ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2008 р.

№ 10/306-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого,

Волковицька Н.О.,

Рогач Л.І.,

за участю представників сторін:

позивача

Дядюк Є.М. –дов. від 20.04.2007

Корнієнко В.Г. –дов. від 16.10.2006

відповідача

Бочечко І.П. –дов. № 184 від 29.01.2008

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Малого колективного науково-виробничого підприємства фірми "Хелп"

на постанову

Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 01.10.2007

у справі

№ 10/306-07

господарського суду

Київської області

за позовом

Малого колективного науково-виробничого підприємства фірми "Хелп"

до

Української міської ради Обухівського району Київської області

про

визнання переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки та зобов’язання Українську міську раду Обухівського району Київської області укласти та зареєструвати договір довгострокової оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Української міської ради Обухівського району Київської області про визнання його переважного права на поновлення договору довгострокової оренди земельної ділянки № 44 від 11.11.2003р. загальною площею 0,2га, розташованої на території Української міської ради Обухівського району Київської області, а також про зобов'язання відповідача в особі міського голови поновити договір довгострокової оренди земельної ділянки загальною площею 0,2га, розташованої на території Української міської ради Обухівського району Київської області за адресою: м. Українка, проспект Дніпровський, район набережної, на умовах, встановлених в договорі оренди земельної ділянки № 44 від 11.11.2003р. на строк 49 років з правом отримання орендованої ділянки у власність, зі сплатою позивачем орендної плати в розмірі 1,6% від грошової оцінки вказаної земельної ділянки на рік з урахуванням щорічного коефіцієнту інфляції, а також зареєструвати його в установленому порядку, посилаючись на статті 93, 120, 152, 158 Земельного кодексу України, статті 15, 16, частину 2 статті 377, статті 764, 777 Цивільного кодексу України, статті 20, частину 1 статті 285 Господарського кодексу України, статті 33, 35 Закону України "Про оренду землі".

Позовні вимоги вмотивовано безпідставністю відмови відповідача щодо поновлення вказаного договору, порушення прав та законних інтересів позивача, що підлягають захисту у спосіб, передбачений законодавством, з огляду на наявність об'єктів нерухомого майна позивача на даній земельній ділянці, прийняття судових рішень про визнання нечинними рішень відповідача щодо відмови у поновленні договору оренди, які мають преюдиціальний характер відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач відхилив позовні вимоги повністю, вказавши, що позивач не додержав заходів досудового врегулювання спору, позаяк волевиявлення органу, уповноваженого розпоряджатися земельною ділянкою як орендодавця, повинно здійснюватися тільки у формі рішення міської ради, про розгляд питання про поновлення договору оренди на сесії міської ради позивач не звертався; статтею 33 Закону України "Про оренду землі" не передбачено порядку автоматичного поновлення договору оренди земельної ділянки без прийняття відповідного рішення уповноваженого органу.

Рішенням господарського суду Київської області від 17.07.2007р. (суддя Тищенко О.В.) у задоволенні позову відмовлено повністю; водночас провадження у справі в частині визнання переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки припинено.

Судове рішення щодо відмови у задоволенні позовних вимог вмотивовано відсутністю підстав для задоволення позову про зобов'язання відповідача укласти та зареєструвати договір довгострокової оренди земельної ділянки відповідно до статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки позовні вимоги позивача суперечать положенням даної норми права (строки укладення договору оренди не відповідають умовам попереднього договору, орендар не виконував належним чином умови договору оренди); також зазначив про недоведеність намірів відповідача укласти новий договір оренди спірної земельної ділянки.

Мотивуючи припинення провадження у справі в частині вимоги про визнання переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки місцевий господарський суд вказав на відсутність відповідного способу захисту порушеного права згідно статті 16 Цивільного кодексу України.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 01.10.07р. (судді: Мазур Л.М. - головуючий, Гаврилюк О.М.. Писана Т.О.) рішення місцевого суду залишено без змін з мотивів його прийняття з дотриманням норм матеріального та процесуального права, при повному встановленні усіх суттєвих обставин справи.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення господарськими судами норм матеріального та процесуального права, а саме статей 120,124 Земельного кодексу України, статей 33, 35 Закону України "Про оренду землі", статті 16, частини 2 статті 377 Цивільного кодексу України, статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Так, скаржник зазначає, що судами не застосовано норми чинного законодавства, які визначають імперативний обов'язок відповідача оформити право тимчасового платного користування земельною ділянкою, на якій розташовано належне йому на праві власності нерухоме майно, судами не було повністю досліджено всі обставини справи в частині добросовісності користування земельною ділянкою, не враховано висновки судового рішення, яке набрало законної сили, також помилковим є висновок про звернення позивача за захистом порушеного права у спосіб, не передбачений законодавством.

За доводами касаційної скарги, судами не було надано оцінку доводам та доказам позивача, внаслідок чого ними порушено принципи рівності всіх учасників судового процесу.

Відповідач відзив на касаційну скаргу не надав; сторони не скористалися правом на участь їх представників у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях та застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до статті 111 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підстав встановлених фактичних обставин справи перевіряє

застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або перевіряти докази.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є наявність чи відсутність у відповідача права оренди спірної земельної ділянки, яке підлягає судовому захисту в силу його порушення, невизнання чи оспорювання, відповідність обраного позивачем способу захисту його права фактичним обставинам справи, встановленим судами попередніх інстанцій.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі; тобто, право оренди земельної ділянки може бути набуто з різних підстав та в різному порядку. З огляду на положення Господарського процесуального кодексу України, які визначають зміст позовної заяви та повноваження судової інстанції при розгляді справи та прийнятті рішення, визначення підстав набуття права оренди земельної ділянки повинно бути зазначено позивачем у позовній заяві; відтак, встановивши дійсні обставини справи щодо можливості набуття позивачем права оренди земельної ділянки та його документального оформлення згідно приписів законодавства, господарський суд не може самостійно змінити предмет чи підстави поданого позову.

Як встановлено місцевим господарським судом з посиланням на обставини, визначені Постановою господарського суду Київської області від 04.04.2006р. по справі № 289/16-2005 за позовом Малого колективного науково-дослідного підприємства фірма "Хелп", що набрало чинності, 20.11.1993р. позивач придбав у рибколгоспа "Пролетарська правда" за договором купівлі-продажу об'єкт нерухомого майна, на який йому 23.10.2001р. було видано свідоцтво на право власності за реєстровим № 18.

11.11.2003р. на підставі рішення 11-ї сесії Української міської ради ХХІV скликання сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,20га за адресою: м. Українка, Дніпровський проспект, в районі набережної, за умовами якого позивачу було надано спірну земельну ділянку на умовах оренди строком на один рік.

29.03.2005р. Українською міською радою на 31-й сесії IV скликання прийнято рішення "Про відмову в поновленні договору оренди земельної ділянки МНВП - фірмі "Хелп".

Постановою Господарського суду Київської області від 04.04.2006р. у справі № 289/16-2005 за позовом МНВП фірми "Хелп" до Української міської

ради, залишеної без змін ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 03.11.2006р., визнано нечинними рішення 31-ї сесії Української міської ради У1 скликання від 29.03.2005р. "Про відмову в поновленні договору оренди земельної ділянки МНВП - фірмі "Хелп", рішення 37-ї сесії Української міської ради IV скликання від 30.08.05р. "Про скасування рішення виконкому № 302 від 27.09.01р. "Про надання дозволу на оформлення права власності на майно: будинок для читання книжок та навіси для настільних ігор, яке належить малому науково-виробничому підприємству фірмі "Хелп" і знаходиться в м. Українка, в районі набережної", рішення 37-ї сесії Української міської ради IV скликання від 30.08.2005р. "Про скасування рішення 11-ї сесії Української міської ради ХХІV скликання від 06.03.03р. "Про затвердження техдокументації та надання в оренду земельної ділянки площею 0,20га в м. Українка, в районі набережної, під будівництво та реконструкцію будівель, які належать МНВП - фірмі "Хелп".

Також судом встановлено, що позивач звертався до відповідача листом № 21 від 23.11.2006р. про пролонгацію діючого договору оренди № 44 від 11.11.2003р. строком на 49 років, та листом № 002 від 06.02.2007р. про поновлення договору оренди з огляду на його переважне право на таке поновлення як добросовісного орендаря.

Листом від 27.02.2007р. відповідач відмовився поновлювати договір з мотивів відсутності у підприємства переважного права; актом обстеження від 16.06.2007р. викладено результати огляду об'єкту, який знаходиться в районі набережної м. Українка Обухівського району, як такого, що перебуває в стадії руйнування, тобто, позивач неналежно виконував умови договору оренди.

Розглядаючи даний спір, місцевий господарський суд встановив, що позивач звернувся до господарського суду з позовними вимогами згідно позовної заяви за захистом його прав одночасно у спосіб та за наявності підстав, передбачених частиною 1 та частиною 3 статті 33 Закону України "Про оренду землі"; тобто, як внаслідок переважного права орендаря, який належно виконував обов'язки згідно умов договору, за інших рівних умов на поновлення договору, так і з огляду на законодавчо передбачене поновлення договору оренди на той самий строк і на умовах попереднього договору при користуванні орендарем земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку оренди договору; за інших підстав, зокрема, в зв'язку з необхідністю документально оформити право користування земельною ділянкою, що перебуває під придбаним ним об'єктом нерухомості, позивач не звертався.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарські суди попередніх інстанцій вказали на недоведеність наміру відповідача на укладення договору оренди спірної земельної ділянки, відтак, за відсутності інших претендентів-орендарів частина 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Також судами вказано про відсутність підстав для застосування до даних правовідносин положень частини 3 статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки позивач просить укласти з ним договір оренди на інший строк, ніж попередній, тобто, за інших умов.

Матеріали справи не містять також документів про звернення позивача до органу місцевого самоврядування про документальне оформлення права користування земельною ділянкою, виходячи з розмірів, такої земельної ділянки, передбачених статтею 377 Цивільного кодексу України.

Таким чином, перевіривши у відповідності до частини 2 етапі 111 3 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що апеляційний та місцевий господарські суди в порядку статей 43, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України розглядаючи справу, всебічно, повно та об'єктивно розглянули в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; належним чином проаналізували правовідносини, що виникли та існували між сторонами.

Однак, правильно встановивши обставини справи щодо відсутності в даному випадку порушених прав позивача в частині позову про визнання його переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки, місцевий господарський суд невірно застосував статтю 16 Цивільного кодексу України та статтю 80 Господарського процесуального кодексу України, необґрунтовано припинивши провадження у справі; апеляційний господарський суд дану помилку місцевого суду не виправив.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено такий спосіб захисту, як визнання права; те, як у даному конкретному випадку називається це право (переважне чи інше) не позбавляє особу можливості звертатись з відповідним позовом. Крім того, звернення особи за захистом порушеного права у спосіб, не передбачений Цивільним чи Господарським кодексом України, також є підставою для відмови у задоволенні позову, а підстава припинення провадження у справі.

Відтак судові рішення у даній справі в цій частині належить скасувати, прийнявши нове рішення про відмову в задоволенні позовної вимоги про визнання переважного права.

В решті прийняті апеляційним та місцевим господарськими судами постанова та рішення відповідають вимогам статей 84 та 105 Господарського процесуального кодексу України та Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 29.12.76 р. "Про судове рішення" зі змінами та доповненнями.

Доводи скаржника не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на положення статті 111 Господарського процесуального кодексу України та з підстав їх суперечності обставинам справи.

Твердження заявника про порушення і неправильне застосування господарськими судами норм процесуального та матеріального права при прийнятті постанови та рішення не знайшли свого підтвердження, з огляду на що підстав для скасування зазначених судових актів у іншій частині колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 43, 1117, пунктами 1 та 2 статті 1119, статтями 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Малого колективного науково-виробничого підприємства фірма "Хелп" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного міжобласного господарського суду від 01.10.2007 року у справі № 10/306-07 господарського суду Київської області та рішення господарського суду Київської області від 17.07.2007р. скасувати в частині припинення провадження у справі в частині позовних вимог про визнання переважного права па поновлення договору оренди земельної ділянки.

У задоволенні позову в цій частині відмовити. У решті рішення та постанову залишити без змін.

Головуючий                                                                      Т. Дроботова

Судді:                                                                                Н.Волковицька

Л. Рогач