ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2008 р.            Справа № 05/5691

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Швидкого В.А., секретаря судового засідання Холодної Л.В., за участю представників:

від позивача: Бабій В.І. - за довіреністю;

від відповідача: Почтар П.К.- керівник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Комунального підприємства "Уманьводоканал"

до Житлово-будівельного кооперативу №10

про стягнення 10415,34 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Уманьводоканал" (далі - позивач) заявило позов до Житлово-будівельного кооперативу №10 (далі-відповідач) про стягнення 10415,34 грн. заборгованості за надані комунальні послуги.

Представник позивача позов у судовому засіданні підтримала з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач позов не визнав. Свої заперечення виклав у відзиві на позов. Представник відповідача у судовому засіданні заперечення проти позову підтримала.

Матеріалами справи і в судовому засіданні встановлено.

05.01.2006 р. між сторонами укладено договір № 2010 на надання послуг з водопостачання та водовідведення. Строк дії договору до 05.01.2008 р.

Згідно з п. 5 договору, облік кількості використаної води здійснюється за показниками загальнобудинкового водолічильника, який відповідач повинен встановити своїми силами і за свої кошти. На момент укладення договору відповідач мав лічильник, який встановлено 06.12.2004 р. Початкові показники становили 25026 м. куб. Згідно цього пункту зняття показань водолічильника здійснюється не рідше одного разу на місяць. Згідно з п. 4 відповідач повинен сплачувати за 1 м. куб. отриманої питної води 1,84 грн. та 1,50 грн. - за 1 м.куб. стічних вод із врахуванням ПДВ.

Позивач стверджує, що станом на 01.10.2004 р. відповідач мав заборгованість у сумі 3314,30 грн. За період з 01.10.2004 р. по 01.11.2007 р. заборгованість відповідача становить 7188,12 грн.          Таким чином, станом на 01.11.2007 р. заборгованісь відповідача становить 10415,34 грн.

В судовому засіданні представник позивача заявила клопотання про зменшення суми позову до 9388,50 грн., оскільки відповідачем на даний час в добровільному порядку сплачено 1026,84 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно з ст. 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" послуги з питного водопостачання житлово-будівельним кооперативам надаються на підставі укладених договорів. Між сторонами укладено довори на подачу води з комунального водогону та прийняття стічних вод від 05.01.2004 р., строк дії якого до 05.01.2006 р., та від 05.01.2006 р., строк дії якого до 05.01.2008 р. За своїм правовим змістом вказані договори є договорами про надання послуг. Згідно з ст. 905 ЦК України строк дії договору

про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом. Строк дії договору від 05.01.2006 р. до 05.01.2008 р.

Виходячи із змісту ст. 193 ГК України, суб"єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов"язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів. Одностороння відмова від виконання зобов"язання не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 202 ГК України господарське зобов"язання припиняється у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. Договір від 05.01.2006 р. не розірвано, а також не визнано недійсним за рішенням суду.

Згідно з п. 5 договору облік кількості поданої води здійснюється за показниками загальнобудинкового лічильника. Оскільки договір є чинним, відповідач не може відмовитись від його виконання до внесення до нього змін у встановленому законом порядку.

Відповідач неодноразово ставив питання про проведення обліку спожитої питної води за показниками індивідуальних лічильників, але змін до договору не вніс. Тому зобов"язаний сплачувати за спожиту воду за показниками загальнобудинкового лічильника. Посилання відповідача на факт встановлення індивідуальних лічильників у всіх квартират, що, на думку представника відповідача, надано право відповідачу починаючи з липня 2007 р. сплачувати за спожиту воду за показинками індивідуальних лічильників, а не за показниками загальнобудинкового лічильника, не дає йому права на односторонню відмову від виконання договору в частині встановленого договором порядку оплати за отриману воду.

Твердження представника відповідача, що загальнобудинковий лічильник мав похибку в сторону збільшення показників не підтверджено належними доказами.

18.01.2007 р. комісією за участю депутатів міської ради проведена перевірка показників загальнобудинкового лічильника, які становили 36648 м.куб. За наслідками перевірки складено акт, який підписано головою правління відповідача.

19.02.2007 р. за участю представників відповідача проведено перевірку стану індивідуальних лічильників мешканців кооперативу. В ході перевірки встановлено, що 19 лічильників потребують повірки, один лічильник не опломбований. Різниця між показниками загальнобудинкового лічильника та сумарними показниками індивідуальних лічильників становить 87 м.куб.

21.07.2007 р. комісією за участю старшого дільничного інспектора проведено перевірку показників загальнобудинкового лічильника. Показники лічильника на вказану дату становили 37011 м. куб. Різниця між показниками станом на 19.02.2007 р. та показниками станом на 21.07.2007 р. становила 538 м.куб., що не відповідає фактичному споживанню води за вказаний період, виходячи з кількості щомісячного використання відповідачем води.Комісією встановлено, що лічильник не працює.

Відповідач у квітні, травні, червні 2007 р. не допустив представника позивача для зняття показників лічильника, що відповідачем не заперечується. Тому суд вважає правомірним нарахування кількості отриманої відповідачем води, виходячи із середнього показника спожитої відповідачем води.

Враховуючи показники загальнобудинкового лічильника та необхідність розрахунку спожитої відповідачем води починаючи з березня 2007 р. шляхом врахування середньомісячних показників, оскільки загальнобудинковий лічильник знаходився в неробочому стані, розрахунок суми позову зроблено вірно.

Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивачем заявлено позов про стягнення заборгованості за термін, який перевищує встановлений загальний строк позовної давності.

Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Заява відповідача щодо застосування строку позовної давності до суду не надходила.

При поданні позову позивачем сплачено державне мито у сумі 102 грн., в той час, коли необхідно було сплатити 104,15 грн. Недоплачене державне мито у сумі 2,15 грн. підлягає стягненню з позивача в доход державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 49, 82 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягти з Житлово-будівельного кооперативу №10, м. Умань, вул. Жовтневої Революції, 32, код 22800391, на користь Комунального підприємства "Уманьводоканал", м. Умань, вул. Залізняка, 16, код 03357174, 9388,50 грн. боргу, 93,88 грн. відшкодування сплаченого державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Стягти з Комунального підприємства "Уманьводоканал", м. Умань, вул. Залізняка, 16, код 03357174, в доход державного бюджету, на рахунок № 0002, банк - УДК в Черкаській області, МФО 854018, код бюджетної класифікації 22092000, символ звітності банку - 095, отримувач ВДК в м. Черкаси через відділ державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції 2,15 грн. державного мита.

СУДДЯ                                                                      В.А. Швидкий