ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 січня 2008 р.

№ 2-453/2007 (2-172/07)

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:

Першиков Є.В.

судді

Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши  матеріали касаційної скарги

ОСОБА_1

по об'єднаним ухвалою від
13.03.2007р. Ленінського районного суду м. Луганська  справам №2-453/2007 та №2-172/07

Ленінського районного суду міста
Луганська

на ухвалу

апеляційного суду Луганської
області від 22.08.2007р.

у справі №2-453/2007  за участю представників сторін
позивача -                                     відповідача -                     за позовом

не  з'явився не з'явився  закритого акціонерного товариства
"Луганський регіональний спецавтоцентр "Таврія"

до

ОСОБА_1

про        у справі №2-172/07 за
участю представників сторін :
позивача -                                     відповідача -                     третьої особи  за позовом  до третя особа про

визнання недійсними витягів з
протоколів загальних зборів закритого акціонерного товариства
"Луганський регіональний спецавтоцентр "Таврія" від
22.04.2003р. та від 17.05.2004р., договорів купівлі-продажу нежитлових
будівель і будівельних матеріалів від 19.05.2004р.       ОСОБА_2 паспорт НОМЕР_1  ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_1 ОСОБА_2 визнання
недійсними витягів з протоколів загальних зборів закритого акціонерного
товариства "Луганський регіональний спецавтоцентр "Таврія" від
22.04.2003р. та від 17.05.2004р., договорів купівлі-продажу нежитлових
будівель і будівельних матеріалів від 19.05.2004р.

В С Т А Н О В
И В:

У вересні 2004 року Закрите
акціонерне товариство " Луганський регіональний спецавтоцентр
"Таврія" звернувся до Ленінського районного суду м. Луганська з
позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним
Договору  купівлі-продажу нежитлових
будівель  і Договору купівлі-продажу
будівельних матеріалів від 19.05.2004.

Рішенням Ленінського районного суду
м. Луганська від 01.12.2004, залишеним в силі Ухвалою Апеляційного суду
Луганської області та Ухвалою Верховного Суду України , в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

У жовтні 2005 року Закрите
акціонерне товариство " Луганський регіональний спецавтоцентр
"Таврія" звернувся до Ленінського районного суду м. Луганська із
заявою про  перегляд Рішення Ленінського
районного суду м. Луганська від 01.12.2004 за нововиявленими обставинами.

Заяву про перегляд рішення за
нововиявленими обставинами було обґрунтовано посиланням на те, що
14.09.2005  з листа Луганського обласного
управління юстиції заявникові стало відомо про те, що 30 квітня 2004 року нотаріус
Луганського обласного нотаріального округу ОСОБА_5. була засуджена вироком
Ленінського районного суду м. Луганська по ст.366 ч.1 Кримінального кодексу
України  до штрафу в розмірі 850 грн. із
позбавленням права займати посади, пов'язані із вчиненням нотаріальних дій
строком на два роки.

Таким чином, нотаріус, який
посвідчував договори купівлі-продажу, на день вчинення правочину був засуджений
за вироком суду до покарання, в тому числі позбавленням права займати посади,
пов'язані із  вчиненням нотаріальних дій.
Ці обставини не були відомі позивачу при розгляді справи.

Крім того, в доповненні від
28.07.2006 до заяви було зазначено на те, що на момент вчинення оспорюваних
правочинів діяв Статут ЗАТ" Луганський регіональний спецавтоцентр
"Таврія" в новій редакції, загальні збори акціонерів не проводились,
а підписи під протоколом загальних зборів від 22.04.2003 сфальсифіковані, тому
голова правління закритого акціонерного товариства не мав повноважень
відчужувати майно товариства.

06.06.2005 громадяни ОСОБА_3,
ОСОБА_4 як акціонери ЗАТ " Луганський регіональний спецавтоцентр
"Таврія" звернулись до Ленінського районного суду м. Луганська  з позовом до
ОСОБА_1. та ОСОБА_2 як голови правління ЗАТ" Луганський
регіональний спецавтоцентр "Таврія" про визнання  недійсними Договорів купівлі-продажу
нежитлових будівель  і купівлі-продажу
будівельних матеріалів від 19.05.2004, оскільки вони вважали , що укладені
договори зачіпають їхні права як акціонерів.

Ухвалою від 13.03.2007 Ленінський
районний суд м. Луганська  об'єднав
провадження по двох справах : № 2-453/2007 та 2-172/07 в одне провадження.

Рішенням Ленінського районного суду
м. Луганська  від 21.03.2007 позовні
вимоги за обома позовами задоволені частково: визнано недійсним витяг з
протоколу загальних зборів ЗАТ  "
Луганський регіональний спецавтоцентр "Таврія" від 17.05.2004;
визнано недійсними укладені між ЗАТ
" Луганський регіональний спецавтоцентр "Таврія" та
ОСОБА_1   Договір купівлі-продажу
нежитлових будівель від 19.05.2004, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5. і
зареєстрований в реєстрі за № 790 та Договір купівлі-продажу будівельних
матеріалів від 19.05.2004, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5. і
зареєстрований в реєстрі за № 789.

Судом застосовані наслідки
недійсності правочину, встановлені ст.216 Цивільного кодексу України і
зобов'язано ЗАТ  " Луганський
регіональний спецавтоцентр "Таврія" повернути ОСОБА_1   грошові кошти в сумі 100300 грн. ЗАТ  " Луганський регіональний спецавтоцентр
"Таврія" та ОСОБА_1 отримані за договором купівлі-продажу  нежитлових будівель, та в сумі 33650 грн.,
отримані за договором купівлі-продажу будівельних матеріалів.

Ухвалою від 22.08.2007 Апеляційного
суду Луганської області Рішення Ленінського районного суду м. Луганська  від 21.03.2007 залишено в силі.

Не погоджуючись із Рішенням та
Ухвалою судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 у вересні 2007 року звернувся до
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України з касаційною
скаргою, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права,
просить скасувати    їх повність та
прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог за їх
необґрунтованістю.

В касаційній скарзі заявник
посилається на порушення ст.92 Цивільного кодексу України, згідно з якою
Договорі купівлі-продажу нежитлових будівель та будматеріалів відповідають
вимогам закону. Заявник вважає, що акціонери ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з такими ж
позовними вимогами та по тих самих підставах у відношенні того ж предмету не
мали права звертатись до суду.

Порушенням норм процесуального
права заявник вважає те, що рішення суду та Ухвала апеляційного суду не були
йому направлені поштою, судова повістка із повідомленням про дату судового
розгляду апеляційної скарги не направлена поштою рекомендованим листом.

Ухвалою 19.09.2007 Верховного Суду
України відповідно до вимог Закону України від 15.12.2006 "Про внесення
змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з
питань приватизації та з корпоративних спорів" касаційну скаргу ОСОБА_1 по
справі передано до Вищого господарського суду України як таку, що стосується
корпоративних відносин.

Вищий господарський суд України
листом від 09.11.2007 витребував у Ленінського районного суду м. Луганська
справу для вирішення питання щодо прийняття касаційної скарги до провадження,
отримав справу 13.12.2007 та Ухвалою від 14.12.2007 призначив справу до
розгляду на 17.01.2008. Разом із копіями Ухвали про призначення справи до
розгляду учасникам справи було надіслано копію касаційної скарги.

В судове засідання ОСОБА_1 або його
представник не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені за адресами,
вказаними в матеріалах справи та касаційній скарзі. Оскільки участь
представників в касаційній інстанції є правом, а не обов'язком сторін, а
скаржник не скористався правом на участь представника у судовому засіданні,
судова колегія Вищого господарського суду дійшла висновку про можливість
розглянути касаційну скаргу за відсутності представників сторін.

Перевіривши наявні матеріали справи
на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх
встановлення судами попередніх інстанцій, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із Прикінцевими положеннями
Закону України від 15.12.2006 "Про внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з
корпоративних спорів" касаційні скарги на рішення судів, по яких Верховним
судом України чи Вищим адміністративним судом України не відкрито касаційне
провадження, передаються до розгляду Вищому господарському суду України. Вищий
господарський суд України здійснює перегляд зазначених судових рішень у
порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Стаття 111-7 Господарського
процесуального кодексу України встановлює межі перегляду справи в касаційній
інстанції : переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна
інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і
процесуального права.

Господарські суди при вирішенні
спорів відповідно до Закону України від 15.12.2006 "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань
приватизації та з корпоративних спорів" враховують, що процесуальні
документи, подані до 29 грудня 2006 року згідно з правилами, передбаченими
Цивільним процесуальним кодексом України вважаються такими, що відповідають
формі і змісту, яка встановлена відповідним процесуальним законом.

Статті 347-2 Цивільного
процесуального кодексу України встановлює, що рішення і ухвали судів першої,
апеляційної та касаційної інстанції можуть бути переглянуті у зв'язку з
нововиявленими обставинами, що не були і не могли бути відомі заявникові,
завідомо неправдивими показаннями свідка,
фальшивість документів або речових доказів, що потягло за собою
ухвалення незаконного рішення, що встановлено вироком суду, який набрав
законної сили.

Ухвалою Апеляційного суду
Луганської області від 24.05.2006 скасовано Ухвалу місцевого Ленінського
районного суду від 10.03.2006 про відмову в прийнятті заяви про перегляд
рішення за нововиявленими обставинами, оскільки апеляційним судом встановлено,
що зазначені в заяві від 13.10.2005 ЗАТ
" Луганський регіональний спецавтоцентр "Таврія" обставини
є нововиявленими, а справу разом із заявою направлено на розгляд в той же суд в
іншому складі суддів.

Судами попередніх інстанцій  при розгляді справи за нововиявленими
обставинами встановлено, що між ЗАТ
" Луганський регіональний спецавтоцентр "Таврія" та
ОСОБА_1 укладені  Договір купівлі-продажу
нежитлових будівель від 19.05.2004, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5. і
зареєстрований в реєстрі за № 790 та Договір купівлі-продажу будівельних
матеріалів від 19.05.2004, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5. і
зареєстрований в реєстрі за № 789. Договори укладено  у встановленій ст.208, 209 Цивільного кодексу
України письмовій нотаріальній формі.

Представником продавця ЗАТ  " Луганський регіональний спецавтоцентр
"Таврія" в цих договорах вказано генеральний директор ОСОБА_2, що
діяв на підставі Статуту, зареєстрованому виконавчим комітетом Луганської
міської ради народних депутатів 11.05.1994 за № 8/2355, та виписки з протоколу
загальних зборів ЗАТ " Луганський регіональний спецавтоцентр "Таврія"
від 17.05.2004.

Відповідно до ст.87 Цивільного
кодексу України установчим документом товариства є затверджений учасниками
Статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено
законом.

Стаття 92 Цивільного кодексу
України встановлює, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і
здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та
закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими
документами та законом.

Орган або особа, яка відповідно до
установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені,
зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно, та не
перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до ст. 97, 98 Цивільного
кодексу України управління товариством здійснюють його органи. Органом
управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо
інше не встановлено законом. Загальні збори учасників товариства мають право
приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, в тому числі і з тих, що
передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Рішення про
відчуження майна товариства на суму, що становить п'ятдесят і більше відсотків
майна товариства, приймаються більшістю на менш як у ѕ голосів.

Судами встановлено, що на час
укладання спірних договорів діяв Статут ЗАТ " Луганський регіональний
спецавтоцентр "Таврія" в новій редакції, зареєстрованій відділом
державної реєстрації та міського реєстру Луганської міської ради від 26.04.2000
за № 0307, пункти 9.3.3 та 9.4.3 якого обмежують компетенцію Голови Правління
-генерального директора відносно розпорядження майном товариства.

Також судом на підставі  Акту, листа прокуратури та Постанови про
накладення санкцій за правопорушення на ринку цінних паперів від 11.04.2006 №
72-ЛУ Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку та інших доказів
встановлено факт не проведення з 2000 року загальних зборів акціонерів
ЗАТ" Луганський регіональний спецавтоцентр "Таврія".

За таких обставин та приймаючи до
уваги заяви ОСОБА_6, ОСОБА_7 щодо неналежності їм підписів, виконаних на
витягах з протоколів загальних зборів акціонерів ЗАТ" Луганський
регіональний спецавтоцентр "Таврія" протоколів від 17.05.2004,
22.04.2003, суд дійшов висновку про недійсність цих витягів з протоколів
загальних зборів.

Відповідно до ст.203 Цивільного
кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а особа, яка вчиняє правочин, повинна мати  необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Судами встановлено, що при
укладенні договорів купівлі-продажу від 19.05.2004 представник ЗАТ"
Луганський регіональний спецавтоцентр "Таврія" діяв на підставі не
діючого Статуту, без прийняття рішення Правління товариства, що попередньо
погоджується із Спостережною радою Товариства, недійсної виписки з протоколу
загальних зборів товариства від 17.05.2004 і на цих підставах суди дійшли
висновку про відсутність повноважень у продавця на укладення правочинів, а за
таких обставин вони  є недійсними. При
цьому судами не взято до уваги суми договорів, оскільки вартість відчужуваного
майна відноситься до умов договору, які встановлюються самими учасниками
правочину на власний розсуд.

При винесенні оскаржуваних судових
рішень судами враховано вимоги статті 216 Цивільного кодексу України щодо
правових наслідків недійсності правочину. У разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді,
коли одержане полягає у користуванні майном,виконаній роботі, наданій послузі ,
- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент
відшкодування.

Судом першої інстанції, а з чим
погодився і апеляційний суд, на підставі ст.216 Цивільного кодексу України
зобов'язано ЗАТ" Луганський регіональний спецавтоцентр "Таврія"
повернути ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 100300 грн. та в сумі 33650 грн. за
двома Договорами від 19.05.2004.

Статтею 1117
Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у
касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі
встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Щодо посилання ОСОБА_1 в касаційній
скарзі на порушення норм матеріального права, на порушення ст.92 Цивільного
кодексу України, згідно з якою Договорі купівлі-продажу нежитлових будівель та
будматеріалів відповідають вимогам закону, то в цій частині доводи касаційної
скарги зводяться до переоцінки доказів по справі.

Порушення норм процесуального
права, яке на думку заявника полягає в розгляді апеляційної скарги у його
відсутність, спростовується матеріалами справи. Копію рішення суду від
21.03.2007 отримав представник ОСОБА_1. 27.03.2007, про що є його розпис в
матеріалах справи.  Апеляційний суд на
підставі клопотань ОСОБА_1. , викладених у телеграмах на адресу суду, відкладав
розгляд справи та апеляційної скарги на 10.07.2007, на 24.07.2007, на
07.08.2007 та на 22.08.2007, що на думку суду надавало можливість заявнику або
його повноважному представнику прийняти участь у судовому засіданні
апеляційного суду.

За таких обставин та враховуючи, що
господарськими судами досліджені всі наявні у справі матеріали,  їм дана належна правова оцінка, судова
колегія не вбачає підстав для скасування постановлених по справі рішень.

Враховуючи наведене та керуючись
ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,
-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 22.08.2007р. по справі №2-453/2007(2-172/07) залишити без
змін.

Справу № 2-453/2007(2-172/07)
повернути до Ленінського районного суду міста Луганськ.

Головуючий суддя
Є. Першиков

Судді                                                                                          Т.
Данилова

І. Ходаківська