ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2008 р.

№ 60/19-05/5-07

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого:

Першикова Є.В.,

суддів:

Данилової Т.Б.,

Ходаківської І.П.,

розглянула

касаційну скаргу

Фонду державного майна України (далі Фонд)

на ухвалу

Київського міжобласного апеляційного господарського суду

від

25.10.07

у справі

№ 60/19-05/5-07

господарського суду

Київської області

за позовом

відкритого акціонерного товариства "Броварисільбуд" (далі Товариство)

до

державного комунального підприємства "Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації" (далі БТІ),

Броварської міської ради (далі Рада),

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області (Відділення фонду),

третя особа:

Фонд,

за участю:

прокурора Київської області (далі Прокурор),

про

про визнання недійсними рішень БТІ про відмову в реєстрації права власності, визнання права власності та зобов'язання БТІ здійснити реєстрацію власності

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:

Хілова І.М. (за дов. б/н від 13.02.08)

- у судовому засіданні 14.02.08, 06.03.08;

- відповідачів:

БТІ:

не з'явились;

Ради:

не з'явились;

Відділення фонду:

Любенко С.В. (за дов. № 11 від 06.02.08)

- у судовому засіданні 06.03.08;

- третьої особи:

Грек О.М. (за дов. № 49 від 14.01.08)

- у судовому засіданні 14.02.08, 06.03.08;

- Прокурора:

Попенко О.С. (прокурор відділу Генеральної прокуратури України; посвідчення № 203 від 17.12.07)

- у судовому засіданні 14.02.08.

Ухвалою від 08.01.08 Вищого господарського суду України касаційна скарга Фонду № 10-25-18457 від 21.11.07 була прийнята до провадження, справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 14.02.08.

13.02.08 до колегії суддів Вищого господарського суду України надійшло клопотання Товариства б/н від 13.02.08 про припинення касаційного провадження у справі у зв'язку з тим, що оскаржена ухвала суду відповідно до норм процесуального права є такою, що не підлягає оскарженню.

У зв'язку з витребуванням від скаржника письмового уточнення обґрунтувань касаційних вимог, а також заперечень на зазначене клопотання, ухвалою від 14.02.08 Вищого господарського суду України розгляд справи було відкладено на 06.03.08.

Про вказані обставини представників сторін було повідомлено на початку судових засідань 14.02.08, 06.03.08. Відводів складу колегії суддів Вищого господарського суду України, яка переглядає справу в касаційному порядку, не заявлено.

За згодою представників сторін, відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 1115 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 06.03.08 оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови Вищого господарського суду України.

Рішенням від 12.07.07 господарського суду міста Києва (суддя Подоляк Ю.В.) в задоволенні позовних вимог Товариству відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням Товариство звернулось до суду з апеляційною скаргою, яка ухвалою від 14.08.07 Київського міжобласного апеляційного господарського суду була прийнята до провадження та призначена до розгляду у судовому засіданні.

Правовий аналіз матеріалів справи свідчить, що 17.10.07 до Київського міжобласного апеляційного господарського суду Товариством було подано клопотання про призначення експертизи по справі /т. 4 а.с. 144/.

Ухвалою від 25.10.07 Київського міжобласного апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючого –Лобаня О.І., суддів –Сибіги О.М., Федорчука Р.В.) Інституту держави і права ім.Корецького було доручено провести науково-правову експертизу, для проведення якої матеріали справи направлено до зазначеного інституту.

Провадження у справі зупинено до отримання з Інституту держави і права ім.Корецького висновку науково-правової експертизи, призначеної по справі.

Вказана ухвала винесена в порядку ст.ст. 41, 42, п. 1 ч. 2 ст. 79, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України.

Вважаючи вказану ухвалу неправомірною, Фонд звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просив ухвалу від 25.10.07 Київського міжобласного апеляційного господарського суду скасувати, а справу направити на розгляд до апеляційного суду.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що при винесенні оскарженого судового акту було порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема: ст. 1 Закону України "Про судову експертизу", ст. 7 Закону України "Про статус суддів".

Відділення фонду у своєму письмовому відзиві на касаційну скаргу підтримує доводи та вимоги скаржника.

У своєму відзиві на касаційну скаргу Товариство щодо доводів скаржника заперечує, вважаючи їх безпідставними, у зв'язку з чим просить залишити касаційну скаргу Фонду без задоволення, а оскаржену ухвалу –в силі.

У письмовому уточненні до касаційної скарги, наданому на вимогу суду, Фонд просить відмовити у задоволенні клопотання про припинення касаційного провадження та зазначає про те, що, з урахуванням вимог Господарського процесуального кодексу України оскаржує ухвалу від 25.10.07 Київського міжобласного апеляційного господарського суду лише в частині зупинення провадження по справі.

З урахуванням наведеного уточнення, а також вимог ч. 5 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку про відхилення клопотання Товариства про припинення касаційного провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, уточнення до неї, відзиви на касаційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, Прокурора, суддю-доповідача по справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою, зокрема, у випадку призначення судової експертизи.

За змістом ч. 2 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що з урахуванням того, що оскаржена ухвала суду містить положення про призначення експертизи у справі, то з урахуванням зазначених процесуальних норм апеляційний суд мав правові підстави для зупинення провадження у справі.

При цьому, колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу на те, що за змістом ч. 3 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

Як свідчить правовий аналіз, матеріали справи на момент перегляду справи в касаційному порядку вже містять висновок науково-правової експертизи (від 28.11.07 № 126/232-е /т. 4 а.с. 164-174/), призначеної оскарженою ухвалою суду.

Таким чином, з урахуванням того, що експертизу по справі закінчено, фактично, за умови відсутності касаційної скарги у справі, у апеляційного суду були б наявні підстави для поновлення провадження по справі.

З урахуванням наведених правових положень колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що доводи, викладені Фондом в касаційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами справи і не відповідають вимогам закону.

Разом з тим, колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу на те, згідно ч.ч. 5, 6 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими ст. 43 цього Кодексу. Водночас, встановлено, що відхилення господарським судом висновку судового експерта повинно бути мотивованим у рішенні.

Аналогічне положення міститься в пункті третьому Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.97 № 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах", яким визначено, що при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Колегія суддів Вищого господарського суду України під час перегляду даної справи в касаційному порядку обмежилась перевіркою застосування лише норм процесуального права, та не досліджувала підставність та правильність застосування судами норм матеріального права по суті спору.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.76 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Під час розгляду справи апеляційному суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір по суті.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Фонду державного майна України № 10-25-18457 від 21.11.07 залишити без задоволення.

Ухвалу від 25.10.07 Київського міжобласного апеляційного господарського суду у справі № 60/19-05/5-07 господарського суду Київської області залишити без змін, а справу направити до Київського міжобласного апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги відкритого акціонерного товариства "Броварисільбуд" по суті.

Головуючий

Є.Першиков

судді:

Т.Данилова

І.Ходаківська