ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

28.02.2008

Справа №2-25/1024-2008

За позовом Державного підприємства «Дельта – лоцман», 54001, м. Миколаїв, вул.. Лягіна, 27

До відповідача Державного підприємства «Керченський морський торговельний порт», 98312, м. Керч, вул.. Кірова, 28

Про стягнення 31878,25 доларів США

Суддя О.Ю. Копилова

Представники:

Від позивача – Шубович А.В., представник, дов. від 04.02.2008 року

Від відповідача – Климачева Л.С., юрисконсульт, дов. від 06.10.2005 року

Обставини справи:

Позивач – ДП «Дельта – лоцман» звернувся до Господарського суду АР Крим з позовною заявою до відповідача – ДП «Керченський морський торговельний порт», просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 27922,31 доларів США, пеню у розмірі 2001,34 долара США, штраф у розмірі 1954,60 доларів США, всього 31878,25 доларів США.

В обґрунтування заявленого позову ДП «Дельта – лоцман» посилається на те, що відповідачем у порушення наданої ним гарантії оплати послуг, згідно виставлених рахунків, не здійснив оплату лоцманського проведення та регулювання руху суден, відповідно до взятих на себе обов’язків, у зв’язку з чим виникла заборгованість в сумі 27922,31 доларів США, та були нараховані відповідні штрафні санкції та пеня.

04.02.2008 року до Господарського суду АР Крим надійшла заява позивача про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 2001,34 долара США та штраф у розмірі 1954,60 доларів США, всього – 3955,94 долара США. Крім того, позивач зазначив, що відповідачем сума основного боргу погашена.

Вказана заява позивача прийнята судом до розгляду.

19.02.2008 року до Господарського суду АР Крим надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд відмовити в задоволенні вимог про стягнення пені та штрафу.

28.02.2008 року позивач надав суду заперечення на відзив відповідача, відповідно до яких просить суд позовні вимоги задовольнити.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

На підставі правочину між позивачем та відповідачем, шляхом прийняття до виконання замовлень, суднам, які знаходились під агентуванням відповідача, були надані послуги з лоцманського проведення та регулювання руху суден.

Фактичне виконання позивачем послуг з лоцманського проведення та регулювання руху суден підтверджується лоцманськими квитанціями та квитанціями служби регулювання руху суден, в яких зазначено лоцмана, який здійснював проводку судна, назву судна, порту заходу/призначення, дату та час прибуття/вибуття (т. 1 а.с. 28-150; т. 2 а.с. 1-150; т. 3 а.с. 1-121).

При обґрунтуванні позовних вимог, ДП «Дельта – лоцман» посилається на приписи ст.. 3, 106, 115 Кодексу торгового мореплавства України, крім того зазначає, що наказом Міністерства транспорту України від 27.06.1996 року № 214 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 374/1399 від 24.07.1996 року) затверджені збори та плати за послуги, що надаються суднами у морських торговельних портах України, в тому числі лоцманський збір та збір за користування послугами служби регулювання руху суден.

На підставі заявок відповідача в період з 03.10.2007 року по 31.10.2007 року позивач надав послуги з регулювання руху суден та лоцманського проведення суднам, на суму 27922,31 долара США.

Як зазначив позивач, відповідачем сума боргу погашена не була у зв’язку з чим були нараховані відповідні штрафні санкції.

У відповідності до статті 106 Кодексу торговельного мореплавства України із суден, що користуються послугами державних морських лоцманів справляється лоцманський збір.

Із суден, що користуються послугами служби регулювання руху суден, справляється збір згідно зі статтею 115 Кодексу торговельного мореплавства України.

Порядок та розмір лоцманських зборів та зборів за користування послугами служби регулювання руху суден затверджений наказом Міністерства транспорту України від 27.06.1996 № 214 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 374/1399 від 24.07.1996).

Лоцманський збір та збір за користування послугами служби регулювання руху суден збори не віднесені Кодексом торговельного мореплавства України до портових зборів, а тому, операції з поставки таких послуг є об'єктом оподаткування податком на додану вартість.

Відповідно до статті 106 Кодексу торговельного мореплавства України із суден, що користуються послугами державних морських лоцманів, справляється лоцманський збір, порядок справляння і розмір якого встановлюються Міністерством транспорту України за погодженням з Міністерством економіки України.

Згідно частини 1 статті 115 Кодексу торговельного мореплавства України із суден, що користуються послугами служби регулювання руху суден, справляється збір, порядок справляння і розмір якого встановлюються Міністерством транспорту України за погодженням з Міністерством економіки України.

Однак, судом приймається до уваги заява позивача про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 2001,34 долара США та штраф у розмірі 1954,60 доларів США, всього – 3955,94 долара США. Крім того, позивач зазначив, що відповідачем сума основного боргу погашена.

Отже, суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Позивачем були заявлені вимоги щодо стягнення штрафних санкцій (пені у розмірі 2001,34 долара США та штрафу у розмірі 1954,60 доларів США, всього – 3955,94 долара США).

Суд вважає, що нарахування штрафних санкцій здійснено неправомірно, оскільки умовами правочину між ДП «Дельта – лоцман» та ДП «Керченський морський торговий порт» не були передбачені штрафні санкції.

Суд не може погодитись із посиланнями позивач на приписи п. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у зв’язку з тим, що п. 2 ст. 231 Господарського кодексу України види та розміри штрафних санкцій, в той час як, п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Крім того, слід підкреслити, що згідно до ст.. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, відповідно до ст.. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

У судовому засіданні були оголошені вступна та резолютивна частини рішення згідно статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний у відповідності до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України 06.03.2008 року.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 22, 32, 33, 34, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Копилова О.Ю.