ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

04 березня 2008 р.            Справа 13/19-08

Господарський суд Вінницької області у складі:

Головуючий суддя С. Тісецький

Секретар судового засідання           Л. Новожилова

Представники :

позивача : Приходько І.С.

відповідача: не з'явився

Місце розгляду справи: приміщення суду, кімн. №1115.

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватцентр-Агро" (03022, вул. Васильківська, 31/17, м. Київ, код 34397543) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" (22426, вул. Леніна, с. Комунарівка, Калинівського Вінницької області, код 03732270) про стягнення 18985,25 грн. -

В С Т А Н О В И В:

Посилаючись на умови договору №185-07 від 17.04.06 та документи, що свідчать про виконання позивачем своїх зобов’язань, останній просить стягнути з відповідача 18985,25 грн., в тому рахунку 14923,16 грн. основного боргу, 1262,49 грн. процентів за користування товарним кредитом, 571,26 грн. пені, 107,76 грн. 3% річних, 432,77 грн. інфляційних втрат та 1687,81 грн. відсотків за неправомірне користування чужими коштами.

Заявою №232 від 28.01.08 позивач відмовився від стягнення 14923,16 грн. основного боргу у зв'язку з його погашенням відповідачем та просив стягнути 5650,06 грн., в тому рахунку 1421,66 грн. процентів за користування товарним кредитом, 755,11 грн. пені, 142,44 грн. 3% річних, 1099,84 грн. інфляційних втрат та 2231,01 грн. відсотків за неправомірне користування чужими коштами.

В подальшому, заявою №257 від 07.02.08 позивач, крім вищевикладеного, просив віднести 27,94 грн., сплачених позивачем за отримання довідки про включення відповідача до ЄДРПОУ, до судових витрат та стягнути з відповідача вказану суму.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, хоч і повідомлений належним чином про дату та час слухання справи. Однак, у відзиві на позовну заяву №41 від 06.02.08 відповідач проти позову заперечував та просив припинити провадження у справі у зв'язку з погашенням останнім основного боргу.

Фіксація судового процесу шляхом звукозапису не здійснювалась в зв’язку з неподанням клопотання про застосування засобів технічної фіксації судового процесу, оскільки відповідно до ч.7 ст.81-1 ГПК України технічна фіксація судового процесу це право, а не обов’язок суду.

Заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази та матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до укладеного сторонами договору №185-07 від 17.04.06, позивач (постачальник) зобов'язується передати у зумовлений строк відповідачу (покупцеві) продукцію для сільгоспвиробництва (надалі - товар), а відповідач (покупець) зобов'язується прийняти вказаний товар та сплатити за нього певну грошову суму, а також сплатити проценти за користуванням товарним кредитом в сумі визначеній відповідно до умов договору.

Згідно п. 1.2 Договору загальна кількість та найменування товару, що підлягає поставці, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент) упаковка та маркування, ціна, строк поставки, гривнева ціна товару та її доларовий еквівалент, порядок та строк оплати, проценти за користування товарним кредитом й інші умови, визначаються також специфікацією.

Як вбачається з специфікацій №1, 2, 3 до Договору сторони визначили наступний порядок розрахунків за поставлений товар:

-          попередня оплата - 20% загальної ціни товару;

-          до 01.09.07 –40% загальної ціни товару;

-          до 01.10.07 –40% загальної ціни товару.

Позивач свої зобов’язання згідно договору виконав повністю, що підтверджується видатковими накладними на 6 аркушах (а.с. 18-23) та довіреностями на 4 аркушах (а.с. 24-27), відповідно до яких позивач поставив, а відповідач отримав товарно-матеріальні цінності на суму 17226,16 грн.

Відповідач свої зобов’язання згідно договору, в частині оплати отриманого товару, виконав частково, провівши розрахунок з позивачем на суму 2303 грн., що підтверджується банківською випискою (а.с. 28).

Таким чином, заборгованість відповідача складала 14923,16 грн.

Однак, як зазначено вище, відповідач погасив заборгованість перед позивачем в частині основного боргу в сумі 14923,16 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3 від 09.01.08, у зв'язку з чим заявою №232 від 28.01.08 позивач відмовився від стягнення вказаної суми основного боргу.

Часткова відмова позивача від позову не суперечить чинному законодавству та не порушує будь-чиї інтереси та охоронювані законом права, у зв‘язку з чим часткова відмова підлягає прийняттю, а провадження у справі в частині стягнення 14923,16 грн. основного боргу слід припинити по п. 4 ст. 80 ГПК України.

Позовні ж вимоги в частині стягнення 1421,66 грн. процентів за користування товарним кредитом, 755,11 грн. пені, 1099,84 грн. інфляційних втрат та 2231,01 грн. відсотків за неправомірне користування чужими коштами підлягають задоволенню з огляду на таке.

Як зазначено вище та вбачається з п. 1.1 Договору відповідач (покупець) зобов'язався, крім оплати вартості товару, також сплатити проценти за користуванням товарним кредитом в сумі визначеній відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 4.9 Договору розмір процентів, які покупець сплачує на користь постачальника за користування товарним кредитом становить 12% річних від ціни товару, переданого на умовах товарного кредиту. Згідно п. 4.10 Договору за один день користування товарним кредитом нараховується 0,033% несплаченої ціни товару.

Враховуючи наведене, вимоги позивача в частині стягнення 1421,66 грн. процентів за користування товарним кредитом, заявлені правомірно.

Згідно п. 8.3.2 Договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті ціни товару та/або процентів за користування товарним кредитом покупець (відповідач) сплачує за кожен день прострочення на користь постачальника (позивача) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу.

З огляду на наведене позовні вимоги в частині стягнення 755,11 грн. пені підлягають задоволенню.

Підлягають задоволенню також позовні вимоги в частині стягнення 1099,84 грн. інфляційних втрат та 2231,01 грн. відсотків за неправомірне користування чужими коштами.

Так, відповідно до п.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, заявлені до стягнення 1099,84 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими.

Разом з тим, як вбачається з п. 8.3.2 Договору сторони прийшли згоди, щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченою ч. 2 ст. 625 ЦК України, і встановлюють її у розмірі 48%, а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення 2231,01 грн. відсотків за неправомірне користування чужими коштами узгоджуються з приписами закону та умовами договору.

Однак оскільки, як зазначено вище, сторони встановили 48% розмір процентної ставки, змінивши при цьому 3% процентну ставку, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України, позовні вимоги в частині стягнення 142,44 грн. 3% річних не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

Як вбачається з приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням викладеного, оцінивши надані сторонами докази та матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню відповідно до чинного законодавства та в межах заявлених вимог частково в сумі 5507,62 грн., в тому рахунку 1421,66 грн. процентів за користування товарним кредитом, 755,11 грн. пені, 1099,84 грн. інфляційних втрат та 2231,01 грн. відсотків за неправомірне користування чужими коштами.

Вимоги позивача стосовно віднесення 27,94 грн., сплачених позивачем за отримання довідки про включення відповідача до ЄДРПОУ, до судових витрат та стягнення з відповідача вказаної суми є безпідставними, оскільки згідно ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. При цьому включення до судових витрат оплати послуг пов'язаних з отриманням довідки про включення відповідача до ЄДРПОУ, чинним законодавством не передбачено.

Враховуючи ту обставину, що заявою №232 від 28.01.08 позивач фактично збільшив позовні вимоги з 18985,25 грн. до 20573,22 грн. не доплативши при цьому 15,88 грн. державного мита, вказану суму слід стягнути з позивача на користь державного бюджету України.

На підставі ст.49 ГПК України судові витрати підлягають покладенню на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.33, 34, 36, 43, 44, 49, 80, 82-84, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" (22426, вул. Леніна, с. Комунарівка, Калинівського Вінницької області, код 03732270, інформація про реквізити: р/р 0001 у КБ "Приватбанк", МФО 302689) 1421,66 грн. (одна тисяча чотириста двадцять одна грн. шістдесят шість коп.) процентів за користування товарним кредитом, 755,11 грн. (сімсот п'ятдесят п'ять грн. одинадцять коп.) пені, 1099,84 грн. (одна тисяча дев'яносто дев'ять грн. вісімдесят чотири коп.) інфляційних втрат, 2231,01 грн. (дві тисячі двісті тридцять одна грн. одна коп.) відсотків за неправомірне користування чужими коштами, 55,08 грн. (п'ятдесят п'ять грн. вісім коп.) витрат на державне мито, 31,59 грн. (тридцять одна грн. п'ятдесят дев'ять коп.) витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватцентр-Агро" (03022, вул. Васильківська, 31/17, м. Київ, код 34397543, інформація про реквізити: р/р 3605 у Полтавській філії КБ "Приватбанк", МФО 331401).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватцентр-Агро" (03022, вул. Васильківська, 31/17, м. Київ, код 34397543, інформація про реквізити: р/р 3605 у Полтавській філії КБ "Приватбанк", МФО 331401) 15,88 грн. (п'ятнадцять грн. вісімдесят вісім коп.) недоплаченого державного мита на користь державного бюджету України

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. Провадження у справі в частині стягнення 14923,16 грн. боргу, припинити.

6. У задоволенні позову в частині стягнення 142,44 грн. 3% річних, відмовити.

7. Рішення направити сторонам.

Суддя С. Тісецький

Резолютивну частину рішення оголошено 04.03.2008 р.

Повний текст рішення відповідно до ст.84 ГПК України оформлено і підписано 06.03.2008 р.

Суддя Тісецький С.С.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК України 06 березня 2008 р.