерхову будівлю) і набув на нього права власності на підставах, передбачених законодавством.

Згідно положення ст. 128 Цивільного кодексу Української РСР право власності у набувача виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Оскільки, п. 4 Договору передбачено, що "Покупець" не пізніше, ніж в 10-денний строк з дня підписання Договору зобов'язується перерахувати на розрахунковий рахунок "Продавця" суму, зазначену в п. 2 Договору, після чого право власності на будівлю, вказану в п. 1 Договору переходить до "Покупця".

На підставі виставленого "Продавцем" рахунку-фактури № 2 від 10.11.94 р. (а.с. 42), згідно платіжного доручення № 907 від 23.11.94 р. (а.с. 43) Кіровоградська митниця перерахувала на розрахунковий рахунок "Продавця" 270 080 000,00 карбованців, з яких відповідно до рахунку-фактури 211 000 000,00 - вартість двоповерхової будівлі та 59 080 000,00 карбованців - ПДВ.

Отже, право власності на майно (двоповерхову будівлю, яка в плані має прямокутну форму 33м Х 15м, висотою 6,6 м, розташовану в селищі Маловодяне Долинського району Кіровоградської області по вул. Степова, 47) у Кіровоградської митниці виникло з моменту перерахування на розрахунковий рахунок "Продавця" 211 000 000,00 карбованців, тобто з 23.11.1994 р., тому Кіровоградська митниця є власником майна - двоповерхової будівлі, яка в плані має прямокутну форму 33м Х 15м, висотою 6,6 м, розташовану в селищі Маловодяне Долинського району Кіровоградської області по вул. Степова, 47.

Причиною виникнення спору у даній справі є те, що Обласним комунальним підприємством "Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" відмовлено в реєстрації права власності на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 17, 18).

Відповідно норм ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Правилами ст. 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За правилами частини 2 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема визнання наявності або відсутності прав.

Отже, порушене право позивача підлягає захисту.

Враховуючи наведене, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання права власності підлягають задоволенню.

Позовні вимоги в частині визнаня договору купівлі-продажу дійсним задоволенню не підлягають, як такі, що не базуються на законі. При цьому господарський суд виходить з того, що відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Оскільки договір купівлі-продажу відповідає вимогам чинного на день його укладення законодавству, а відомості про визнання в судовому порядку таконого договору недійсним відсутні, тому вимоги позивача в цій частині є безпідставними та не можуть бути задоволенні.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судловому засіданні 14.01.2008 р. оголошувалась перерва до 11 год. 30 хв. 21.01.08 р.

Керуючись ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати право власності Кіровоградської митниці на двоповерхову будівлю, яка має прямокутну форму 33м х 15м, висотою 6,6м в селищі Маловодяне Долинського району Кіровоградської області по вул. Степова, 47.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя Л.С. Коротченко

Дата підписання: