ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 жовтня 2008 р.

№ 43/725

Вищий господарський суд України
у складі колегії суддів:

Головуючого  -                                       Ткаченко
Н.Г.

Суддів  -
Катеринчук Л.Й.

Заріцької А.О.

За участю  : представника   ДПІ у Голосіївському районі м. Києва  - Мишковець О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві касаційну скаргу ДПІ у Голосіївському районі м. Києва

на постанову господарського суду
м.Києва від 07.12.2007 р. по справі                № 43/725 за заявою ТОВ
"Науково-виробниче підприємство "КЕДР"  до ТОВ "СІНВА"  про
банкрутство, -

В
С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду  м. Києва
від  30.11.2007 р.  було порушено провадження по справі №23/322-б   про банкрутство ТОВ "СІНВА", на
підставі   ст.52 Закону України “Про
відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом”.

Постановою господарського суду м.
Києва  від  07.12.2007 р. по справі № 43/725 /суддя
Пасько М.В./  боржника -ТОВ
"СІНВА" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру,
призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого ОСОБА_1

В касаційній скарзі ДПІ у Голосіївському
районі м. Києва просить скасувати постанову господарського суду м. Києва  від 07.12.2007 р.,  посилаючись на те, що вона постановлена з
порушенням норм  матеріального та
процесуального права, та припинити провадження по справі.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко
Н.Г., пояснення представника ДПІ у Голосіївському районі м. Києва,  перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна
скарга  підлягає   задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи постанову про визнання
боржника банкрутом суд першої інстанції посилався на те, що боржник відсутній
за своєю юридичною адресою, у боржника не має транспортні засоби та нерухоме
майно, відсутні кошти та рух грошових коштів на рахунках,  а відповідно до ч.1 ст.52 Закону України “Про
відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом” у разі, якщо громадянин-підприємець - боржник
або керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням,
або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової
служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів
бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про
відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про
банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від
розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань, тому  у суду є підстави для  визнання боржника банкрутом та відкриття
ліквідаційної процедури.

Але з такими висновками суду погодитись не  можна.

Згідно ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім  переконанням, що ґрунтується на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до чинного законодавства
рішення суду  є законним
тоді,  коли суд, виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності
з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності -на підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Оскаржувана постанова суду першої
інстанції зазначеним вище вимогам не відповідає.

Згідно зі ст.41 ГПК
України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку
провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкрутом".

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ
"Науково-виробниче підприємство "КЕДР"  було подано заяву про визнання банкрутом  ТОВ "СІНВА" на підставі ст. 52
Закону України  “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, як відсутнього
боржника, за визнаною претензією
№000014  від 27.12.2006 р. на суму
33000 грн.

Відповідно до  Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вимоги кредиторів
набувають характеру безспірних, якщо вони підтверджені відповідними
документами, зокрема виконавчими. Згідно із ст.3 Закону України "Про
виконавче провадження" визнана претензія
не є виконавчим документом. Отже, заява ініціюючого кредитора про
визнання ТОВ "СІНВА" банкрутом, подана за відсутності безспірних
вимог до  боржника.

Крім того, як вбачається із
матеріалів справи,  ініціюючий кредитор -
ТОВ "Науково-виробниче підприємство "КЕДР" не надав суду
належних доказів у відповідності до вимог ст.52 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" , які б свідчили
про  припинення ТОВ "СІНВА"
підприємницької діяльності, докази неможливості встановити місцезнаходження  керівних органів боржника, довідки
реєструючого органу  про відсутність  боржника за його місцезнаходженням,
документів органу зв'язку про неможливість вручення кореспонденції боржнику, за
його юридичною чи поштовою (фактичною) адресою.

Відповідно до ст.17 Закону України
“Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців”, який
набрав чинності  з 01.07.2004 р., в
Єдиному державному реєстрі містяться відомості про відсутність юридичної особи
за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну
особу, а також відомості про зарезервовані найменування юридичних осіб.

Відповідно до вимог ч. ч. 1,3 ст.18
зазначеного Закону, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру були внесені до нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін, якщо відомості, які підлягають внесенню  до Єдиного державного реєстру , не були до
нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою.

Даний Закон також визначає порядок
внесення до Єдиного державного реєстру записів про відсутність юридичної особи
за її  місцезнаходженням.

Виходячи з вимог ч.2, ст.34 ГПК
України обставини справи, які відповідно до законодавства  повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В порушення вищезазначених вимог
Закону, господарським судом
м. Києва  не з'ясовано   факт наявності чи відсутності  в Єдиному державному реєстрі запису про
відсутність юридичної особи боржника за її місцезнаходженням, відповідно до
вимог Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб
-підприємців”.

Таким чином, колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що справа про банкрутство ТОВ
"СІНВА"  за  ст.52 Закону України “Про відновлення
платоспроможності боржника або  визнання
його банкрутом”, як відсутнього боржника, порушена безпідставно і у
господарського суду першої інстанції  не
було  правових підстав  для визнання
боржника банкрутом за спрощеною процедурою, в порядку ст. 52 даного  Закону.

За таких обставин, постанову
господарського суду м.Києва від 07.12.2007 р. по справі  № 43/725
не можна визнати як таку, що відповідає фактичним обставинам справи і
вимогам закону і вона підлягає скасуванню, а провадження по справі -
припиненню.

На підставі викладеного та керуючись ст.52 Закону України “Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”,   ст. ст. 1115, 1117 -11111   ГПК
України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу ДПІ у Голосіївському районі
м. Києва задовольнити.

Постанову
господарського суду м. Києва  від
07.12.2007 р. по справі  № 43/725   скасувати.

Провадження по  справі № 43/725   припинити.

Головуючий -
Ткаченко Н.Г.

Судді  -
Катеринчук Л.Й.

Заріцька
А.О.