ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2008 р.

№ 20/44-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Панової І.Ю.,

суддів

Заріцької А.О. (доповідач у справі),

Продаєвич Л.В.

розглянувши касаційну скаргу

закритого акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання", м. Кривий Ріг

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28 липня 2008 року

у справі

господарського суду

№ 20/44-08

Дніпропетровської області

за позовом

закритого акціонерного товариства "Світлотехніка", м. Запоріжжя

до

закритого акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання", м. Кривий Ріг

про

стягнення 13 916, 42 грн.

за участю представників:

ЗАТ "Світлотехніка" Никоненко І.С.,

ЗАТ "Криворізький завод гірничого обладнання" Дзюби З.М.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2008 року закрите акціонерне товариство "Світлотехніка", м. Запоріжжя (далі –ЗАТ "Світлотехніка") звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до закритого акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання", м. Кривий Ріг (далі –ЗАТ "Криворізький завод гірничого обладнання") про стягнення з останнього 9 559, 76 грн. боргу, 2 196, 93 грн. пені, 439,39 грн. –3% річних, 1 720, 34 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 2 квітня 2008 року (суддя Пархоменко Н.В.) позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 931, 40 грн. основного боргу, 47, 32 грн. 3% річних, 202,98 грн. інфляційних втрат, 129, 81 грн. судових витрат.

Судовий акт в частині задоволення позову мотивований доведеністю цих вимог, зокрема, тим, що правовідносини сторін у справі виникли із господарського договору від 11 грудня 2003 року, зобов'язання за яким мають виконуватися його сторонами згідно зі ст.ст. 525, 526, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України); факт неналежного виконання п. 2.2 договору встановлено під час судового розгляду справи.

У зв'язку з ненаданням позивачем доказів направлення відповідачу рахунку-фактури (накладної) від 9 лютого 2006 року та порушенням щодо ЗАТ "Криворізький завод гірничого обладнання" справи про банкрутство, позов задоволено частково.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28 липня 2008 року апеляційну скаргу відповідача у справі задоволено частково, рішення місцевого господарського суду скасовано в частині відмови у задоволенні вимоги позивача зі стягнення основної суми боргу у розмірі 8 628, 36 грн. та нарахування на цю суму інфляційних втрат і 3% річних, тобто стягнуто з ЗАТ "Криворізький завод гірничого обладнання" на користь ЗАТ "Світлотехніка" 9 559, 76 грн. основного боргу, 501, 89 грн. –3% річних, 492, 33 грн. інфляційних втрат, 105, 54 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

ЗАТ "Криворізький завод гірничого обладнання", не погоджуючись з прийнятою постановою суду апеляційної інстанції звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить її скасувати через неправильне застосування судами ст.ст. 1, 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон).

Розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 12 листопада 2008 року для розгляду справи призначено колегію суддів у складі суддів: Панової І.Ю.–головуючий, судді Заріцької А.О. та Продаєвич Л.В.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 11 грудня 2003 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № 228.

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на суму 13 559, 76 грн., що підтверджується накладними.

ЗАТ "Криворізький завод гірничого обладнання" частково розрахувалося за поставлену йому продукцію перерахувавши позивачу 9 лютого 2006 року 4 000 грн. за рахунком-фактурою від 9 грудня 2005 року № 2634.

В обґрунтування рішення суд першої інстанції вказав, що позивач не надав суду доказів у підтвердження факту направлення відповідачу рахунку-фактури від 9 лютого 2006 року на суму 8 628, 36 грн., у зв'язку з чим відмовив у задоволенні позову в цій частині та нарахування інфляційних втрат та 3% річних на вказану суму заборгованості.

Суд апеляційної інстанції з таким рішенням не погодився і зробив обгрунтований висновок про те, що договором поставки порядок виставлення рахунку на оплату товару не передбачений, а тому відповідач не був позбавлений права вимагати у позивача після поставки товару вказаний рахунок. Такий висновок суду підтверджується накладними на відпуск і отримання товару, підписаними представником відповідача, що містять посилання на рахунки відповідно до яких повинна бути проведена оплата (а.с. 18-21).

Судами встановлено, що 6 квітня 2006 року було порушено, 11 квітня 2006 року припинено, а в подальшому - 12 квітня 2006 року знову порушено провадження у справі про банкрутство ЗАТ "Криворізький завод гірничого обладнання".

За таких обставин, суд першої інстанції правильно відмовив ЗАТ "Світлотехніка" у задоволенні вимог щодо стягнення з ЗАТ "Криворізький завод гірничого обладнання" пені за виставленим позивачем і частково сплаченим відповідачем рахунком від 9 грудня 2005 року № 2634, оскільки з урахуванням приписів ст.ст. 1, 12 Закону у справі про банкрутство відповідача введено мораторій і нарахування пені є неправомірним.

Однак, місцевий господарський суд не врахував того, що мораторій був введений з 6 квітня 2006 року, тоді як позивач нараховував пеню на суму заборгованості 931, 40 грн. з 3 січня 2006 року і по 1 жовтня 2007 року, а на заборгованість у розмірі 8 628, 36 грн. з 11 березня 2006 року по 1 жовтня 2007 року.

Відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України переглядає рішення попередніх судових інстанції за поданими касаційними скаргами. З урахуванням наданих суду касаційної інстанції повноважень та меж перегляду судових актів, прийняте у справі рішення господарського суду Дніпропетровської області судом касаційної інстанції не переглядається, оскільки позивачем не оскаржено і як вбачається з матеріалів справи відмова у задоволенні позову в частині стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання позивачем також оскаржена не була.

Згідно із ст. 1 Закону грошове зобов'язання - зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України. До складу грошових зобов'язань боржника не зараховуються недоїмка (пеня та штраф), визначена на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов'язання, які виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров'ю громадян, зобов'язання з виплати авторської винагороди, зобов'язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 12 Закону протягом дії мораторію не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Таким чином, доводи ЗАТ "Криворізький завод гірничого обладнання" щодо вимоги про відмову позивачу у задоволенні позову в частині нарахування 3% річних та інфляційних втрат колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки з аналізу ст. 1 згаданого вище Закону вбачається, що зазначені нарахування входять до грошових зобов'язань боржника.

З урахуванням наведеного, колегія суддів касаційної інстанції вважає доводи, викладені в касаційній скарзі щодо скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28 липня 2008 року у даній справі непереконливими та такими, що не свідчать про наявність підстав для її скасування, у зв'язку з чим касаційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу закритого акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання", м. Кривий Ріг залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28 липня 2008 року у справі № 20/44-08 залишити без змін.

Головуючий                                                             І. Панова

Суддя                                                                        А. Заріцька

Л. Продаєвич