ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

11 лютого 2008 р., 12 год. 00 хв.                                                  Справа № 8/259

Суддя – В.С. Русняк

Секретар судового засідання - помічник судді – Н.Ю. Рабцун

За позовом Державного підприємства Закарпатського Вертолітного Виробничого Об’єднання, смт. Дубове Тячівського району

до відповідача Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області, м. Тячів

про визнання недійсними вимоги Управління Пенсійного фонду в Тячівському районі про сплату боргу №Ю-7 від 06.02.06, №Ю-7 від 10.04.06, №Ю-7 від 08.08.06, №Ю-7 від 05.09.06, №Ю-7 від 03.10.06, №Ю-7 від 07.11.06, №Ю-7 від 05.01.07, №Ю-7 від 05.02.07, №Ю-7 від 06.03.07

Представники:

Від позивача – Бережник М.Ю. –генеральний директор;

– Олашин О.А. –представник, довіреність №1-08 від 15.01.08;

Від відповідача –Тиводар М.В. –начальник юридичного відділу, довіреність №102/01 від 09.01.08

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство Закарпатське Вертолітне Виробниче Об’єднання, смт. Дубове Тячівського району звернулось з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області, м. Тячів про визнання недійсними вимоги Управління Пенсійного фонду в Тячівському районі про сплату боргу зі страхових внесків за: №Ю-7 від 06.02.06 на суму –11634,29 грн., №Ю-7 від10.04.06 на суму –8775,64 грн., №Ю-7 від 08.08.06 на суму 2954,89 грн., №Ю-7 від 05.09.06 на суму 6215,61грн., №Ю-7 від 03.10.06 на суму 3440,41 грн., №Ю-7 від 07.11.06 на суму 15711,64 грн., №Ю-7 від 05.01.07 на суму 11378,14 грн., №Ю-7 від 05.02.07 на суму 21468,62 грн., №Ю-7 від 06.03.07 на суму 8144,77 грн.

У судовому засіданні 07.02.2008р. оголошувалась перерва до 11.07.2008р.

Позовні вимоги про визнання недійсними вимог про сплату боргу зі страхових внесків за №Ю-7 від 06.02.06, №Ю-7 від 10.04.06, №Ю-7 від 08.08.06, №Ю-7 від 05.09.06, №Ю-7 від 03.10.06, №Ю-7 від 07.11.06, №Ю-7 від 05.01.07, №Ю-7 від 05.02.07, №Ю-7 від 06.03.07 мотивовано зокрема тим, що вказані вимоги не відповідають вимогам діючого законодавства України, виходячи з наступного. Відповідачем в порушення вимог п. 8.3 Інструкції ПФУ від 19.12.2003 р. та ч.ч. 3, 6 ст. 20 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” №1058 від 09.07.2003 р. (далі –Закон №1058) фактично було проведено самостійне обчислення сум зобов’язань підприємства без фактичного проведення перевірки і складання відповідних актів перевірок, без перевірки інформації про суми зобов’язань у нашій звітності, яку позивач подавав до ПФУ і сум фактично оплачених зобов’язань, без бухгалтерських та інших документів, які підтверджували би саме таку суму зобов’язань.

Відповідач проти позовних вимог заперечує посилаючись при цьому на пропущення позивачем строку звернення до суду без поважних причин та на правомірність винесених вимог про сплату боргу зі страхових внесків.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачем заявлено позов про визнання недійсними вимог №Ю-7 від 06.02.06, №Ю-7 від 10.04.06, №Ю-7 від 08.08.06, №Ю-7 від 05.09.06, №Ю-7 від 03.10.06, №Ю-7 від 07.11.06 з пропуском строку звернення до суду (ст. 99 КАС України).

Позивачем подано клопотання про поновлення строку, ухвалою суду від 07.07.2008р. в поновленні строку по вказаним вимогам позивачу було відмовлено у зв’язку з відсутністю поважних причин (Ухвала суду від 07.02.2008 р. в матеріалах справи).

Згідно з ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. В даному випадку на цьому наполягає відповідач, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити, у зв'язку з пропуском позивачем строку для звернення до суду без поважних причин.

Щодо визнання недійсними вимог №Ю-7 від 05.01.07, №Ю-7 від 05.02.07, №Ю-7 від 06.03.07, які були заявлені позивачем у межах строку для звернення до суду.

Відповідно до п.п. 2.3 ст. 106 Закону №1058 суми страхових внесків своєчасно нараховані та/або не обчислені страхувальниками у строки, визначені ст. 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках передбачених ч. 3 ст. 20 цього Закону вважаються простроченою заборгованістю зі сплати страхових внесків (недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій. Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і строки, визначені правлінням Пенсійного фонду надсилають страхувальникам, які мають недоїмку вимогу про її сплату, яка є виконавчим документом.

Вимоги про сплату боргу виставлені Управлінням Пенсійного фонду України у Тячівському районі відповідно до ст. 106 Законом №1058 на підставі самостійно нарахованих позивачем страхових внесків, які він задекларував у щомісячних розрахунках поданих відповідачу, а саме, вимог №Ю-7 від 05.01.07 виставлених Управлінням Пенсійного фонду в Тячівському районі на недоїмку в сумі 11378,14 грн., яка утворилась за листопад 2006 р. строк сплати якої настав 20.12.2006 р.

Вимога №Ю-7 від 05.01.07 виставлена на недоїмку на суму 21468,67 грн., яка утворилась за грудень 2006 р. строк сплати якої настав 20.01.2007 р.

Вимога №Ю-7 від 06.03.07 виставлена на недоїмку на суму 8144,77 грн., яка утворилась за січень 2007 р. строк оплати якої настав 20.02.2007 р.

Згідно ч. 5 ст. 106 Закону №1058 суми, що надходять від страхувальника чи ДВС погашають суми боргу в порядку календарної черговості їх виникнення.

Оскільки, позивачем несвоєчасно та не в повному обсязі, та строки встановлені Законом №1058 погашались страхові внески самостійно зазначених платником, а тому відповідач правомірно та на підставі діючого законодавства виставив позивачу оспорювані ним вимоги і підстав для їх визнання недійсними судом не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись, ст.ст. 99, 100, 158 –163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          В позові відмовити повністю.

2.          Повний текст постанови виготовлений і підписаний 13.02.2008 р.

3.          Постанова набирає законної сили і підлягає оскарженню в порядку і строки, визначені ст. 186 КАС України.

Суддя В.С. Русняк