ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 6/341

04.09.08

За позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю «Едемо»

До відповідача-1          Головного управління культури і мистецтв виконавчого

органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

До відповідача-2          Комунального підприємства «Київське міське бюро

технічної інвентаризації та реєстрації права власності на

об’єкти нерухомого майна»

Про           визнання права власності та зобов’язання його зареєструвати

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

Від позивача           Козинець В.В. (за дов.)

Від відповідача 1           Гурмаз О.С. (за дов.)

Від відповідача 2           не з’явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Едемо»до Головного управління культури і мистецтв виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна»про визнання та позивачем права власності на нежилий будинок № 18А по вул. Борисоглібській в місті Києві, який складається з підвального приміщення площею 138,5 кв. м., другого поверху площею 183,3 кв. м., загальною площею 435,2 кв. м., а також про зобов’язання відповідача-2 зареєструвати право власності позивача на вказані об’єкти нерухомості.

Ухвалою суду від 09.07.2008 було порушено провадження у справі № 6/341 та призначено розгляд останньої на 17.07.2008.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач здійснив будівельні роботи щодо побудови нежитлового будинку, якому розпорядженням Подільської районною державною адміністрацією № 1874 від 27.11.2007 було присвоєно поштову адресу: м. Київ, вул. Борисоглібська, 18-А. Оскільки будівництво здійснювалось на підставі проектної документації та на даний час завершено, позивач вважає, що набув право власності на новостворене майно, а також просить зобов’язати відповідача-2 зареєструвати за ним право власності на нежитловий будинок. Нормативно позивач посилається на ст.ст. 181, 331 Цивільного кодексу України.

Відповідач-1 у наданому суді відзиві позовні вимоги відхилив на тій підставі, що до його компетенції не входить визнання або не визнання права власності на об’єкти нерухомого майна, він здійснює виключно оформлення такого права, крім того, він не може бути відповідачем у даному спорі, оскільки відсутній спір про право.

Відповідач-2 відзиву на позов не надав, представника у судове засідання не направив.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Позивач, який є користувачем земельної ділянки за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, 18А, на підставі договору оренди земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва, експлуатації та обслуговування нежитлового будинку з прилеглим паркінгом, зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської Державної адміністрації) № 85-6-00287 від 23 серпня 2006 року, здійснив будівельні роботи щодо побудови нежитлового будинку, які фактично були завершено в грудні 2007 року.

Офісний комплекс складається з підвального приміщення та двох поверхів: першого поверху площею 138,5 кв. м., другого поверху площею 183,3 кв. м., підвалу площею 113,4 кв. м., загальною площею 435,2 кв. м.

Згідно з розпорядженням Подільської районної у місті Києві державної адміністрації № 1874 від 27.11.2007, побудованому нежитловому будинку присвоєно поштову адресу: м. Київ, вул. Борисоглібська, 18-А.

29.01.2008 після проведення поточної інвентаризації відповідач-2 видав позивачу інвентаризаційну справу 54632/1758 на домоволодіння за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, 18А з приміткою: «будинок не зданий в експлуатацію».

Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Оскільки позивачем було здійснено будівництво без належно затвердженого проекту, стосовно чого останній не заперечує, згадана вище будівля є самочинним будівництвом.

Згідно зі ст. 375 Цивільного кодексу України правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 Цивільного кодексу України (частина 4).

Зокрема, за загальним правилом, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України).

У той же час, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 Цивільного кодексу України).

На даний час будівельні роботи закінчені, споруда фактично експлуатується. При цьому, оскільки конструктивно споруда розташована так, що вона фактично є прибудовою до будинків за адресою: вул. Борисоглібська, 18 та вул. Борисоглібська, 16, то, маючи статус прибудови, забезпечена підводом та допустимою потужністю щодо необхідних комунікаційних з'єднань: водозабезпечення, водовідведення, енергозабезпечення тощо. При цьому система опалення та кондиціювання мають внутрішньо-організований цикл, а в якості живлення використовується електрична енергія.

За таких обставин, враховуючи те, що позивачем здійснено самочинне будівництво, яка перебуває у нього у користуванні, і, у той же час, дана будівля не порушує права інших осіб, суд вважає вимогу про визнання за позивачем права власності на нежитловий будинок № 18А по вул. Борисоглібській в місті Києві, який складається з підвального приміщення площею 113,4 кв. м., двох поверхів: першого поверху площею 138,5 кв. м., другого поверху площею 183,3 кв. м., загальною площею 435,2 кв. м., правомірною.

Також є правомірним визначення Головного управління культури і мистецтв виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відповідачем у даній справі.

10.07.2003 Київською міською радою було прийнято рішення № 584/744 «Про затвердження Положення про головні управління, управління та іншій структурні підрозділи виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)».

Зокрема, додатком № 5 до вказаного рішення є Положення про Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до п.п. 28 п. 6 даного документу до основних завдань відповідача-1 віднесено здійснення у встановленому порядку оформлення права власності на об’єкти нерухомого майна (нежилі будинки, споруди, приміщення), з видачею свідоцтв про право власності.

Отже, враховуючи, що оформлення права власності на новостворене майно віднесено до повноважень Головного управління культури і мистецтв виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), останній є відповідачем за даною вимогою.

Вимога щодо зобов’язання відповідача-2 зареєструвати право власності позивача на майно є необґрунтованою, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»(надалі Закон) право власності на нерухоме майно підлягає обов’язковій державній реєстрації. Відповідно до п. 5 прикінцевих положень Закону державна реєстрація об’єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації».

В силу статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації звертаються до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Отже, вимога про зобов’язання зареєструвати договір право власності на будівлю повинна кореспондуватися з наведеними підставами звернення до суду, тобто носити характер захисту порушених прав.

Доведення факту порушення прав, відповідно до ст. 33 ГПК України, покладається на позивача. Вважаючи свої права порушеними та обираючи спосіб їх захисту, позивач визначає особу відповідача, до якої спрямовані вимоги.

У той же час, звернення до суду має на меті визнання права власності на будівлю.

Оскільки реєстрація такого права є похідною дією від його визнання, що відбувається за результатами вирішення спору, відсутні правові підстави вважати порушеними на момент звернення до суду прав позивача, які пов’язані з не реєстрацією права власності.

Таким чином, враховуючи надані позивачем докази суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимог до відповідача-1 – визнання за позивачем права власності на вказане вище нерухоме майно. У той же час, на даний час правові підстави для зобов’язання відповідача-2 здійснити реєстрацію вказаного майна відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-85, ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов до Головного управління комунальної власності міста Києва задовольнити повністю.

Визнати право власності товариства з обмеженою відповідальністю «Едемо»(04111, м. Київ, вул. Салютна, 17, рахунок 2901 у АКБ «ТАС-Комерцбанк»МФО 300164, код 16485838) на нежитловий будинок № 18А по вул. Борисоглібській в місті Києві, який складається з підвального приміщення площею 113,4 кв. м., двох поверхів: першого поверху площею 138,5 кв. м., другого поверху площею 183,3 кв. м., загальною площею 435,2 кв. м.

У позові до комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна»відмовити повністю.

Суддя                     С.А. Ковтун

Рішення підписано 19.09.2008