ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2008 р.

12:50

Справа № 17/383/08

Господарський суд Миколаївської області

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Колесниковій В.В..,

з участю представників сторін:

від позивача –не з’явились;

від відповідача –Сомок В.М., довіреність № 3 від 18.01.2008 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 17/383/08

За позовом управління Пенсійного фонду України в Арбузинському районі Миколаївської області, смт. Арбузинка, провул. Каштановий, 7,

До відповідача: семенівського сільськогосподарського закритого акціонерного товариства «Добре життя», Миколаївська область, Арбузинський район, с. Семенівка,

ПРО: стягнення заборгованості у розмірі 26 562 грн. 46 коп.,-

Позивач звернувся з адміністративним позовом і просить стягнути з відповідача заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій в сумі 26562 грн.46 коп. за січень - червень 2008 року.

Відповідач в письмових запереченнях заперечує проти позову, зазначив, що виплати пільгових пенсій особам, пенсії яким призначено у відповідності з п.п. “в” –“ж” ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” з 01 січня 2005 року здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та відповідно відповідач не повинен відшкодовувати Управлінню Пенсійного фонду України витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Розглянувши надані докази, заслухавши доводи сторін у судовому засіданні, суд -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач зареєстрований в управлінні Пенсійного фонду України в Арбузинському районі Миколаївської області, як платник збору на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

На підставі частини 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058 –ІV від 09.07.2003р., п. 6 Інструкції “Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України” затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003р. позивач направив відповідачу за січень-червень 2008 року розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених громадянам на пільгових умовах, відповідно до пунктів „б” - „з” ст. 13. Закону України “Про пенсійне забезпечення” № 1788-ХІІ від 05.11.1991р. і просить стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій в сумі 26562,46 грн.

Позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав:

Законом України “Про внесення змін до деяких законів України щодо оподаткування сільськогосподарських підприємств” від 23.12.2004р. № 2287 встановлено, що з січня 2005 року платниками фіксованого сільськогосподарського податку відшкодовуються Пенсійному Фонду України фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно зі ст.13 п. “б”-“з” Закону України “Про пенсійне забезпечення”.

З 01.01.2004р. набрав чинності Закон України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року № 1058.

Пунктом 2 Перехідних положень зазначеного Закону України визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України “Про пенсійне забезпечення”.

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст.28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Порядок відшкодування підприємствами витрат ПФУ на виплату то доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, викладений в “Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України”, затвердженій постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1.

Відповідно до приписів п.6.4 вказаної Інструкції Пенсійний фонд щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, які надсилає підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій, визначає розмір сум відшкодування на поточний рік.

Підприємства відповідно до п.6.8 Інструкції щомісяця до 25-го числа повинні вносити до ПФУ зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

З матеріалів справи вбачається, що органом ПФУ направлено на адресу відповідача розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій пенсіонерам відповідача за січень-червень 2008 року (а.с.13-18), в яких за твердженнями позивача, зазначені грошові кошти, виплачені пенсіонерам разом з витратами на доставку цих пенсій. Інших доказів понесення витрат не надано.

Між тим, наданні розрахунки не є належними доказами понесення позивачем витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, оскільки вони не є розрахунковими документами, що підтверджує факт сплати органом ПФУ пільгових пенсій та витрат на їх доставку.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи наведений припис процесуального права, викладені вище обставини справи в частині в частині відсутності у позивача належних доказів понесення витрат на доставку та виплату пільгових пенсій працівникам відповідача, господарський суд вважає ствердження позивача про понесення витрат на виплату і доставку пільгових пенсій працівникам Семенівського сільськогосподарського закритого акціонерного підприємства “Добре життя” не доведеними.

Крім того, необхідно зазначити наступне:

Законом України “Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення працівників сільськогосподарських підприємств платників фіксованого сільськогосподарського податку” від 31.05.2005р. № 2613 який набрав чинності з 01.01.2006р. внесено зміни до Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

Зокрема, абзац 5 п.п.1 п.2 викладено в такій редакції: виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затверджених Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів, “в”-“е” та ..ж” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року –за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку.

Надані позивачем копії довідок, виданих відповідачем колишнім працівникам свідчать, що особи зазначені в довідках мають право на пільгове пенсійне забезпечення згідно п. “в” та “д” ч.1 ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” (а.с.20-30).

Отже, відповідно до зазначеної вище норми закону з 01.01.2005р. виплата пільгових пенсій колишнім працівникам відповідача, які мають право на пільгове пенсійне забезпечення згідно п. “в” та “д” ч.1 ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” повинна здійснюватись за рахунок коштів Державного бюджету України.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 162-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня її проголошення, якщо не подано заяву про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду скарги.

Постанову може бути оскаржено в порядку, встановленому ст. 186 КАС України.

Суддя

С.М.Коваль