ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.11.08 р.                     Справа № 38/168

Господарський суд Донецької області у складі судді Радіонової О.О.

при секретарі судового засіданні Какуша Н.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Віва” м. Луцьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Іділлія” м.Горлівка Донецька область

про стягнення 169 476грн.18коп.

за участю

представників сторін:

від позивача: Сідімянцева О.М. - начальник юридичного відділу за дов. № 0311-Д-08 від 03.11.2008р.

від відповідача: не з’явився

Суть спору:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Віва” м. Луцьк, звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Іділлія” м.Горлівка Донецька область про стягнення основного боргу в сумі 110 657грн.45коп., 3% річних в сумі 1 109грн.20коп., пені в сумі 2 380грн.80коп. та штрафу в сумі 55 328грн.73коп., а всього 169 476грн.18коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на генеральний договір дистрибуції № 2910/1-3-07 від 21.10.2007р.

13.10.2008р. на адресу господарського суду надійшов лист із Головного управління статистики у Донецькій області від 08.10.2008р. № 14/4-20/1640, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю “Іділлія” значиться у ЄДРПОУ як юридична особа (ідентифікаційний код 30585187) та знаходиться за адресою: 84629, Донецька область, м.Горлівка, Микитівський район, просп. Леніна, 231. Лист судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи.

Відповідач у судові засідання не з’явився, вимоги ухвал суду не виконав, витребувані документи не представив, про причину неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджено відміткою канцелярії суду, а саме ухвала про порушення справи від 03.10.2008р. була направлена відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням 03.10.2008р., ухвала про відкладення розгляду справи від 16.10.2008р. була також направлена відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням 16.10.2008р. та повернутими на адресу господарського суду поштовими повідомленнями № 10000048 з відміткою “вручено 09.10.2008р.особисто Василенко”           та №10009160 з відміткою “вручено 24.10.2008р. особисто Василенко”, тому справу розглянуто за наявними в ній матеріалами відповідно до вимог ст. 75 ГПК України.

15.10.2008р. на адресу господарського суду від позивача надійшов лист №1236 від 13.10.2008р., яким він просить суд залучити до матеріалів справи доручення видане на Алламуратову Любов Олександрівну, який судом розглянутий та залучений до матеріалів справи.

Розгляд справи відкладався, у зв’язку з неявкою відповідача у судове засідання та необхідністю представлення позивачем додаткових документів.

Позивач у судовому засіданні 06.11.2008р. надав лист № 1806 від 03.11.2008р., в якому просить суд залучити до матеріалів докази часткової оплати боргу відповідачем, письмовий розрахунок суми заборгованості, пені та 3% річних, який судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи.

Крім того, позивач надав суду клопотання, в якому просить суд долучити до матеріалів справи платіжні доручення, які підтверджують часткову сплату боргу відповідачем в сумі 427 049,69грн., яке судом розглянуте, задоволене та залучене до матеріалів справи.

Перед початком розгляду справи по суті представника позивача було ознайомлено з правами та обов’язками відповідно із ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні позивач надав клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке судом прийняте до розгляду, уваги та задоволено.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі та вислухавши уповноваженого представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Віва” м.Луцьк (за договором – продавець, далі – позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Іділлія” м.Горлівка Донецька область (за договором – покупець, далі – відповідач) було укладено договір дистрибуції №2910/1-3-07, згідно п.1.2 якого, продавець надає покупцеві права дистриб’ютора в межах Донецької області України, продавець зобов’язується продати, а покупець прийняти та оплатити товар на таких умовах (п.1.3): термін відвантаження продукції здійснюється згідно місячного графіку відвантажень, що зазначається у місячному плані, який доводиться до 25 числа місяця, що передує початку місяця. Покупець повинен надіслати письмову заявку факсовим повідомленням з фіксуванням: найменування, кількості товару, дати складання заявки та бажаної дати поставки продукції (п.1.3.1).

Розділом 2 договору сторони зазначили ціну та порядок розрахунків, а саме: умови та термін оплати: відтермінування платежу 100 відсотків, але не більше, ніж на 21 календарний день з моменту одержання товару (п.2.2).

Розділом 3 сторони визначили відповідальність сторін. За несвоєчасну оплату за отриманий товар покупець сплачує продавцю пеню у розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, за кожен день прострочки від суми несплати. Сплата пені не звільняє покупця від оплати вартості товару (п.3.1)

Згідно п.9.11 договору у разі прострочення виконання покупцем грошових зобов’язань за даним договором, строком понад одного місяця, покупець сплачує на користь продавця штраф у сумі 50% від суми невиконаного грошового зобов’язання.

Згідно п.9.12 договору у разі прострочення виконання покупцем грошових зобов’язань за даним договором, покупець сплачує на користь продавця за кожен день прострочення один відсоток від простроченої суми за неправомірне користування чужими коштами. Продавець вправі вимагати оплату згідно частини першої даного пункту з плином 1 місяця з моменту виникнення простроченої дебіторської заборгованості.

Суд вважає договір дистрибуції №2910/1-3-07 від 21.10.2007р. укладеним згідно вимог ст.638 ЦК України.

На виконання вимог договору позивач поставив та передав відповідачу у власність товару на загальну суму 537 707грн.14коп, що підтверджується видатковими накладними та довіреностями на отримання товару, які містяться у матеріалах справи.

Відповідач частково розрахувався з позивачем на суму 427 049грн.69коп., що підтверджується платіжними дорученнями, які містяться у матеріалах справи та залишок заборгованості станом на 22.09.2008р. складає 110 657грн.45коп.

До теперішнього часу відповідачем заборгованість за поставлену продукцію у розмірі 110 657грн.45коп. не погашена, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Крім того, позивач наполягає на стягненні з відповідача пені за період з 07.12.2007р. по 09.05.2008р. у розмірі 2 380грн.80коп., 3% річних за період 07.12.2007р. по 22.09.2008р. у розмірі 1 109грн.20коп., та штрафу у розмірі 55 328грн.73коп. у зв’язку з порушенням грошового зобов’язання.

Також позивач наполягає на вжитті заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунок відповідача.

Відповідно вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач у підтвердження позовних вимог посилається на розрахунок боргу, пені та 3%річних, договір дистрибуції №2910/1-3-07 від 21.10.2007р., копії видаткових накладних, копії доручень до накладних, взаєморозрахунок з посиланням на банківські виписки, лист №1236 від 13.10.2008р., лист №1806 від 03.11.2008р., клопотання від 06.11.2008р., правовстановлюючі документи тощо.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач обґрунтовує свої вимоги нормами Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, тому судом при розгляді справи застосовані ці норми, бо суд не має право самостійно змінювати предмет або підстави позову.

Оскільки між сторонами по справі уклалися господарські правовідносини, то судом застосовані положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, який регулює правовідношення у господарській сфері.

Господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать (абзац третій ч. 1 ст. 174 ГК України)

Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом в силу приписів абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інши правочини. У випадках встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов’язків може бути настання або не настання певної події.

Ст.509 ЦК України передбачено, що у силу зобов’язання одна особа (боржник) зобов’язана здійснити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи, оплатити кошти та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Суд вважає, оскільки відповідач до теперішнього часу не розрахувався за поставлену продукції на суму 110 657грн.45коп., то вимоги позивача щодо стягнення заборгованості є доказаними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За порушення грошових зобов’язань на підставі ст. 625 ЦК України відповідачу нараховані 3% річних за період з 07.12.2007р. по 22.09.2008р. у сумі 1 109грн.20коп., які суд вважає доказаними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом 3.1 Договору передбачено: за несвоєчасну оплату за отриманий товар покупець сплачує продавцю пеню у розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, за кожен день прострочки від суми несплати. Сплата пені не звільняє покупця від оплати вартості товару .

Договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань врегульовано Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань», згідно з пунктами 1, 3 якого розмір пені за прострочку платежу, що встановлюється за згодою сторони, обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з розрахунку пені, вона розрахована з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ та складає 2 380грн.80коп. за період з 07.12.2007р. по 09.05.2008р., а відтак ця вимога позивача підлягає задоволенню.

Частиною 2 ст. 549 ЦК України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов”язання.

Пунктом 9.11 договору передбачено у разі прострочення виконання покупцем грошових зобов’язань за даним договором строком понад одного місяця, покупець сплачує на користь продавця штраф у сумі 50% від суми невиконаного грошового зобов’язання.

Оскільки сума невиконаного грошового зобов’язання складає 110 657грн.45коп., то позивачем правомірно нарахований штраф у сумі 55 328грн.73коп., що складає 50% від суми невиконаного грошового зобов’язання, який підлягає стягненню з відповідача.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача щодо забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача, оскільки позивачем не надано доказів у його підтвердження.

Позовні вимоги підтверджуються представленими доказами по справі та не спростовуються жодним доказом відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу треба віднести на відповідача, оскільки він необґрунтовано довів розгляд справи до суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.174, 193, 343 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 509, 526, 549, 625, 692 ЦК України, ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82, п.5 ст. 83, 84, 85, 90 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Віва” м. Луцьк до Товариства з обмеженою відповідальністю “Іділлія” м. Горлівка Донецька область про стягнення основного боргу в сумі 110 657грн.45коп., 3% річних в сумі 1 109грн.20коп., пені в сумі 2 380грн.80коп. та штрафу в сумі 55 328грн.73коп., а всього 169 476грн.18коп. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Іділлія” м.Горлівка Донецька область (юридична адреса: 84629, Донецька область, м.Горлівка, пр.Леніна,231, поштова адреса: 83112, м.Донецьк, вул.Адигейська,14, р/р 0618 в ДРУ КБ “Приватбанк”, МФО 335496, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Віва” м. Луцьк (43006, м.Луцьк, вул. Ківерцівська,32, р/р 260054609 в ВОД ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”, МФО 303569, ) основний борг в сумі 110 657грн.45коп., 3% річних в сумі 1 109грн.20коп., пеню в сумі 2 380грн.80коп. та штраф в сумі 55 328грн.73коп., а всього 169 476грн.18коп. держмито у сумі 1 694грн. 76коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Іділлія” м.Горлівка Донецька область (юридична адреса: 84629, Донецька область, м.Горлівка, пр.Леніна,231, поштова адреса: 83112, м.Донецьк, вул.Адигейська,14, р/р 0618 в ДРУ КБ “Приватбанк”, МФО 335496, ) у доход Державного бюджету (Отримувач УДК у Київському районі м. Донецька, банк отримувача: ГУ ДГУ у Донецькій області, р/р 0006, МФО 834016, ОКПО 34687001, код класифікації 21081100, символ звітності 106) штраф у розмірі 150грн. за невиконання вимог господарського суду та непредставлення відзиву на позов.

У адресу Товариства з обмеженою відповідальністю “Іділлія” м.Горлівка Донецька область винести окрему ухвалу.

Текст рішення оголошено у судовому засіданні 06.11.2008року.

Видати накази після набрання рішення законної сили, по закінченні десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

Надруковано 4 примірника:

1 – до справи

3—сторонам у справі