ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2008 р.

№ 28/163-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді

суддів

Кота О.В.

Владимиренко С.В.

Шевчук С.Р.

розглянувши касаційну скаргу

Закритого акціонерного товариства "Автомобільна група "Віпос"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2007 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25 жовтня 2007 року

у справі № 28/163-07

за позовом

Закритого акціонерного товариства "Автомобільна група "Віпос"

До

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ауді-Центр "Кватро"

Про

Стягнення 573 052 грн. 35 коп. та витребування майна

за участю представників:

позивача: Стадній Ю.В.;

відповідача: Божок І.М.,

встановив:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області (суддя Манько Г.В.) від 23 квітня 2007 року у справі № 28/163-07 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25 жовтня 2007 року (Дмитренко А.К., Крутовських В.І,, Прокопенко А.Є.) рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

Закрите акціонерне товариства "Автомобільна група "Віпос" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів, оскільки судами при винесенні оскаржуваних судових актів порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Господарськими судами встановлено, що 12.12.06 між сторонами укладений договір відповідального зберігання № ОТ-2006786, за яким поклажодавець - закрите акціонерне товариство "Автомобільна група "Віпос" передає, а зберігач - товариство з обмеженою відповідальністю"Ауді-Центр "Кватро" зобов'язується прийняти на відповідальне зберігання автомобіль марки AUDI A 6 ALLROAD quattro 3.0 ТДТ, 6-ст. механіка, номер кузова WAUZZZ4F77N043521, двигун АSB 039727 у комплектації відповідно до додатку до цього договору і повернути його поклажодавцю збереженим.

Зазначений автомобіль був переданий відповідачу на підставі акту приймання-передачі 13.12.06.

У п. 1.3 договору вказано, що передача автомобіля на відповідальне зберігання не тягне за собою перехід права власності на нього до зберігача.

Пунктом 2.1.7 договору № ОТ-2006786 встановлено обов'язок зберігача повернути автомобіль поклажедавцю за першою вимогою протягом одного дня, але не пізніше 25 грудня 2006 року.

Згідно з п. 6.3. у випадку порушення п. 2.1.7. договору "Зберігач" виплачує "Поклажедавцю" штраф у розмірі 50% від вартості автомобіля, вказаної в п.1.2. цього Договору.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 191 017,45 грн. (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог) з посиланням на п.2.1.7 договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Господарськими судами встановлено, що відповідач умови договору зберігання №ОТ-2006786 від 12.12.2006р. виконував належним чином, з додержанням вимог ст. 526 ЦК України.

Крім того, встановлено, що доказів звернення до відповідача з вимогою, враховуючи п.2.1.7 Договору, повернути автомобіль позивачем не надано.

Разом з цим, умовами договору не передбачено порядок повернення автомобіля.

Згідно вимог ст. 611 Цивільного кодексу України правові наслідки (припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди) наступають лише у разі порушення зобов'язання.

Виходячи з викладеного, та враховуючи, що відповідач не порушував умови договору, господарські суди підставно не застосували ст. 611 ЦК України та не стягнули заявлену позивачем до стягнення суму штрафу.

Матеріали справи свідчать про те, що господарськими судами в порядку ст. 43 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно досліджено матеріали справи в їх сукупності і вірно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарськими судами норм законодавства при прийнятті рішення і постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових актів колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2007 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25 жовтня 2007 року № 28/163-07 залишити без змін, а касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Автомобільна група "Віпос" –без задоволення.

Головуючий суддя                                                  О. Кот

судді:                                                  С. Владимиренко

С. Шевчук