ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2008 р.

№ 2-21/488.1-2007 (2-29/992-06)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В., Цвігун В.Л.,

за участю представників:

позивача

- не з'явився,

відповідачів

- Мельніков І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Фонду майна АР Крим

на постанову

від 19.11.2007 Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі

№2-21/488.1-2007

за позовом

Санаторію ім.А.П.Чехова Міністерства охорони

здоров’я України

до

1.ТОВ "Регіональний проект";

2.Фонду майна АР Крим

про

розірвання договору оренди №1 від 15.03.2002,

стягнення 23406,79 грн. боргу та 4388,38 грн. пені,

зобов'язання першого відповідача звільнити займану будівлю

До початку судового засідання від Санаторію імені А.П.Чехова Міністерства охорони здоров'я України надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на пізніший термін у зв'язку з хворобою представника Санаторію Степанищевої Ю.І., яке колегією відхиляється з тих мотивів, що ст.28 ГПК України не обмежує кількість представників сторін у судовому процесі, а наявна у справі довіреність від 07.08.2007 (а.с.13, том 3) свідчить про те, що іншим повноважним представником Санаторію імені А.П.Чехова Міністерства охорони здоров'я України на даний час є також Кірдєєва Н.Г., доказів поважності причин неявки якого у судове засідання касаційної інстанції скаржником не надано.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду АР Крим від 14-15.08.2007 (суддя Чонгова С.І.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 19.11.2007 (судді: Латинін О.А., Антонова І.В., Дугаренко О.В.), припинено на підставі п.11 ч.1 ст.80 ГПК України провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 23406,79 грн. боргу та 4388,38 грн. пені з огляду на відсутність предмета спору. В решті позовних вимог відмовлено у зв'язку з їх необгрунтованістю.

Рішення мотивоване обставинами погашення орендарем заборгованості по орендній платі та нарахованій пені в позасудовому порядку та невідповідності позовної вимоги орендодавця про розірвання договору оренди №1 від 15.03.2002 з підстав невнесення орендної плати положенням ст.ст.782,783 ЦК України.

Фонд майна АР Крим в поданій касаційній скарзі просить рішення та постанову скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди №1 від 15.03.2002 та зобов'язання орендаря повернути позивачу займану будівлю, посилаючись на невідповідність вказаного договору оренди вимогам ст.287 ГК України та ст.5 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”.

Колегія суддів, перевіривши фактичні обставини справи на предмет повноти їх встановлення та правильності юридичної оцінки судами попередніх інстанцій та заслухавши пояснення присутнього у засіданні представника другого відповідача, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані рішення та постанова –скасуванню з передачею справи в частині позовних вимог про розірвання договору оренди №1 від 15.03.2002 та зобов'язання ТОВ "Регіональний проект" звільнити займану будівлю на новий розгляд до суду першої інстанції з наступних підстав.

Залишаючи без змін первісне рішення про часткову відмову в позові апеляційний господарський суд виходив з того, що:

15 березня 2002 року між санаторієм імені А.П.Чехова Міністерства охорони здоров'я України та товариством з обмеженою відповідальністю "Регіональний проект" укладено договір оренди №1 зі строком дії –10 років з моменту підписання.

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 договору орендар приймає в строкове користування за плату з правом викупу окреме індивідуально визначене майно, а саме, будівлю корпусу № 1 санаторію ім. А.П.Чехова, площею 1544,04 кв.м., яка розташована за адресою: м. Ялта, вул. Халтуріна, 28 (з інфраструктурою та інженерними комунікаціями) для організації рекреаційного комплексу - пансіонату сімейного відпочинку.

Оскільки перший відповідач в позасудовому порядку погасив заборгованість у сумі 23406,79 грн. та пеню у сумі 4388,38 грн., провадження у справі в цій частині позовних вимог підлягає припиненню на підставі п.11 ч.1 ст.80 ГПК України з огляду на відсутність предмета спору.

Апеляційна інстанція визнала, що лист позивача від 04.11.2005 №185 (а.с.161, том 1) не є відмовою від договору в розумінні ст.782 ЦК України, оскільки крім посилань на наявність заборгованості містить інші підстави, які передбачають можливість розірвання договору з дотриманням порядку, встановленого ст.188 ГК України. Вказаний лист також не є пропозицією про дострокове розірвання договору в порядку ст.188 ГК України, оскільки такої пропозиції не містить.

Крім того, претензіями від 20.10.2006 та від 12.01.2007 позивач запропонував орендарю розірвати договір оренди №1 від 15.03.2002.

Однак, згідно з ч.3 ст.291 ГК України на вимогу однієї з сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст.188 цього Кодексу.

Оскільки позивачем порядок розірвання договору не дотримано, вимог про відмову від договору не заявлялося, апеляційна інстанція погодилася з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про розірвання договору на підставах, вказаних в позовній заяві, задоволенню не підлягають.

Хоча другим відповідачем і зазначено Фонд майна АР Крим, фактично конкретних вимог до нього не заявлено, в зв'язку з чим в позові до Фонду майна АР Крим відмовлено.

Проте, колегія не може погодитися з висновками суду в частині позовних вимог про розірвання договору оренди №1 від 15.03.2002 та зобов'язання ТОВ "Регіональний проект" звільнити займану будівлю з огляду на таке.

Розглядаючи спір, суди попередніх інстанцій виходили з того, що належним позивачем у даній справі є Санаторій імені А.П. Чехова Міністерства охорони здоров'я України.

Проте, відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду мають право звертатися підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльної, за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Судами було встановлено, що предметом оренди за спірним договором є об'єкт державної власності. Це також підтверджується і матеріалами справи.

Зі змісту статті 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних відносин) вбачається, що Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва є орендодавцем щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук. Державні підприємства можуть бути орендодавцями лише щодо окремого індивідуально визначеного майна та нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 м на одне підприємство.

Подібна норма також міститься у частині 1 статті 287 Господарського кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, де також вказано, що орендодавцем нерухомого майна, яке перебуває у державній власності, є Фонд державного майна України та його регіональні відділення.

Згідно з частиною 2 пункту 4 Розділу IX "Прикінцеві положення" ГК України до господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов'язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Оскільки з 1 січня 2004 року Санаторій імені А.П.Чехова Міністерства охорони здоров'я України втратив право бути орендодавцем нерухомого майна, що перебуває у державній власності, право на звернення до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні спірним орендованим майном належить саме регіональному відділенню Фонду державного майна України в АР Крим. Разом з тим, вказаний орган не був залучений до участі, а Фонд майна АР Крим був помилково залучений до участі справі в якості іншого відповідача, не будучи стороною договору оренди №1 від 15.03.2002, будь-які докази про те, що Санаторій імені А.П.Чехова Міністерства охорони здоров'я України, пред'являючи даний позов, діяв від імені вищезазначеного регіонального відділення та був наділений відповідними повноваженнями, у матеріалах справи відсутні й судами не досліджувалися.

Колегія враховує, що наведеної правової позиції також дотримується Верховний Суд України при касаційному перегляді судових рішень у справах про розірвання договору оренди та виселення (постанова ВСУ від 18.09.2007 у справі №9/74).

Наведене вище свідчить про неповне з’ясування судами обставин справи в частині позовних вимог про розірвання договору оренди №1 від 15.03.2002 та зобов'язання ТОВ "Регіональний проект" звільнити займану будівлю та є підставою для її передачі на новий розгляд в цій частині позовних вимог.

Зазначеним обставинам, які безпосередньо стосуються предмета даного господарського спору, судами першої та апеляційної інстанції всупереч вимогам ст.43 Господарського процесуального кодексу України не надано ретельної правової оцінки, а згідно імперативних вимог ч.2 ст.1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні та постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази чи додатково перевіряти наявні у справі докази.

Зважаючи на викладене, касаційна інстанція на підставі ч.2 ст.1115 Господарського процесуального кодексу України дійшла висновку про неповне встановлення обставин справи та обумовлену цим неможливість надання належної юридичної оцінки всім обставинам справи, в зв’язку з чим справа підлягає направленню на новий розгляд в частині позовних вимог про розірвання договору оренди №1 від 15.03.2002 та зобов'язання ТОВ "Регіональний проект" звільнити займану будівлю для достовірного з’ясування інших обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення спору в цій частині позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1115,1117–11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фонду майна АР Крим задовольнити частково.

Рішення господарського суду АР Крим від 14-15.08.2007 та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 19.11.2007 у справі №2-21/488.1-2007 скасувати в частині позовних вимог про розірвання договору оренди №1 від 15.03.2002 та зобов'язання ТОВ "Регіональний проект" звільнити займану будівлю з передачею справи в цій частині позовних вимог на новий розгляд до господарського суду АР Крим.

Головуючий, суддя                     В.Овечкін

Судді:                     Є.Чернов

В.Цвігун