П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

23 вересня
2008  року

м. Київ

Судова палата у господарських
справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого                      Барбари В.П.,

суддів :                               Берднік І.С.,

Гуля
В.С.,

Карпечкіна
П.Ф.,

Колесника
П.І.,

Потильчака
О.І.,

Черногуза
Ф.Ф.,

Шицького
І.Б.,

Щотки
С.О.,

розглянувши за участю:

представника акціонерного

товариства закритого типу

“Феріт” -                                      Ніколаенка О.С.,

представника ОСОБА_2. -      ОСОБА_4,

представника ОСОБА_3. -        ОСОБА_5,

касаційну скаргу акціонерного
товариства закритого типу "Феріт" та касаційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Вищого  господарського  суду
України  від  3
червня  2008  року
у  справі № 25/220-07 за позовом
акціонерного товариства закритого типу "Феріт" до ОСОБА_2, ОСОБА_3
(треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального
округу ОСОБА_6., Управління центрального реєстратора закритого акціонерного
товариства “Комерційний банк "Приватбанк" таОСОБА_1) про визнання недійсним договору, переведення прав й
обов'язків покупця, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 (треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округа ОСОБА_6., управління центрального реєстратора закритого
акціонерного товариства “Комерційний банк "Приватбанк"), про визнання
договору дарування недійсним, переведення прав й обов'язків покупця та
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У  серпні 2006
року  акціонерне   товариство
закритого   типу   “Феріт”  (далі - АТЗТ “Феріт”)  звернулось  до Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2., ОСОБА_3., треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_6.,
управління центрального реєстратора закритого акціонерного товариства
комерційного банку “ПриватБанк” (далі - управління центрального реєстратора ЗАТ
КБ “ПриватБанк”), в якому з урахуванням змін та доповнень просив визнати
недійсним договір дарування, який приховує дійсну угоду - договір
купівлі-продажу, перевести на нього права й обов'язки покупця за цим договором
та визнати право власності  на акції
товариства.

Позивач зазначав, що ОСОБА_2 який був акціонером АТЗТ “Феріт”, 27 вересня 2004 року, на підставі договору подарував
121 акцію  товариства ОСОБА_3, який не був акціонером цього товариства.

Фактично  27
вересня 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу акцій, за якимОСОБА_3.  сплатив  12 100 грн.

Цей договір
суперечить вимогам ч. 1 ст. 25, ст. ст. 28, 32 Закону України “Про господарські
товариства, п. 4.5 Статуту  АТЗТ “Феріт”,
п. 8 Установчого договору АТЗТ “Феріт”, ч. 3 ст. 81 ГК України щодо переважного
права товариства та акціонерів на придбання акцій товариства.

Посилаючись
на  наведене, позивач просив
визнати недійсним договір дарування, який приховує дійсну угоду - договір
купівлі-продажу.

Крім того, на підставі ст. 362 ЦК України позивач просив
перевести на нього  права  й обов'язки покупця 121 акції за оспорюваним
договором від 27 вересня 2004 року та визнати за ним право власності на ці
акції.

У жовтні 2007 рокуОСОБА_1, який є
засновником та акціонером АТЗТ “Феріт”, звернувся до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом, в якому з аналогічних підстав просив
визнати недійсним договір дарування 121 акції АТЗТ “Феріт”, укладений 27
вересня 2004 року  між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як
удавану угоду, що приховує дійсну угоду -
договір купівлі-продажу акцій, перевести права й обов'язки покупця за
цим договором на нього, визнавши за ним право власності на вказані акції.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням господарського
суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2007 року позовні вимоги АТЗТ
"Феріт" задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування від
27 вересня 2004 року, укладений між відповідачами про відчуження 121 акції АТЗТ
"Феріт", як удаваний правочин, який приховує дійсний правочин -
договір купівлі-продажу 121 акції АТЗТ "Феріт" за 12 100 грн.; в
решті позовних вимог товариства відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано недійсним договір дарування від 27 вересня 2004 року, укладений між
відповідачами про відчуження 121 акції АТЗТ "Феріт", як удаваний
правочин, який приховує дійсний  правочин  - договір
купівлі-продажу  121  акції
АТЗТ  "Феріт"  за 12 100 грн.;  переведено
права  й  обов'язки
покупця  121   акції
на   суму  12 100 грн., що належали відповідачу ОСОБА_2
та оформлені за удаваним правочином - договором дарування за відповідачем
ОСОБА_3, на ОСОБА_1 визнано за ним право власності на 121 іменну акцію, зареєстрованих
за ОСОБА_3

Свій висновок про задоволення
позовних вимог про визнання удаваним правочину,
укладеного 27 вересня 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, щодо дарування
121 акції АТЗТ “Феріт”, який фактично приховує договір купівлі-продажу, суд
першої інстанції обгрунтовував наданими сторонами доказами, зокрема, заявою
ОСОБА_2. від 24 липня 2006 року до правління товариства щодо укладення
удаваного правочину, довідками
органів  міліції  та
прокуратури  про відсутність
звернень ОСОБА_2. з приводу вчинення на нього тиску при написанні такої заяви,
доказами важкого матеріального стану родини ОСОБА_2.

До висновку про задоволення
позовних вимог про перевід прав й обов'язків
покупця за цим договором на ОСОБА_1 та про визнання права власності на
передані за договором акції за ОСОБА_1 суд дійшов на підставі вимог ст. ст. 25, 28 Закону України “Про господарські
товариства”, ч. 3 ст. 81 ГК України та ст. 362 ЦК України.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13 лютого 2008 року рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 13 грудня 2007 року скасовано. Прийнято нове
рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТЗТ "Феріт" та ОСОБА_1
відмовлено повністю.

При цьому суд апеляційної інстанції виходив з того, щоОСОБА_2 відмовився від своєї заяви щодо удаваності укладеного
ним з ОСОБА_3 договору дарування, а інші докази не підтверджують такий
висновок суду першої інстанції. У зв'язку з цим дії ОСОБА_2. по відчуженню акцій ОСОБА_3не суперечать чинному законодавству.

Постановою Вищого господарського суду України від 3 червня 2008 року постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13 лютого 2008 року залишено без змін.

Ухвалами
колегії суддів Верховного Суду України від 21 серпня 2008 року за касаційно.
скаргою АТЗТ "Феріт" та за касаційною
скаргою ОСОБА_1 порушено провадження з перегляду у касаційному порядку
постанови Вищого господарського суду України від 3 червня 2008 року.

У касаційних скаргах ставиться питання про скасування
зазначеної постанови Вищого господарського суду України з підстав
неправильного застосування судом норм процесуального й матеріального права, з підстав її невідповідності рішенням Верховного Суду України та виявлення різного застосування
Вищим господарським судом України одного й того ж положення закону в
аналогічних справах.

Касаційні скарги не підлягають  задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 11118
ГПК України Верховний Суд України за результатами розгляду справи має право
залишити постанову без змін, а касаційну скаргу чи касаційне подання без
задоволення.

Касаційна скарга чи касаційне
подання залишаються без задоволення, коли суд визнає, що постанова Вищого
господарського суду України ухвалена з дотриманням вимог матеріального й
процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків Вищого господарського суду України і фактично зводяться
до вирішення питання про перевагу одних доказів над іншими.

З огляду на викладене, Судова палата не вбачає підстав
для скасування чи зміни оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст. 111-17
- 111-20 ГПК України, Судова палата у господарських справах
Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства закритого типу
"Феріт" та касаційну скаргу ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Постанову Вищого господарського суду України від 3 червня
2008 року у справі № 25/220-07 залишити
без змін.

Постанова є остаточною  і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                          В.П.
Барбара

Судді :                                                                   І.С. Берднік

В.С. Гуль

П.Ф.
Карпечкін

П.І.
Колесник

О.І.
Потильчак

І.Б.
Шицький

Ф.Ф. Черногуз

С.О.
Щотка