КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2008                                                                                           № 3/107

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Буравльова С.І.

суддів:           Калатай Н.Ф.

Шапрана В.В.

За участю представників:

від прокуратури - Гаврилова І.А. помічник прокурора Подільського району м. Києва (посвідчення № 230 від 30.08.2008 р.);

від позивача - повідомлений, але не з’явився;

від відповідача - 1.Плахотнюк Ю.Л. (довіреність б/н від 24.03.2008 р.);

2. повідомлений, але не з’явився;

від третьої особи - повідомлений, але не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддизайн"

на рішення Господарського суду м.Києва від 03.04.2008

у справі № 3/107 (Сівакова В.В.)

за позовом                               Заступника прокурора Подільського району м.Києва в інтересах державив особі Подільської районної у м. Києві ради

до                                                   1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддизайн"

2. Комунального підприємства "Оренда"

третя особа, яка не

заявляє самостійних вимог

на предмет спору на стороні

позивача                     Подільська районна у м. Києві державна адміністрація

про                                                  визнання недійсним договору оренди та повернення приміщення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.Києва від03.04.2008р. позов задоволено повністю. Визнано недійсним договір оренди № 2665-1 від 06.11.2002 р. приміщення за адресою: м. Київ, вул. Оболонська, 39, кв. 5, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю ”Буддизайн” та Комунальним підприємством ”Оренда”. Виселено Товариство з обмеженою відповідальністю ”Буддизайн” з приміщення квартири № 5, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Оболонська, 39. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ”Буддизайн” в доход Державного бюджету України 42,50 грн. витрат по сплаті держмита.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач-1 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Починаючи з дати укладення договору № 2665-1 від 06.11.2002 р. Подільська районна у м. Києві рада не могла не знати про укладення зазначеного договору, оскільки розпорядження, на підставі якого було укладено цей договір, було підписано Романюком Г.М., який був головою Подільської районної у м. Києві ради. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив строк позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, і це є підставою для відмови у позові. Відповідачем-1 через канцелярію Господарського суду м. Києва було подано заяву про застосування строків позовної давності. Оскільки Подільська районна у м. Києві рада знала про укладення договору № 2665-1 від 06.11.2002 р. оренди нерухомого майна відповідач-1 вважає, що строк позовної давності сплив, а тому є підстави для відмови у позові. Щодо прокуратури Подільського району м. Києва, то вона могла дізнатися про укладення договору № 2665-1 від 06.11.2002 р. оренди нерухомого майна з дня укладення даного договору, надіславши запит до Подільської районної у м. Києві ради.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.03.2008 р. було встановлено, що прийняття рішення з даного господарського спору може вплинути на права та обов’язки Подільської районної у м. Києві державної адміністрації і Господарський суд м. Києва залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Подільську районну у м. Києві державну адміністрацію та розгляд справи відкладено на 03.04.2008 р. Судове засідання 03.04.2008 р., на якому судом було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, відбулося без участі представника третьої особи Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, а відповідно до ст. 77 ГПК України суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, як вважає представник відповідача-1, Господарським судом м. Києва було порушено норми процесуального права.

Прокурор Подільського району м. Києва надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін. Прокурор зазначає, що спірний договір оренди укладений 06.11.2002 р. строком на 13 років. Згідно із ст. 786 ЦК України перебіг позовної давності щодо вимог наймодавця починається з моменту повернення речі наймачем, а щодо вимог наймача - з моменту припинення договору найму. Таким чином, прокурор вважає, що строк позовної давності в даному випадку не є пропущеним. Крім того, оскільки з позовом звернулась прокуратура в інтересах держави в особі Подільської районної у м. Києві ради, і останній стало відомо про укладення спірного договору лише у грудні 2007 року, то строк позовної давності не є пропущеним.

Також, прокурор зазначає, що господарським судом першої інстанції було відкладено розгляд справи ухвалою від 25.03.2008 р. та залучено до розгляду справи в якості третьої особи Подільську районну у м. Києві державну адміністрацію, повідомлено останню про призначення розгляду справи на 03.04.2008 р. Неявка представника третьої особи ніяким чином не перешкоджала розгляду справи, оскільки судом були витребувані всі необхідні матеріали у третьої особи.

Подільська районна у м. Києві рада надала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що остання передала повноваження відносно надання в оренду нежитлових приміщень Подільській районній у м. Києві державній адміністрації та повноваження щодо укладання договорів оренди нежитлових приміщень КП ”Оренда”. Чинним законодавством не передбачено обов’язку Подільської районної у м. Києві ради, як органу місцевого самоврядування, контролювати безпосередньо надання в орендне користування приміщень комунальної власності та здійснювати перевірку статусу приміщень при їх наданні в орендне користування. Подільській районній у м. Києві раді стало відомо про укладення спірного договору оренди лише у грудні 2007 року з початку проведення прокурорської перевірки.

Позивач, відповідач-2 та третя особа у судове засідання не з’явились, незважаючи на те, що були належним чином повідомлені про час і місце засідання суду, про що свідчить відповідний штамп апеляційного господарського суду на звороті у лівому нижньому куті ухвали від 25.06.2008 р. з відміткою про відправку документа, здійсненою згідно з вимогами Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Голови Вищого господарського суду України від 10.12.2002 р. № 75.

09.07.2008 р. через канцелярію Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання, в якому, останній, у зв’язку з неможливістю направити свого представника, просить розглянути справу без участі представника позивача.

Згідно із ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Заступник прокурора Подільського району м. Києва в інтересах держави в особі Подільської районної у м. Києві ради звернувся до господарського суду першої інстанції з позовом про визнання недійсним договору оренди приміщення за адресою: м. Київ, вул. Оболонська, 39, кв. 5, який був укладений між відповідачами по справі, та про зобов’язання відповідача-1 повернути приміщення за адресою: м. Київ, вул. Оболонська, 39, кв. 5 до Подільської районної у м. Києві ради з підстав укладення зазначеного договору з порушенням вимог ст. ст. 4, 6, 8 ЖК України.

В ході розгляду справи в господарському суді першої інстанції заступник прокурора Подільського району м. Києва в інтересах держави в особі Подільської районної у м. Києві ради подав заяву про уточнення позовних вимог (а. с. 87), в якій просить визнати недійсним договір оренди приміщення за адресою: м. Київ, вул. Оболонська, 39, кв. 5, укладений між відповідачами по справі, та виселити відповідача-1 з жилого приміщення, квартири № 5, по вул. Оболонській, 39, в м. Києві.

Рішенням господарського суду першої інстанції від 03.04.2008 р. позов задоволено повністю.

Апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування вказаного рішення господарського суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.11.2002 р. між відповідачем-1 та відповідачем-2 був укладений договір № 2665-1 оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) (далі договір оренди), за умовами якого відповідач-2, як орендодавець, на підставі розпорядження Подільської райдержадміністрації м. Києва від 06.11.2002 р. № 1326, передав, а відповідач-1, як орендар, прийняв в оренду приміщення (будівлю, споруду) по вул. Оболонській, 39, в м. Києві, на третьому поверсі, площею 104,0 кв. м. для розміщення службових приміщень (п. 1.1.).

Прикінцевими та перехідними положеннями Цивільного кодексу України передбачено, що до договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Відповідність чи невідповідність угоди вимогам законодавства має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент укладення спірної угоди. У разі, коли після укладення угоди набрав чинності акт законодавства, норми якого інакше регулюють договірні відносини, ніж ті, що діяли в момент укладення угоди, сторони вправі керуватися умовами договору, а не цим нормативним актом, якщо останній не має зворотної сили (абзац 3 п. 10 роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 12.03.1999 № 02-5/111 ”Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними”).

Як вбачається із п. 1.1. договору оренди, відповідач-2, як орендодавець, на підставі розпорядження Подільської райдержадміністрації м. Києва від 06.11.2002 р. № 1326, передав, а відповідач-1, як орендар, прийняв в оренду приміщення (будівлю, споруду) по вул. Оболонській, 39, в м. Києві, на третьому поверсі, площею 104,0 кв. м. для розміщення службових приміщень.

27.12.2001 р. Київською міською радою прийнято рішення № 208/1645 ”Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва” (а. с. 18), яким затверджено перелік об’єктів комунальної власності територіальних громад районів м. Києва згідно з додатками 2-11.

Згідно із додатком 8 до вказаного рішення ”Перелік об’єктів комунальної власності територіальної громади Подільського району м. Києва” будинок за адресою: м. Київ, вул. Оболонська, 39 відноситься до житлового фонду.

До того ж, в матеріалах справи міститься лист Подільської районної у м. Києві державної адміністрації № 5688 від 26.12.2007 р., згідно якого приміщення, загальною площею 104, кв. м., розташоване на третьому поверсі будинку № 39 літ. А відноситься до житлового фонду і являється 4-х кімнатною квартирою загальною площею 105,3 кв. м.

Крім того, в матеріалах справи міститься лист КП ”Поділ-житло” від 31.01.2008 р. за № 145-04 (а. с. 13), згідно якого квартира № 5 в житловому будинку № 39 по вул. Оболонській в м. Києві у нежитловий фонд не переведена.

Отже, наведене дає підстави вважати, що орендоване відповідачем-1 приміщення за адресою: м. Київ, вул. Оболонська, 39, кв. 5 відноситься до житлового фонду і до нежитлового фонду не переводилось.

Як встановлено вище, договір оренди укладений відповідачами на підставі розпорядження Подільської районної у м. Києві державної адміністрації від 06.11.2002 р. № 1326 (а. с. 30).

Відповідно до п. 1 додатку до вказаного розпорядження відповідачу-1 приміщення площею 104,0 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Оболонська, 39, третій поверх, передано в довгострокову оренду строком на 13 років (п. 1).

Матеріали справи свідчать, що прокуратурою Подільського району м. Києва до Подільської районної у м. Києві державної адміністрації було подано протест від 04.03.2008 р. за № 240 (а. с. 79) відносно скасування розпорядження Подільської районної у м. Києві державної адміністрації від 06.11.2002 р. № 1326 в частині надання в орендне користування відповідачу-1 житлового приміщення третього поверху по вул. Оболонській, 39, в м. Києві.

На підставі вказаного протесту Подільською районною у м. Києві державною адміністрацією було прийнято розпорядження ”Про скасування п. 1 додатку до розпорядження Подільської районної у м. Києві державної адміністрації” (а. с. 76), п. 1 якого п. 1 додатку до розпорядження Подільської районної у м. Києві державної адміністрації від 06.11.2002 р. № 1326 ”Про переоформлення договорів оренди на нежилі приміщення” скасовано у зв’язку з внесенням прокуратурою протесту від 04.03.2008 р. № 240.

Пунктом 2 зазначеного розпорядження зобов’язано КП ”Оренда” (відповідач-2) розірвати спірний договір оренди.

Відповідно до ст. 6 ЖК УРСР жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

Згідно із ст. 8 ЖК УРСР переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням відповідних органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Оскільки спірне приміщення за адресою: м. Київ, вул. Оболонська, 39, кв. 5 відноситься до житлового фонду, до нежитлового фонду не переводилось, пункт 1 додатку до розпорядження Подільської районної у м. Києві державної адміністрації від 04.03.2008 р. № 240 скасовано розпорядженням Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про те, що договір № 2665-1 оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) від 06.11.2002 р. було укладено з порушенням вимог ст. ст. 4, 6, 8 ЖК УРСР, що є підставою для визнання вказаного договору оренди недійсним та виселення відповідача-1 із спірного приміщення.

Посилання відповідача-1 на те, що позивачем був пропущений без поважних причин строк позовної давності для звернення до суду з даною позовною заявою, апеляційний господарський суд вважає необгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України „Про місцеве самоврядування” право комунальної власності - це право територіальної громади розпоряджатися майном, що належить їй як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. Пунктом 5 ст. 16 Закону України „Про місцеве самоврядування” передбачено, що від імені громади права суб’єкта комунальної власності здійснюють ради. Подільська районна у м. Києві рада здійснює повноваження власника майна.

Відповідно до рішення сесії Подільської районної у м. Києві ради повноваження щодо надання в орендне користування комунального майна делеговані Подільській районній у м. Києві державній адміністрації. Крім цього, рішенням Подільської районної у м. Києві ради № 49 від 27.12.2001 року створено КП „Оренда”, до компетенції якого згідно зі Статутом відноситься укладання договорів оренди нежитлових приміщень комунальної власності, та контроль за використанням цього майна. Згідно з п. 4.3. Статуту КП „Оренда” засновник(Подільська районна у м. Києві рада) не має права втручатися в оперативну і господарську діяльність зазначеного підприємства. КП „Оренда” безпосередньо підпорядковується виконавчому органу засновника (Подільській районній у м. Києві державній адміністрації).

З наведеного свідчить, що Подільська районна у м. Києві рада передала повноваження відносно надання в оренду нежитлових приміщень Подільській районній у м. Києві державній адміністрації та повноваження відносно укладення договорів оренди нежитлових приміщень КП „Оренда”. Чинним законодавством не передбачено обов’язку Подільської районної у м. Києві ради, як органу місцевого самоврядування, контролювати надання в орендне користування приміщень комунальної власності та здійснювати перевірку статусу приміщень при їх наданні в орендне користування.

Доказами доведено, що Подільська районна у м. Києві рада не уповноважувала ні Подільську районну у м. Києві державну адміністрацію, ні КП „Оренда” надавати спірне житлове приміщення в оренду, а тому колегія суддів вважає, що Подільська районна у м. Києві рада не знала про укладення спірного договору.

З матеріалів справи вбачається, що Подільській районній у м. Києві раді стало відомо про порушення своїх прав лише після проведення прокурорської перевірки додержання вимог законодавства про комунальну власність.

На запит заступника прокурора Подільського району м. Києва від 24.12.2007 р. № 1356 до Подільської районної у м. Києві державної адміністрації було отримано лист-відповідь від 26.12.2007 р. № 5688, з якого вбачається, що приміщення, загальною площею 104,0 кв. м., розташоване на третьому поверсі будинку № 39 літ. А по вул. Оболонській в м. Києві, відноситься до житлового фонду і являється 4-х кімнатною квартирою загальною площею 105,3 кв. м. (корисна площа 72,5 кв. м.).

Листом від 4.03.2008 р. КП „Оренда” фактично визнало помилковість укладення спірного договору та не заперечує проти задоволення позовних вимог.(а.с. 46). Розпорядженням Подільської райдержадміністрації м. Києва № 1125 від 8.12.1999 року було передано в орендне користування ПП „Буддизайн” спірне приміщення, як нежитлове.(а.с. 60).

Як випливає з матеріалів справи, на час підписання договору оренди від 06.11.2002 р. у КП „Оренда” були документи, які свідчили про те, що спірне приміщення мало статус не житлового, і тільки в ході прокурорської перевірки з’ясувалось, що об’єктом оренди є житлове приміщення. Так, договір оренди від 06.11.2002 р. підписаний сторонами, КП „Оренда” та ТОВ „Буддизайн”, згідно умов вказаного договору в оренду було передано приміщення по вул. Оболонській, 39, на третьому поверсі, площею 104 кв. м. для розміщення службових приміщень. В цьому договорі відсутні дані про те, що було передано в оренду саме житлове приміщення.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що перебіг трирічного строку позовної давності почав відліковуватись від дня, коли Подільська районна у м. Києві рада(позивач) дізналась про порушення своїх прав у сфері оренди комунальної власності, зокрема, з грудня 2007 року, з дати початку прокурорської перевірки на предмет додержання вимог законодавства у сфері комунальної власності, а тому звернення до суду з позовом відбулось в межах строку позовної давності.

Відносно посилання відповідача-1 на порушення господарським судом першої інстанції норм процесуального права, а саме ст. 77 ГПК України, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. У випадку, коли нез’явлення представників сторін не перешкоджає розгляду справи по суті, суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами. А тому, норма ст. 77 ГПК України передбачає право, а не обов’язок суду відкласти розгляд справи.

Таким чином, апеляційний господарський суд не вбачає обставин, які б свідчили про порушення господарським судом першої інстанції при прийнятті рішення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що господарським судом першої інстанції в процесі розгляду справи в достатній мірі з’ясовані та доведені обставини, що мають значення для справи. Рішення прийнято судом у повній відповідності з матеріалами справи та з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 103, 104, 105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду м.Києва від03.04.2008р. у справі № 3/107 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу № 3/107 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Буравльов С.І.

Судді                                                                                          Калатай Н.Ф.

Шапран В.В.

15.07.08 (відправлено)