ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2008 р.

№ 12/257

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. –головуючого

Волковицької Н.О.

Рогач Л.І.

за участю представників сторін:

позивача

Петровський Ф.А. дов. від 30.01.2008 року

відповідача

Рудюк П.М. дов. від 24.11.2008 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Андрушівкацукор"

на постанову

від 24.07.2008 року Житомирського апеляційного господарського суду

у справі

№ 12/257 господарського суду Житомирської області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Андрушівкацукор"

до

Селянського (фермерського) господарства "Шевченківське"

про

стягнення 40743,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Андрушівкацукор" звернулося до господарського суду Житомирської області з позовом до Селянського (фермерського) господарства "Шевченківське" про стягнення 40743,50 грн.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 27.05.2008 року позовні вимоги задоволено.

За апеляційною скаргою Селянського (фермерського) господарства "Шевченківське" судове рішення переглянуте в апеляційному порядку і постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 21.07.2008 року скасовано.

Прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Андрушівкацукор" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 24.07.2008 року, а рішення господарського суду Житомирської області від 27.05.2008 року залишити без змін.

На думку скаржника постанову апеляційного суду не можна визнати законною і обґрунтованою, оскільки суд не виконав всі вимоги процесуального законодавства, неповно і не всебічно перевірив фактичні обставини справи, які мають значення у даній справі. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки не є вичерпними, не відповідають дійсності і не підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Скаржник посилається на те, що досліджуючи договір купівлі –продажу цукрового буряку апеляційний суд в порушення приписів статті 213 Господарського кодексу України дав тлумачення його змісту без наявності відповідного спору між сторонами по справі. При цьому, судове тлумачення договору було здійснене без урахування його мети, звичаїв ділового обороту , тексту типового договору та інших обставин, які мають істотне значення, що призвело до підміни понять "термін постачання" на "період продажу", "оплату за кожну партію цукрового буряку" на "оплату всього обсягу цукрового буряку який підлягав продажу" тощо.

Заслухавши суддю –доповідача та присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові у даній справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду переглядає за касаційною скаргою (поданням) та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій 16.09.2005 року між сторонами у справі було укладено договір №05-16/09-05. ПкС, згідно з яким СФГ "Шевченківське" (постачальник) з 30 вересня до закінчення сезону переробки сировини 2005 року зобов'язався продати 500 тонн цукрового буряка (п.2.1.1., п.3.2. договору), а Товариство з обмеженою відповідальністю "Андрушівкацукор" (покупець) - прийняти та оплатити цукровий буряк (п.2.2.1).

Відповідно до пункту 4.2 договору покупець за домовленістю з продавцем може розраховуватися за придбані цукрові буряки цукром та (або) іншими продуктами переробки цукрових буряків на цукор з урахуванням їх мінімальної ціни в строки згідно з пунктом 4.1 договору.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що

в період з 28.09.2005 року по 26.10.2005 року в якості попередньої оплати за цукровий буряк позивачем було передано відповідачу товарно-матеріальні цінності на загальну суму 44003,30 грн., з яких 42668,30 грн. - вартість паливно-мастильних матеріалів, 1335,00 грн. - вартість жому.

Зазначене підтверджується довіреностями №284520 від 18.10.2005 року, №284538 від 30.10.2005 року, №284525 від 11.10.2005 року, №284524 від 14.10.2005 року, №284519 від 04.10.2005 року, №284515 від 01.10.2005 року, №284518 від 28.09.2005 року, №284510 від 15.09.2005 року, №542099 від 18.10.2005 року і видатковими накладними №РН-000-46/4 від 26.10.2005 року, №РН-000285 від 11.10.2005 року, №РН-000339 від 14.10.2005 року, №РН-000257 від 04.10.2005 року, №РН-0000372 від 18.10.2005 року, №РН-0000372 від 18.10.2005 року, РН-300250 від 01.10.2005 року, №РН-000247 від 30.09.2005 року, №рн-000216 від 16.09.2005 року № РН - 000385 від 19.10.2005 року (копії вказаних документів містяться на а.с. 11-30).

В порушення умов договору, до закінчення сезону переробки сировини врожаю 2005 року відповідач свого зобов'язання щодо поставки цукрового буряка не виконав. Лише 20.11.2006 року в рахунок погашення заборгованості за договором, останній поставив позивачу 14488 кг. цукрового буряка на суму 3259,80 грн., залишок боргу у сумі 40743,50 грн. сплачено не було.

Відповідно частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Скасовуючи рішення місцевого суд, апеляційний суд дійшов висновку, що фактично у відповідача не настало зобов'язання поставки цукрового буряка (його частини), оскільки сторонами не складено графік постачання як це передбачено пунктом 3.1 договору.

Проте такий висновок не можна визнати обґрунтованим, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов його без усебічного з'ясування дійсних обставин справи в їх сукупності, чим порушив вимоги статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у пункті 6 постанови від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення", мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору по суті.

У порушення цих вимог суд апеляційної інстанції залишив поза увагою аналіз пункту 3.2 договору згідно з яким продаж цукрових буряків здійснюється в період з 30.09.2005 року по закінчення сезону переробки, а постачання - щодобово по 20.0 тонн.

Положення цього пункту договору не аналізувались і господарським судом першої інстанції, в той час як обставини щодо своєчасної поставки сировини для переробки є суттєвими для вирішення питання про належне чи неналежне виконання договору.

Суттєвим для вирішення даного спору по суті також є визначення поняття "сезон переробки". При цьому, слід мати на увазі відповідно частини 2 статті 630 Цивільного кодексу України в договорі можуть бути застосовуватись звичаї ділового обороту, тобто правила поведінки, які не встановлені (стаття 7 Цивільного кодексу України).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що господарськими судами першої та апеляційної інстанції при розгляді справи та прийнятті судових рішень не взято до уваги та не надано належної правової оцінки всім доказам у справі в їх сукупності, що, враховуючи суть спору, свідчить про не з’ясування судом всіх обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення господарського спору. Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Неповне з’ясування всіх обставин справи, які мають значення для справи, дає підстави для скасування ухвалених у справі судових рішень та передачі справи на новий розгляд.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Житомирської області від 27.05.2008 року та постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 24.07.2008 року у справі № 12/257 господарського суду Житомирської області скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Житомирської області.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Андрушівкацукор" задовольнити частково.

Головуючий суддя                                        Т. Дроботова

С у д д і          Н. Волковицька

Л. Рогач