ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

17.01.08
Справа №13/317-пд-07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського
суду у складі:

Головуючий суддя Зубкова Т.П. судді  Зубкова Т.П.    , Кричмаржевський В.А.  , Яценко О.М.

при секретарі: Соколові А.А.

За участю представників сторін:

від позивача   -
не з'явився

від відповідача-1
-  не з'явився

від відповідача-2
-  Канібора С.І., дов. № 19 від
10.07.2007 р.

від відповідача-3
-  не з'явився

від відповідача-4
-  Коновалов Д.Г., довір. №
03-08/179 від 26.09.2007 р.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу   Приватного підприємця ОСОБА_1
(с. Архангельське Високопільського району Херсонської області)

на рішення господарського суду  Херсонської
області  від  09.10.2007
р.

у справі   №  13/317-пд-07

за позовом
Приватного підприємця ОСОБА_1 (с. Архангельське Високопільського району
Херсонської області)

до  відповідачів:

1 - Підприємство «Великоолександрівський ринок»
Херсонської обласної спілки споживчих товариств (смт. В.Олександрівка
Херсонської області)

2 - Споживче товариство «Злагода» Херсонської обласної
спілки споживчих товариств  (смт. В.Олександрівка
Херсонської області)

3 -   Підприємство
споживчої кооперації  «В.Олександрівський
ринок» споживчого товариства «Злагода»
(смт. В.Олександрівка Херсонської області)

4 -  Херсонська
обласна спілка споживчих товариств (м. Херсон)

про  визнання  недійсним договору купівлі-продажу та про
перевод прав покупця за договором купівлі-продажу  на позивача

20.06.2007 р. ПП ОСОБА_1
звернувся до господарського суду Херсонської області з позовом до
відповідачів -1, -2 - Підприємства «Великоолександрівський ринок» Херсонської
обласної спілки споживчих товариств та Споживчого товариства «Злагода»
Херсонської обласної спілки споживчих товариств   про скасування договору купівлі-продажу № 1
від 20.04.2007 р., укладеного між відповідачами -1 і -2 у справі та з вимогою
про переведення на нього прав та обов'язків покупця орендованого майна,
обґрунтовуючи позов приписами ст. 777 ч. 2, ст. 362 ЦК України, ст. 289 ГК
України  (том 1 а.с. 2-3).

В процесі розгляду справи позивач неодноразово уточнював
заявлені вимоги (том 1 а.с. 40, 138), виклавши їх  остаточно
таким чином: визнати на підставі
п.п. 1 ст. 215, 203 ЦК України недійсним договір купівлі-продажу
нерухомого майна від 20.04.2007 р., укладений між Споживчим товариством
«Злагода» та Херсонською обласною спілкою споживчих товариств; перевести права
покупця за договором на позивача у справі. Уточнені позовні вимоги
господарським судом були прийняті до розгляду.

Рішенням господарського
суду Херсонської області (суддя Закурін М.К) від 09.10.2007 р. у
справі  № 13/317-пд-07  у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення мотивовано тим, що  відсутні правові підстави для визнання
спірного договору купівлі-продажу недійсним та тим, що позивач не має
переважного права, передбаченого ст. 777 ЦК України, на придбання спірного
майна (том 1 а.с. 142-144).

Позивач - приватний підприємець ОСОБА_1   не погодився з даним рішенням суду та
звернувся до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду  Херсонської області від  09.10.2007 року та прийняти нове рішення,
яким  позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

В обґрунтування доводів заявник в апеляційній скарзі
стверджує, що господарський суд при винесенні рішення допустив порушення норм
матеріального та процесуального права, яке призвело до прийняття неправильного
рішення.

Вважає, що господарський суд зробив невірний висновок
про відсутність у позивача переважного права, передбаченого ст. 777 ЦК України,
на придбання майна, яке він орендував за договором оренди. Вказує, що при
прийнятті рішення господарський суд не застосував приписи Закону України «Про
споживчу кооперацію», не звернув уваги на рішення Конституційного Суду України
від 11.11.2004 року  про офіційне
тлумачення даного закону. За твердженням заявника,  договір купівлі-продажу було укладено з
порушенням Положення про порядок продажу на аукціонах основних засобів
підприємств та організацій споживчої кооперації України, що, на думку  заявника,            є підставою для визнання спірного договору
купівлі-продажу недійсним.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду
від 13.11.2007 р. апеляційна скарга ПП ОСОБА_1 прийнята  до провадження та призначена до розгляду на
13.12.2007 р.

В судове засідання 13.12.2007 р. представники сторін,
будучи належним чином повідомленими про час, місце та дату розгляду справи, не
з'явились, направили  клопотання про
відкладення розгляду справи (долучені до справи). Клопотання  сторін, в тому числі і позивача
(заявника  апеляційної скарги), судом
були задоволені, розгляд справи відкладено на 17.01.2008 р.

Розпорядженням Голови Запорізького апеляційного
господарського суду № 28 від 16.01.2008 р. справу № 13/317-пд-07 передано на
розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Зубкова Т.П. (доповідач),
судді Кричмаржевський В.А., Яценко О.М., якою справу прийнято до провадження.

Херсонська обласна спілка споживчих товариств
(відповідач-4 у справі) у відзиві на апеляційну скаргу  (долучено до справи)  просить апеляційну скаргу позивача залишити
без задоволення,  а оскаржуване рішення
суду  - без змін. Вважає доводи,
викладені в апеляційній скарзі, необґрунтованими, оскаржуване  рішення
суду законним. Вказує на те, що в матеріалах справи міститься достатньо
даних, які свідчать про неналежне виконання позивачем умов договору оренди,
що  позбавляє позивача переважного права,
в контексті приписів ст. 777 ЦК України, на придбання орендованого майна.
Стверджує, що продаж спірного майна вчинено відповідно до Положення про порядок
продажу на аукціонах основних засобів підприємств і організацій споживчої
кооперації України.

Відповідачі -1,-2,-3
письмові відзиви на апеляційну скаргу
не надали.

В судове засідання 17.01.2008 р. заявник апеляційної
скарги - ПП ОСОБА_1 знов не з'явився, свого представника не направив, про
причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи був
попереджений своєчасно та  належним
чином.

Представники відповідачів -1, -3 в судове засідання  також не з'явились, про причини неявки суд не
повідомили.

Враховуючи достатність матеріалів справи для розгляду
апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе  розглянути справу за відсутності позивача та
представників відповідачів  -1,-3.

За заявою представників відповідачів -2 і -4, які
прибули в судове засідання,    апеляційний
розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів запису судового
процесу.

Представник відповідача-4 підтримав у повному обсязі
доводи, викладені у письмовому відзиві на апеляційну скаргу.

Представник відповідача-2 погоджується з доводами
відповідача-4, вважає апеляційну скаргу позивача необґрунтованою,  просить залишити її без задоволення, а
оскаржуване рішення суду - без змін.

По закінченні судового засідання 17.01.2008 р., за
згодою  присутніх представників сторін,
колегією суддів оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі статтею 99 Господарського процесуального
кодексу України  апеляційний
господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується
правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до приписів статті 101 Господарського
процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами  повторно розглядає справу. Апеляційний суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість
рішення місцевого суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються
і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення
місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи та апеляційної скарги,
вислухавши пояснення представників сторін, Запорізький апеляційний
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між підприємством «Великоолександрівський ринок»
Херсонської обласної спілки споживачів (відповідачем-1 у справі) та приватним
підприємцем ОСОБА_1 (позивачем у справі)
01 серпня 2006 року   було
укладено Договір операційної оренди основних засобів підприємства
облспоживспілки «Великоолександрівський ринок» (далі -  Договір оренди), за умовами якого  ПП ОСОБА_1 приймає  в
оренду основні засоби підприємства облспоживспілки
«Великоолександрівський ринок», що знаходиться за адресою: смт.
В.Олександрівка, вул. Братська, 12, загальною площею 8881 м2.  Сторони
у Договорі оренди узгодили, що передача основних засобів в операційну
оренду  не тягне за собою виникнення у
орендаря права власності на це майно, орендар користується  переданим йому в оренду майном без права на
приватизацію чи викуп (п. 2.2 Договору оренди). Строк дії Договору оренди,
відповідно до пункту 6.1, до 30.06.2007 року (а.с.12 том 1). В п. 6.4 Договору
оренди сторони  визначили  випадки, в яких Договір оренди припиняє свою
дію, в тому числі - у разі продажу об'єкту
оренди.

12 квітня 2007 р. між Херсонською обласною спілкою
споживчих товариств (Продавцем, відповідачем-4 у справі) та Споживчим
товариством «Злагода» Херсонської обласної спілки споживчих товариств
(Покупцем, відповідачем-2 у справі) укладено та нотаріально посвідчено договір
купівлі-продажу  (далі за текстом -
Договір купівлі-продажу), за яким продавець передав відповідачу у власність
нерухоме майно, а саме, Великоолександрівський ринок, що знаходиться за
адресою: Херсонська область, Великоолександрівський район, смт. Велика
Олександрівка, вул. Братська,12 та складається з наступних об'єктів:  літ.А - будівлі м'ясоконтрольної лабораторії
загальною площею 40,9 кв.м.; літ.Б - будівлі рибного павільйону загальною
площею 50,3 кв.м.; літ. В - будівлі магазину «Овочі» загальною площею 204,4
кв.м.; літ.Д - м'ясомолочного павільйону загальною площею 502,2 кв.м.; літ. Г -
туалету; літ. Є - будівлі ларька госптоварів загальною площею 33,3 кв.м.; літ.
Ж - навісу прибудови рибного павільйону; літ. Л - піднавісу-шашличної; № 1-4 -
огорожі;  № 5-9 - прилавків ринкових
бетонних; № 10-12 - прилавків ринкових металевих (пункт 1.1. Договору
купівлі-продажу).

В п. 1.2 Договору купівлі-продажу зазначено, що
відчужуваний Великоолександрівський ринок належить  Продавцю на праві власності на підставі
свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом
Великоолександрівської селищної ради 30.11.2003 року  та зареєстрованого в БТІ      (а.с. 127 том 1).

ПП ОСОБА_1
вважає, що саме йому належить переважне право  на придбання
у власність  нерухомого майна
підприємства «Великоолександрівський ринок», у зв'язку з чим звернувся до
господарського суду із зазначеними вище вимогами про визнання недійсним
договору купівлі-продажу та переведення на позивача прав покупця.

В процесі розгляду справи господарський суд залучив до
участі у справі у якості відповідачів -3 і -4
-   Підприємство споживчої
кооперації  «В.Олександрівський ринок»
споживчого товариства «Злагода» та Херсонську обласну спілку споживчих
товариств. Дії господарського суду щодо залучення до справи інших відповідачів
не суперечать приписам ст.ст. 23, 24 ГПК України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при
винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не
підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального
кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, а
також фізичні особи у випадках передбачених чинним законодавством, мають право
звернутися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів. Стаття 16 Цивільного кодексу України закріплює
наступне: кожна  особа має право
звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права
та інтересу, одним із способів захисту
цивільного права та інтересу є визнання правочину недійсним.

Відповідно до пункту 2
Постанови  Пленуму Верховного Суду
України від 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод
недійсними» угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками,
передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд
повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання
угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

З тексту  позовних
вимог, з урахуванням  уточнень (а.с. 2-3,
138 том 1), вбачається, що позивач просить визнати недійсним  Договір купівлі-продажу на підставі п.1 ст.
203 та  п.1 ст. 215 ЦК України,
стверджуючи, що спірний Договір купівлі-продажу було укладено сторонами з
порушенням Положення про громадське майно (основні засоби) споживчої кооперації
України, затвердженого президією ЦК профспілки,
та Положення про порядок продажу на аукціонах основних засобів
підприємств і організацій споживчої кооперації України.

Як зазначено у  п.
1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ст. 203
ЦК України (на який посилається позивач) зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства,  а також моральним засадам суспільства.

Позивач, вказуючи на пункт 1  ст. 203 ЦК, разом з тим  ані в позовній заяві, ані в уточненнях до
позову не зазначає, в чому саме полягає суперечність змісту спірного Договору
купівлі-продажу Цивільному кодексу України або іншим актам цивільного
законодавства.

Досліджені матеріали справи свідчать, що зміст Договору
купівлі-продажу від    12 квітня 2007
року  не суперечить приписам діючого
законодавства, яке  регулює
правовідносини, пов'язані з купівлею - продажем об'єктів нерухомості, в тому
числі  положенням, закріпленим  у главі
54  ЦК України.

Так, спірний Договір купівлі-продажу містить
істотні  умови, які притаманні договорам
даного виду, договір нотаріально посвідчений, як цього вимагають приписи
закону. Продавцем  майна за Договором є
його власник, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме
майна (а.с. 114 т. 1).

У  Положенні про
порядок продажу на аукціонах основних засобів підприємств і організацій
споживчої кооперації України, затвердженому постановою других зборів Ради
Укоопспілки 17-го скликання 17.02.2000 року, зі змінами та доповненнями,
затвердженими постановою третіх зборів Ради Укоопспілки 19-го скликання 23
січня 2006 року,  визначено поняття
внутрісистемного аукціону як продаж основних засобів (учасниками його є
виключно юридичні особи системи Центральної спілки  споживчих товариств України (Укоопспілки),
при якому їх власником стає покупець, котрий у ході торгів запропонував за них
максимальну ціну. Якщо основні засоби не були
продані з внутрісистемного аукціону, або внутрісистемний аукціон не
відбувся через відсутність двох або більше учасників, то за рішенням власника
основних засобів їх продаж може бути здійснено учаснику внутрісистемного
аукціону за стартовою ціною.

З матеріалів справи
вбачається, що  власником майна
було прийнято рішення про внутрісистемний
продаж  корпоративного права
підприємства «Великоолександрівський ринок» з усіма активами, пасивами та
зобов'язаннями згідно балансу підприємства, відповідно до переліку. За
відсутності двох і більше юридичних осіб Укоопспілки, які б бажали прийняти
участь  в аукціоні,  Великоолександрівський ринок  було продано
єдиному учаснику, від якого надійшла заявка на участь в аукціоні -
Споживчому товариству «Злагода»,  що не
суперечить наведеному вище Положенню а.с.96-104, том 1).

Отже, матеріалами справи та наданими доказами
спростовується твердження позивача про
порушення  сторонами при укладенні
спірного Договору купівлі-продажу Положення про порядок продажу на аукціонах
основних засобів підприємств і організацій споживчої кооперації України.

Заявляючи, що продаж
спірного майна було проведено в порушення Положення про громадське майно
(основні засоби) споживчої кооперації України, позивач не конкретизував, в чому
саме полягає це порушення, не послався на жоден пункт Положення, який, на його
думку, порушено сторонами за Договором купівлі-продажу.  Не надав будь-яких доказів в
обґрунтування  своїх тверджень
позивач  і  суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладене,
колегія суддів дійшла висновку, що позивачем                    не доведено, а судом не
встановлено  наявність  обставин, з якими закон пов'язує визнання
угоди недійсною.

Стаття 289 Господарського кодексу України закріплює
право викупу (приватизації) об'єкту оренди орендарем за умови, якщо таке право
передбачено договором оренди.

Аналіз  тексту
Договору оренди свідчить про  те, що
сторони в даному договорі не передбачили
право орендаря на викуп орендованого майна. Навпаки, в п. 2.2 Договору
оренди сторони визначили, що орендар користується  переданим йому в оренду майном без права на
приватизацію чи  викуп.

За наведених обставин
стаття  289 Господарського кодексу
України, на яку посилається позивач як на правове обґрунтування заявленого
позову,  не може бути поширена на спірні
відносини.

Заявляючи вимогу про переведення  на позивача прав покупця, ПП ОСОБА_1
посилається на статтю 362 ЦК України.

Відповідно до ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки
у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед
іншими особами на її купівлю  за ціною,
оголошеною для продажу. У разі продажу частки у праві спільної часткової
власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до
суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця.

Згідно зі  ст. 356
ЦК України спільною  частковою
власністю  є власність двох чи більше
осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

За змістом наведеної норми закону спільною частковою
власністю має вважатися власність двох чи більше співвласників, частка кожного
з яких у праві власності є завідомо визначеною в конкретній величині  ( 1/2,
1/5 тощо).

Отже, для застосування
до спірних відносин положень ст. 362 ЦК України щодо переведення на
позивача прав та обов'язків покупця
необхідне підтвердження  наявності
у позивача права  спільної часткової
власності на  майно, що  відчужене за Договором купівлі-продажу.

Такі докази в матеріалах справи відсутні, не надані вони
позивачем і суду апеляційної інстанції.

Належність позивача - ПП ОСОБА_1 до
Великоолександрівського споживчого товариства, що випливає з Членського квитка
(копія міститься в матеріалах справи - т.1, а.с. 25),  не
свідчить про наявність у ПП ОСОБА_1 права  спільної часткової власності (з визначенням
конкретної частки)  у майні споживчого
товариства, в т.ч. -  у майні
підприємства «Великоолександрівський ринок».

З огляду на вищенаведене відсутні  підстави для
надання позивачу переважного права, закріпленого у  ст. 362 ЦК України,  на купівлю
спірного майна  та для переведення
на нього прав і обов'язків покупця.

Колегія суддів також зауважує, що право  колективної власності та право спільної
часткової власності не є  тотожними  поняттями.

За таких обставин, суд першої інстанції на підставі
зазначених норм чинного законодавства та встановлених фактів дійшов
обґрунтованого висновку про відсутність у ПП ОСОБА_1 права спільної часткової
власності на спірне майно, а відтак і про відсутність у позивача переважного
права на купівлю зазначеного майна.

Безпідставним вважає колегія суддів  посилання позивача, в обґрунтування заявлених
вимог, і на ст. 777  ЦК України стосовно
переважного права наймача, який належно виконував свої обов'язки  за договором найму,  на
придбання  предмету найма у разі
його продажу. Вказана стаття є загальною нормою. Правовідносини, що випливають,
наприклад, з  оренди  державного та комунального майна, та його
приватизації (продажу),  з договору
лізингу (різновиду договору найма) тощо,
регулюються  спеціальними
законами.

Спеціальними законами та підзаконними нормативними
актами регулюються і правовідносини, що випливають з  оренди, продажу майна споживчої кооперації
України.

Так, матеріалами справи підтверджено, що предметом
договору найма у спорі, що розглядається,
є  майно, яке  належить на праві  колективної власності Херсонській обласній
спілці споживчих товариств. Правовідносини, пов'язані із продажем  об'єктів нерухомості  (основних фондів)   підприємств та організацій споживчої
кооперації  України, регулюються
спеціальним законодавством: Законом України «Про споживчу кооперацію»  та
прийнятими відповідними органами,
на підставі вказаного Закону та інших законодавчих актів України,
Положеннями.

Як свідчать досліджені
матеріали справи, відповідно до Положення про громадське майно (основні
засоби) споживчої кооперації України
Херсонською обласною спілкою споживчих товариств  було прийнято Постанову про  порядок продажу  майна підприємства В.Олександрівський
ринок  та, на виконання цієї
постанови,  здійснено   внутрісистемний продаж зазначеного майна.

Таким чином, доводи заявника апеляційної скарги не
ґрунтуються на нормах права, не підтверджені відповідними доказами та
спростовані дослідженими обставинами справи.

Враховуюче вищевикладене,  колегія суддів вважає, що господарський суд
Херсонської  області вірно застосував
норми матеріального і процесуального права
і правильно прийняв рішення про відмову в задоволенні позовних вимог,  правових підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування рішення господарського суду колегія суддів не вбачає.

Судові витрати покладаються на  заявника апеляційної скарги  -
позивача  у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 99,
101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький
апеляційний  господарський  суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу
приватного підприємця ОСОБА_1               (с. Архангельське
Високопільського району Херсонської області) на рішення господарського суду  Херсонської
області від  09.10.2007  р.  у
справі № 13/317-пд-07 залишити  без  задоволення.

Рішення господарського суду Херсонської  області від
09.10.2007  р. у справі       № 13/317-пд-07 залишити без змін.

Головуючий суддя Зубкова Т.П.

судді  Зубкова Т.П.

Кричмаржевський
В.А.  Яценко О.М.