ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06
березня 2008 р.

Справа
№ 14/37

за позовом                       Регіонального фонду
підтримки підприємництва

вул. Васильянок,62а
(5-ийповерх), м.Івано-Франківськ,76000

до відповідача               ПП ОСОБА_1

АДРЕСА_1

Представники:

Від
позивача:  Пічка Р.П., представник,
(довіреність № б/н від 18.01.08р.)

Від
відповідача: не з"явились

СУТЬ СПОРУ: заявлений позов
про стягнення заборгованості  в сумі 70
000,00грн.

Позивач позовні вимоги підтримує,
просить позов задоволити, свої обгрунтування виклав у позовній заяві, подав
суду заяву про збільшення позовних вимог.

Відповідач в засідання суду не
з"явився, відзиву на позовну заяву не подав.

За наведених обставин та в силу
ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами без участі
відповідача, якого належно повідомлено про час, дату та місце проведення засідання
суду, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень
№6471711 від 09.10.07, №7465464 від 14.02.08 та №7653228 від 28.02.08).

Заслухавши представника позивача та
розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

23.11.05 позивач, відповідач та Івано-Франківська філія ПриватБанку
уклали договір поруки б/н.

Відповідно до п.1 вищезазначеного
договору, поручитель (позивач) зобов"язався перед кредитором
(Івано-Франківською філією ПриватБанку) відповідати за виконання позичальником
(відповідачем) своїх зобов"язань по кредитній угоді №143М від
23.11.05,  в сумі

70
000,00грн. основеого боргу, а також процннтів, комісій за користування
кредитом, пені, штрафів та інших передбачених договором санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи,
23.11.05 на підставі вищевказаного договору поруки укладено договір про
розміщення коштів в забезпечення зобов"язань б/н.

Івано-Франківською філією
ПриватБанку, на підставі п.2 договору поруки від 23.11.05,  п.3.2.2 та п.3.3.1 договору про розміщення
коштів в забезпечення зобов"язань від 23.11.05, списано кошти в рахунок
погашення простроченої заборгованості відповідача з рахунку №2147, а
саме - 20.08.07 на суму 70 000,00грн., що підтверджується меморіальним ордером
№8 від 20.08.07, що знаходиться в матеріалах справи.

19.08.07 позивач направив відповідачу
лист-вимогу (вих. №136-1/08/07), в котрій просить погасити заборгованість.

Відповідач відповіді не надав, боргу
не сплатив.

17.09.07 позивач направив відповідачу
претензію (вих.№150/09/07) з вимогою сплатити заборгованість.

Відповідач повторно відповіді на
претензію не надав, і як наслідок - боргу не сплатив.

Беручи до уваги вищевикладене, суд
приходить до висновку про задоволення позову і виходить з наступних підстав:

- у
відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України № 435-ІУ від
16 січня 2003 року, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або
утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання
його обов'язку.

Статтею
526 частиною 1 Цивільного кодексу України передбачені загальні умови виконання
зобов'язання, а саме  зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно
до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог
щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої
сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань
є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законами або
договором.

Таким чином на підставі норм чиннного
цивільного та господарського кодексу позивачем вжито всіх заходів досудового
врегулювання спору, які не дали результатів, а тому останній звернувся до суду
за захистом порушеного права.

На час пред"явлення позову  за відповідачем рахується заборгованість  в сумі 70 000,00 грн.

Позивач подав суду заяву про збільшення
позовних вимог (вих. №64/03/08 від 05.03.08), а саме - 77 709,59грн.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до
висновку про задоволення заяви і виходить з наступного: відповідно до п.5
договору поруки від 23.11.05, за кожень день прострочення виконання
зобов"язання, відповідачу нараховано пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від суми простроченого платежу.

Позивач подав суду розрахунок пені станом
на 06.03.08 і загальної ціни позову за договором поруки від 23.11.05, отже
заборгованість відповідача становить 77 709,59грн., а саме:

(70
000,00грн. основного боргу + 7 709,59грн. загальна суму пені = 77 709,59грн.)

Суд вважає подану позивачем заяву про збільшення
позовних вимог законною, обгрунтованою та документально підтвердженою, тому
приходить до висновку про її задоволення.

Викладені вище обставини підтверджуються
матеріалами справи, зокрема договором поруки від 23.11.05, листом-вимогою (вих.
№136-1/08/07) від 19.08.07, претензію (вих.№150/09/07) від 17.09.07,
розрахунком суми заборгованості, і є обгрунтованими, тому суд приходить до
висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові
витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.
49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Стягнути
з Приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (інд. НОМЕР_1) на користь
Регіонального фонду підтримки підприємства по Івано-Франківській області,
м.Івано-Франківськ, вул.Василіянок, 62-А ()        77 709,59грн. заборгованості,   777,10грн. держмита та 118,00грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати
наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у
разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного
строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84
Господарського процесуального кодексу України.

Суддя
Булка Володимир Ігорович

Рішення підписане __________________.

Виготовлено в АС
"Діловодство суду"

Помічник судді Гандера
М.В.