ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2008 р.

№ 34/479-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Т.Б. Дроботової - головуючого

Н.О. Волковицької

Л.І. Рогач

за участю представників:

позивача

Юр'єв Ю.Ю. –директор

відповідача

Повіланський О.О. –дов. від 06.03.2008р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агора"

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.11.2007 року

у справі

№ 34/479-07 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агора"

до

Державного підприємства "Дніпропетровський завод прецизійних труб

про

стягнення 394000грн. збитків

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агора" звернулося до господарського суду з позовом до Державного підприємства "Дніпропетровський завод прецизійних труб про відшкодування 394000грн. збитків у вигляді неодержаного доходу, заподіяних внаслідок неправомірних дій відповідача, який не виконав своїх зобов'язань по поставці труб, посилаючись на приписи статей 16, 22, 526, 527, 610-611, 623 Цивільного кодексу України.

Відповідач відхилив позовні вимоги повністю, вказавши на належне виконання своїх зобов'язань, та судові рішення, якими встановлено порушення зобов'язань саме позивачем у даній справі.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2007р. (суддя Примак С.А.) у позові відмовлено. Судове рішення вмотивовано відсутністю причинного зв'язку між невиконанням відповідачем договірних зобов'язань перед позивачем та неможливістю виконання позивачем договору з третьою особою, тобто, недоведеністю спричинених збитків згідно статті 22 Цивільного кодексу України.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.11.2007р. (судді: Сизько І.А. –головуючий, Тищик І.В., Чоха Л.В.) судове рішення залишено без змін з мотивів його законності та обґрунтованості, також апеляційна інстанція зазначила, що, звертаючись з вимогою про відшкодування збитків, позивач не довів також саме заподіяння збитків, неправомірність дій відповідача, вину відповідача у заподіянні збитків, причинно-наслідковий зв'язок дій відповідача та понесених збитків.

Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалені у даній справі судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення та неправильне застосування судами норм матеріального права; вважає помилковими висновки судів про відсутність доказів у підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та завданням збитків, помилковою оцінку правовідносин сторін.

Відповідач у відзиві на касаційну скаргу та усно в судовому засіданні вказав на законність та обґрунтованість судових рішень.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно положень частини 2 статті 1115 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція перевіряє юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 02.04.2003р. Державне підприємство "Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади", правонаступником якого є державне підприємство "Дніпропетровський завод прецизійних труб" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Агора" уклали договір № 21 на переробку давальницької сировини, за умовами якого позивач передає відповідачу давальницьку сировину, а відповідач її приймає, здійснює її переробку та виробництво готової продукції в порядку та на умовах, передбачених договором.

За актом звіряння розрахунків станом на 22.11.06р. на зберіганні у відповідача знаходилась труба ПТ-1М 25Х2мм вагою 926кг.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.06.2007р. залишено без змін постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.03.2007р. та господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2006р. у справі № 20/341-06 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агора" до Державного підприємства "Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади", Державного підприємства "Придніпровський завод прецизійних труб" про стягнення 88568грн. та за зустрічним позовом Державного підприємства "Придніпровський завод прецизійних труб" та Державного підприємства "Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агора" про стягнення 113087,17грн. за правовідносинами, пов'язаними з виконанням договору № 21 на переробку давальницької сировини від 04.03.2003р.; позивач звернувся з первісним позовом у серпні 2006р.

Вказаними судовими рішеннями було встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Агора" договірних зобов'язань за договором № 21 на переробку давальницької сировини від 04.03.2003р., а саме: в порушення пункту 3.10 договору позивач не вивіз виготовлену з давальницької сировини продукцію.

Факти, встановлені цими судовими рішеннями, не підлягають повторному доведенню в даній справі на підставі частини 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

Також судами встановлено, що 23.05.2006р. (тобто, у період, що був предметом дослідження судовими рішеннями, які є преюдиціальними) позивач та фірма "А.Р.L Cutting", Чеська республіка, уклали контракт № АА-23-05/06, за яким позивач продає контрагенту спеціально підготовлену титанову трубу марки ПТ-1М 25Х2мм вагою 926кг в кількості 495 штук; ціна контракту за розрахунком позивача становить 394000грн.; строк виконання контракту –до 07.02.2007р.

Предметом спору є відшкодування за рахунок відповідача збитків в сумі 394000грн. неодержаного позивачем доходу через невиконання контракту № АА-23-05/06 від 23.05.2006р. в зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань по передачі труб, виготовлених з давальницької сировини

Згідно із статтею 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності сукупності умов, що включають наявність збитків, протиправність дій винної особи, причинного зв’язку між діями особи та збитками, вини особи, що спричинила збитки.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Зміст зобов’язання, спосіб його виконання, підстави застосування відповідальності визначаються договором сторін зобов’язання та положеннями законодавства, що регулює вказаний вид правовідносин.

Перевіривши у відповідності до частини 2 статті 1115 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що суди в порядку статей 43, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно і об’єктивно розглянули в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази; належним чином проаналізували зобов’язальні відносини сторін, що виникли та існували між сторонами на підставі договору № 21 на переробку давальницької сировини; встановили та дослідили обставини виконання зобов’язань за вказаним договором та з урахуванням статей 22, 610, 623 Цивільного кодексу України, статті 33 Господарського процесуального кодексу України суди дійшли законних і обґрунтованих висновків про недоведеність порушення договірних зобов’язань відповідачем та відсутність підстав для відшкодування збитків.

Судова колегія погоджується з висновками судів в частині недоведеності позивачем неправомірних дій відповідача та причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та збитками, оскільки судами правильно застосовано статтю 35 Господарського процесуального кодексу України щодо встановлення обставин невиконання відповідачем вимоги позивача від 02.06.2006р., а невиконання відповідачем письмової вимоги позивача від 23.01.2007р. не впливає на можливість виконати контракт від 23.05.2006р.

На підставі встановлених фактичних обставин місцевим господарським судом з'ясовано дійсні права і обов'язки сторін, правильно застосовано матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, та обґрунтовано відмовлено в позові.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції, відповідно до частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України, повторно розглядаючи справу, повно з’ясував обставини, які мали значення для правильного розгляду поданої заявником апеляційної скарги. Висновки апеляційного суду, ґрунтуються на доказах, наведених в постанові суду, та відповідають положенням чинного законодавства. Як наслідок, прийнята апеляційним господарським судом постанова відповідає положенням статті 105 Господарського процесуального кодексу України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 "Про судове рішення" зі змінами та доповненнями.

Посилання скаржника на інші обставини не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на положення статті 1117 Господарського процесуального кодексу України та з підстав їх суперечності матеріалам справи.

Твердження заявника про порушення і неправильне застосування господарськими судами норм матеріального права не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи, в зв’язку з чим підстав для скасування судових рішень колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтею 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агора" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.11.2007 року у справі № 34/479-07 господарського суду Дніпропетровської області та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2007 року залишити без змін.

Головуючий Т. Дроботова

Судді: Н. Волковицька

Л. Рогач