ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

В. Овечкін –головуючого,

Є. Чернов

В. Цвігун

за участю представників

Генпрокуратури України

Баклан Н.Ю. –(посв.№7 від 05.01.2005)

гаражно-будівельного кооперативу "Лівобережний"

Надточій В.В. –голова правління.

Стельмахович В.І. –(дор. від 08.05.2007)

розглянув касаційне подання

заступника прокурора м. Києва

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 13.11.2007

у справі

№ 36/147 господарського суду м. Києва

за позовом

прокурора Дніпровського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради

до

гаражно-будівельного кооперативу "Лівобережний"

про

повернення самовільно зайнятої земельної ділянки

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду м. Києва від 25.07.2007 (суддя: Т.Трофименко) в позові про зобов'язання повернути зайняту земельну ділянку, привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення будівель та споруд відмовлено.

Рішення суду мотивовано тими обставинами, що прокурором не доведено належними засобами доказування обставин, що саме відповідач самовільно використовує земельну ділянку для обслуговування та експлуатації гаражів на вул. Березняківська, 29-б, у Дніпровському районі м. Києва, оскільки спірну земельну ділянку займають фізичні особи.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.11.2007 (судді: Л.Смірнова, С.Алданова, О.Коротун) рішення господарського суду першої інстанції залишено без зміни з аналогічних мотивів та підстав.

Прокурор в касаційному поданні просить апеляційну постанову та рішення господарського суду першої інстанції скасувати з підстав порушення господарськими судами норм матеріального права.

В обґрунтування своїх доводів прокурор посилається на обставини відсутності у ГБК "Лівобережний" правовстановлюючих документів, передбачених ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, що підтверджено матеріалами проведеної перевірки, відповідачем не доведено в установленому процесуальним законом порядку обставин правомірності користування спірною земельною ділянкою.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційного подання, заслухавши пояснення прокурора та відповідача, вважає, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Господарським судом встановлено, що відповідно до рішення Київської міської ради № 229 від 24.07.1995 було створено гаражно-будівельний кооператив "Лівобережний".

Згідно рішення виконкому Київської міської ради від 24.07.95 № 229 затверджено "Схему розміщення в м. Києві гаражів та відкритих автостоянок для транспортних засобів індивідуальних власників на період до 2000 року" та перелік земельних ділянок для будівництва гаражів та стоянок (додається).

Актом встановлення та узгодження існуючих меж земельної ділянки в натурі від 05.02.2000 відповідачу установлено та узгоджено існуючі межі земельної ділянки за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 29-б.

Судом також встановлено, що відповідачем розроблений технічний звіт по встановленню меж землекористування, укладені договори на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Березняківська, 29-б в м. Києві.

На запит Господарського суду м. Києва від 18.06.2007 Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна листом № 18748 від 10.07.2007 повідомило, що станом на 09.07.2007 згідно з даними книг реєстрації бюро бокси в ГБК за адресою: вул. Березняківська, 29-6, у Дніпровському районі м. Києва на праві власності не зареєстровані.

Як зазначено апеляційною інстанцією та вбачається з матеріалів справи, зокрема договорів, та рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13.04.2007 у справі №2-1417/1 вищезгадану земельну ділянку використовують фізичні особи.

Як встановлено ст. 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

При цьому згідно ст.1 Закону України “Про державний контроль за використанням та охороною земель” самовільне зайняття земельних ділянок - будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

Господарськими судами попередніх інстанцій не встановлено, які саме дії відповідача свідчать про фактичне самовільне використання ним земельної ділянки, не встановлено протягом якого часу здійснюється таке використання, оскільки відповідач вчинив дії щодо належного оформлення права землекористування, а матеріали справи свідчать про фактичне використання спірної земельної ділянки фізичними особами під належними їм автомобільними гаражами (боксами), перелік яких надано відповідачем.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування, відповідно до приписів статті 33 ГПК України, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином позивачем як і прокурором в його інтересах не надано доказів, на підставі яких можна було б зробити висновок, що саме відповідач вчинив самовільне зайняття земельної ділянки, яка належить позивачу, та забудував її.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.11.2007 та рішення господарського суду м. Києва від 25.07.2007 у справі № 36/147 господарського суду м. Києва залишити без змін, а касаційне подання –без задоволення.

Головуючий                                         В. Овечкін

судді                                         Є. Чернов

В. Цвігун