ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2008 р.

№ 7/77/07

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючий суддя

Муравйов О. В.

судді

Полянський А. Г.

Фролова Г. М.

розглянувши

касаційну скаргу

Дослідного господарства "Агрономія"

на постанову

Запорізького апеляційного господарського суду від 19.07.2007 року

по справі

№ 7/77/07 Господарського суду Запорізької області

за позовом

Дослідного господарства "Агрономія"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез"

про

стягнення 14253,74 грн.

За участю представників сторін:

від позивача:

Наконечний В.В. –в.о. директора

від відповідача:

Тищенко Г.Г. –дов. №30/08 від 28.12.2007 року

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вищого господарського суду України від 18.12.2007 року по справі № 7/77/07 касаційна скарга Дослідного господарства "Агрономія" була прийнята до провадження, а розгляд справи був призначений на 22.01.2008 року.

Відводів зазначеному складу колегії суддів не заявлено.

За згодою представників сторін в судовому засіданні 22.01.2008 року оголошені вступна та резолютивна частини постанови Вищого господарського суду України.

Як вбачається з матеріалів справи, Дослідне господарство "Агрономія" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" про стягнення з останнього суми боргу в розмірі 17992,37 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.04.2007 року по справі № 7/77/07 (суддя Кутіщева Н. С.), залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 19.07.2007 року (головуючий суддя Яценко О.М., судді Зубкова Т.П., Кагітіна Л.П.), в задоволенні позовних вимог Дослідному господарству "Агрономія" відмовлено повністю.

Постановлені судові рішення мотивовані недоведеністю позивачем обґрунтованості заявлених ним позовних вимог до відповідача.

Не погоджуючись з прийнятими рішенням та постановою, Дослідне господарство "Агрономія" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Запорізької області від 11.04.2007 року та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 19.07.2007 року по справі № 7/77/07 скасувати і прийняти нове рішення, яким вимоги Дослідного господарства "Агрономія" задовольнити повністю.

У відзиві на касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" повністю заперечує підстави скасування рішення та постанови та просить суд касаційної інстанції рішення Господарського суду Запорізької області від 11.04.2007 року та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 19.07.2007 року по справі № 7/77/07 залишити без змін, а касаційну скаргу Дослідного господарства "Агрономія" –без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла наступного висновку.

Як встановлено місцевим та апеляційним господарськими судами, 03.04.2006 року між Дослідним господарством "Агрономія" (позивач за даною справою, виконавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" (відповідач за даною справою, замовник за договором) укладений договір № 002/06-П на вирощування насіння соняшника. Згідно п. 1.1 договору предметом договору є зобов'язання виконавця виростити насіння гібриду "Косово " на площі 52 га, а замовника - прийняти роботу та сплатити її вартість на умовах, що визначені в договорі.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з місцевим та апеляційним господарськими судами в тому, що за своєю правовою природою договір, укладений між сторонами, є різновидом договору підряду.

Відповідно до ст. 852 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно договору, вирощування насіння здійснюється з батьківських форм відповідача. Право власності на насіння батьківських форм, на посіви соняшника та все вирощене згідно даного договору насіння належить відповідачу (п. 1.2. договору).

На виконання зазначеного пункту договору насіння соняшника батьківських форм гібрид "Косово" було передано позивачу відповідачем 04.05.2006 року, що підтверджується актом прийому-передачі в загальній кількості 199 кг.

Умови про якість насіння, що мав виростити позивач, зазначені в п. 4.1. договору, згідно з яким робота за даним договором вважається виконаною належним чином з моменту передачі замовнику до 25 жовтня 2006 року усього вирощеного на підставі договору насіння належної якості. При цьому, згідно додатку № 1 договору, якість вирощеного виконавцем насіння має відповідати вимогам ДСТУ 2240-93. Вологість повинна бути не вище 10 %. У вирощеному насінні не допускається наявність насіння і плодів карантинних та інших бур'янів, насіння і плодів інших культур, шкідників і хвороб.

У зв'язку з тим, що відповідачу було передано некондиційне насіння, останній, як встановлено місцевим та апеляційним господарськими судами, був змушений проводити його доробку (доведення до базисних показників якості) на насіннєвому заводі ЗАТ "Гібрид-С", що знаходиться в м. Запоріжжя. До того ж, сторони в тих же Актах приймання-передачі від 27 та 29 жовтня 2006 року визначили, що остаточні показники якості сировини, що передається, встановлюються лабораторією заводу ЗАТ "Гібрид-С".

Місцевим судом також встановлено, що в момент передачі насіння відповідачу його якість (вологість, смітина) не визначалась і відбір проб не здійснювався. Документів разом з актами, які б підтверджували в них відомості щодо якості насіння, не передавалось. Акти заповнювались представником позивача. Усе насіння, що було у позивача, ним було передано 27 та 29 жовтня 2006 року.

Крім того, в актах приймання-передачі кількість насіння вказана в фізичний вазі. А сторони в договорі в додатку № 1 визначили, що ціна робіт буде визначатися від залікової ваги. Тобто ваги насіння, що буде отримана після проведення доробки сировини.

При прийманні насіння ЗАТ "Гібрид-С" був проведений його аналіз, згідно з яким:

- вологість насіння, що було передано за Актом приймання-передачі від 27.10.2006 p., склала - 12,9 %,; смітина - 14,85 %, що підтверджується реєстром ЗАТ „Гібрид-С" №106/д від 28.10.2006 р.

- вологість насіння, що було передано за Актом приймання-передачі від 29.10.2006 p., склала -12,8 %, смітина - 13,57 %, що підтверджується реєстром ЗАТ „Гібрид-С" № 109/д від 30.10.2006 р,

Згідно тих же реєстрів ЗАТ "Гібрид-С" фактичний вихід кондиційного насіння, тобто такого, що відповідає ДСТУ 2240-93, обумовленому сторонами у договорі, по заліковій вазі складає 12799 кг: за Актом приймання-передачі від 27.10.2006 р. - 9202 кг; за Актом приймання-передачі від 29.10.2006 р. - 3597 кг.

Отже, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з місцевим та апеляційним господарськими судами в тому, що відповідачем за Договором було отримано 12799 кг належної якості насіння соняшнику гібриду "Косово", а не 15151 кг, як вказує позивач.

Як вже було зазначено вище, договором визначено, що якість насіння повинна відповідати вимогам державного стандарту ДСТУ 2240-93 "Насіння сільськогосподарських культур. Сортові и посівні якості. Технічні умови". Однак в карточці аналізу зерна № 78 від 22.11.2006 року ДП "Хлібна база № 76", яка, на думку позивача, підтверджує, що якість переданого відповідачу насіння відповідає показникам, вказаним в Актах приймання-передачі, наявне посилання на інший державний стандарт ДСТУ 22391-89 "Соняшник. Вимоги при заготовках та поставках", який застосовується при визначенні якості насіння соняшника несадивного матеріалу при його заготівлях та поставках.

Місцевим господарським судом встановлено, що в цій карточці виправлений місяць її складання: одинадцятий місяць виправленій на десятий. Про наявність такого документу, як Картонка аналізу зерна, відповідач дізнався тільки 13.03.2007 р. До судового засідання вона відповідачу не надавалась і ніде позивачем не згадувалась, на неї немає посилання в претензії позивача.

За таких підстав, колегія суддів Вищого господарського суду України визнає правомірним факт неприйняття зазначеної картки в якості доказу по справі судами першої та апеляційної інстанцій.

До того ж, якщо б насіння було очищено позивачем, то відповідно до п. 8.1. Договору, згідно з яким, всі відходи, одержані в процесі основного очищення і калібрування, належать відповідачу і повертаються йому позивачем, але позивач не передавав відповідачу відходи від очищення насіння та не запропоновував їх забрати.

Отже, позивач також не виконав зобов'язання згідно п. 2.2.8 договору щодо забезпечення дотримання технологій вирощування та очищення насіння, виконання яких забезпечить урожайність кондиційного насіння гібридів - не менше 8 ц/га. Фактична урожайність насіння склала 2,46 ц/га., що більш ніж у три рази нижче врожайності, яку він повинен був забезпечити за Договором. Сторони за Договором обумовили одержати близько 41 тонни 600 кг насіння (52 га х 8 ц/га), а замість цього відповідач одержав у тричі менше насіння - 12 тонн 799 кг. Різниця складає 28 тонн 800 кг.

При цьому, ніяких претензій щодо того, що наданий відповідачем матеріал був неякісний, позивачем не пред'являлось. Також не мало місце пошкодження посівів внаслідок несприятливих погодних умов.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з місцевим та апеляційним господарськими судами в тому, що позивач, в порушення статті 33 ГПК України, не довів обґрунтованості заявлених ним вимог.

Відповідно до статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічна за змістом норма міститься і в ЦК України (стаття 526).

Окрім того, відповідно до частини 1 ст. 852 Цивільного кодексу України, якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором.

Місцевим господарським судом також встановлено, що 08.11.2006 року ЗАТ "Гібрид-С" виставило відповідачу рахунок №282 на оплату робіт з приймання та доробки насіння соняшника до кондиційних показників згідно ДСТУ 2240-93 у сумі 3991,44 грн. (215,16 грн. - послуги з приймання соняшнику + 3739,25 грн. - роботи з доробки насіння).

Відповідач 09.11.2006 року оплатив цей рахунок, що підтверджується платіжним дорученням № 54 від 09.11.2006 р.

Відповідач 15.11.2006 року надіслав позивачу лист вих. № 270, в якому зазначив, що ціна робіт складає 77561,95 грн., виходячи із 12799 отриманого відповідачем насіння соняшника, а оплаті підлягає сума 66574,69 грн. (77561,95 грн. - 3739,25 грн. понесених нами витрат на виправлення недоліків - 7248,00 грн. вартість поставленого відповідачем позивачу в червні 2006 року засіб захисту рослин "Зеллек Супер").

Вищий господарський суд України погоджується з місцевим та апеляційним господарськими судами в тому, що сума оплати була зменшена на підставі частини 1 ст. 852 Цивільного кодексу України, згідно з якою, якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідач 16.11.2006 року платіжним дорученням № 96 оплатив позивачу 66574,69 грн.

За таких обставин, касаційна інстанція вважає, що факт неналежного виконання позивачем своїх зобов'язань за договором підтверджений матеріалами справи, відповідач діяв адекватно ситуації і умовам передбаченим договором, а тому, місцевий та апеляційний господарські суди прийшли до цілком вірного висновку про відсутність в даному випадку підстав для задоволення позовних вимог Дослідного господарства "Агрономія".

З урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що підстав для скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 11.04.2007 року та постанови Запорізького апеляційного господарського суду від 19.07.2007 року в даному випадку немає, а тому касаційна скарга Дослідного господарства "Агрономія" задоволенню не підлягає.

Інші доводи, викладені Дослідним господарством "Агрономія" в касаційній скарзі, не приймаються Вищим господарським судом України, оскільки вони зводяться до переоцінки встановлених місцевим та апеляційним господарськими судами обставин справи, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційну скаргу Дослідного господарства "Агрономія" залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 19.07.2007 року по справі № 7/77/07 залишити без змін.

Головуючий суддя

О. В. Муравйов

Судді

А. Г. Полянський

Г. М. Фролова