ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2008 р.                                                                      Справа №8/302

за позовом суб"єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Кондратець Сергія Петровича, вул. Леніна, б. 3-А, кв. 10, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

до приватного підприємця Бови Людмили Павлівни, вул. 60 років Жовтня, б.3-А, кв. 34, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

про стягнення 150000 грн.

Суддя Плеханова Л.Б.

Представники:

від позивача: не з"явився

від відповідача: Бова Л.П.

Пшеничний О.Л., дов. від 01.09.2008р.

Оран А.І., дов. № 7 від 24.01.2008р.

Суть справи: Розглядається позов про визнання дійсним правочину завдатку, стягнення 150000 грн., в т.ч 90000,00 грн. сплачених за договором найму № 27 від 01.04.2008р.; 60000,00 грн. як суми завдатку, а також зустрічний позов про визнання дійсним акту прийому-передачі нежитлового приміщення площею 1005 кв.м. за адресою: м. Кременчук., вул. Київська, 3-а від 01.04.2008р. та спонукання приватного підприємця Кондратець С.П. до належного виконання умов договору найму №27 від 01.04.2008р. щодо використання вищевказаного приміщення у відповідності до п. 1.4 договору найму за його цільовим призначенням.

Відповідач за первісним позовом у відзиві на позов, його представник у судовому засіданні позов не визнають, оскільки ніякої усної домовленості з позивачем щодо надання завдатку не існувало.

Платіж у сумі 120000,00 грн. позивач здійснив, як підтвердження наміру негайно отримати приміщення в оренду та щоби випередити інших бажаючих укласти договір найму вказаного приміщення.

Відповідач за зустрічним позовом - приватний підприємець Кондратець С.П. у відзиві на позов, його представники у судовому засіданні позов вважають необгрунтованим і просять відмовити у його задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Між позивачем та відповідачем було досягнуто домовленість про укладення та виконання договору найму нежитлового приміщення в торговельному центрі, що будувався по вул. Київській, 3-а в м. Кременчуці.

Позивач пояснив, що на виконання досягнутих домовленостей щодо укладення договору та в забезпечення його укладення та належного виконання сторонами було укладено правочин з забезпечення зобов"язань за зазначеним договором шляхом завдатку. Укладення та виконання цього правочину підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 29792 від 28.12.2007р., згідно з якою позивач передав, а відповідач прийняв завдаток щодо договору найму в розмірі 30000 гривень.

Договір найму між позивач та відповідачем було укладено та підписано 01.04.2008 року

Згідно п. 2.1 цього договору нежитлове приміщення, що є об"єктом найму за цим договором, мало бути передано позивачеві в користування протягом 3 днів з моменту підписання договору, але у встановлений договором строк приміщення передано не було з тих мотивів, що відповідач ще не закінчив будівельні роботи в торговельному центрі.

15.05.2008р. відповідач повідомив позивача про те, що найближчим часом передасть йому приміщення в користування для облаштування його під торгівлю меблями та попросив здійснити оплату в розмірі 90000 грн., оскільки терміново були потрібні кошти на закінчення будівельних робіт та розрахунки з постачальниками та підрядниками. В цей же день позивач здійснив попередню оплату за договором в розмірі 90000 гривень, про що свідчить копія квитанції до прибуткового касового ордеру № 29909 від 15.05.2008 року.

Позивач стверджує, що вищевказане приміщення йому не передавалось, незважаючи на його неодноразові зустрічі з відповідачем з цього приводу.

Внаслідок затримки в передачі приміщення позивач листом від 12.06.2008р., з метою фіксування факту невиконання відповідачем своїх зобов"язань, звернувся до відповідача з вимогою протягом трьох днів передати йому у користування приміщення в торговельному центрі, який введено в експлуатацію та в якому позивач міг розпочати торговельну діяльність. Відповідач тривалий час ухилявся від отримання листа і отримав його лише 25.05.2008р., про що свідчить копія повідомлення про вручення.

Внаслідок цього у позивача були зірвані домовленості з контрагентами стосовно влаштування магазину, внаслідок чого 23.06.2008р. він направив відповідачці лист з відмовою від договору оренди та просив повернути сплачені кошти в якості попередньої оплати та подвійну суму завдатку.

Від отримання цього листа відповідач ухилявся, внаслідок чого лист, який направлявся на дві адреси: за юридичною адресою та за адресою торговельного центру, був повернутий позивачеві внаслідок закінчення терміну зберігання на пошті.

Лише 09.07.2008р. відповідач направив лист, в якому пропонував прийняти у найм вищевказане приміщення та підписати акт приймання-передачі. Станом на 09.07.2008р. будівельні та облаштувальні роботи на об"єкті у відповідача закінчені не були і будівля не була прийнята до експлуатації.

Позивач вважає, що має правові підстави для стягнення з відповідача заявлених в позові сум виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 570 ЦК завдаток - це грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів та підтвердження зобов"язання та забезпечення його виконавця. Якщо порушення зобов"язання сталося з вини кредитора, він зобов"язаний повернути боржнику завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку (ст. 571 ч. 1 ЦК України).

Згідно п.п. 2.1, 2.2 договору №27 від 01.04.2008р. майно повинно бути прийняте наймачем протягом 3 днів з моменту підписання договору, передання майна оформляється актом передачі-приймання, підписання якого свідчить про фактичну передачу майна у найм.

Ст. 765 ЦК України покладає на наймодавця обов"язок передати наймачеві майно у користування в строк, встановлений договором найму. Як убачається з наведеного вище, відповідач цього обов"язку не виконав ні в строк, встановлений договором, ні протягом трьох днів, або тижня, після отримання від позивача вимоги (лист від 12.06.2008р.).

Зважаючи на наведене, позивач вважає, що саме відповідач є винним у невиконанні своїх зобов"язань за договором, внаслідок чого має нести відповідальність, встановлену ст. 571 ч. 1 ЦК України.

Згідно ст. 766 ЦК України якщо наймодавець не передає наймачеві майно, наймач має право відмовитись від договору найму і вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Позивач вважає, що договір №27 від 01.04.2008р. є розірваним на підставі ст. 651 ч. 3 ЦК України, внаслідок чого відповідач зобов"язаний повернути йому отримані грошові кошти в якості попередньої оплати та завдатку в розмірі 120000 гривень.

Крім того, відповідач на підставі ст. 571 ч. 1 Цивільного кодексу України зобов"язаний сплатити позивачеві суму у розмірі завдатку, тобто 30000 гривень.

У відповідності до ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов"язання вчиняється у письмовій формі, в разі недодержання такої форми відповідний правочин є нікчемний, але в разі, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема, шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним (ст. 218 ч. 2 ЦК України).

Також позивач поясняє, що як убачається з копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 29792 від 28.12.2007р., він вчинив дію з передачі відповідачеві завдатку в сумі 30000 гривень (про те, що 30000 гривень - це завдаток прямо вказано в квитанції надрукованим текстом), а відповідач - прийняв ці кошти, внаслідок чого позивач має підстави для прохання у суду визнати правочин завдатку дійсним.

Вимога щодо визнання правочину дійсним є передбаченим законом способом захисту цивільних прав (ст.ст. 16 ч. 2, 218 ч. 2 ЦК України).

Приватний підприємець Бова Л.П. просить відмовити у задоволенні первісного позову з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути розірвано або змінено у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом.

Договором найму № 27 не передбачено право наймача відмовитись від договору в односторонньому порядку.

Помилковим є посилання позивача на ст. 766 Цивільного кодексу України, відповідно до якої наймач має право відмовитись від договору найму і вимагати відшкодування завданих збитків, якщо наймодавець не передає наймачеві майно.

Ст. 766 Цивільного кодексу України не підлягає застосування, так як, по-перше, відповідно до п. 3.1 Договору найму приміщення було передано позивачу та фактично прийнято ним у користування з 1 квітня 2008 року.

По - друге, позивач виявив намір відмовитись від договору та таким чином розірвати Договір найму приміщення у червні 2008 року для чого, користуючись відсутністю його підпису під актом передачі-прийняття, 12 червня 2008 року надіслав відповідачеві лист з вимогою передати йому приміщення. У відповіді на зазначену вимогу від 09.07.2008р., відповідачем було заявлено про готовність у будь-який зручний час надати позивачеві акт передачі-прийняття приміщення для підписання. Також, 07.08.2009р. був направлений лист з вимогою підписати вказаний акт, який залишено без реагування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 766 Цивільного кодексу України позивач мав би право відмовитись від договору виключно за умов, якщо відповідач відмовився передати приміщення.

Отже, позивач безпідставно вимагає повернути йому грошові кошти, сплачені за користування приміщенням за договором найму, який є чинним, а зобов"язання за яким підлягають виконанню.

Позивач окрім 120000 грн. попередньої оплати сплаченої ним за договором найму № 27, вимагає стягнути з відповідача додатково 30000 грн. - суму рівну завдатку. В обґрунтування позивач вказує, що завдаток ним було внесено, нібито, на забезпечення виконання зобов"язань за договором найму.

Ніякої домовленості, тим більше усної угоди щодо надання позивачем завдатку, між відповідачем та позивачем не існувало. Вказаний платіж позивач здійснив, як підтвердження наміру негайно отримати приміщення в оренду та щоби випередити інших бажаючих укласти договір найму вказаного приміщення.

У зустрічній позовній заяві приватний підприємець Бова Л.П. просить визнати дійсним акт прийому передачі вищевказаного приміщення та спонукати приватного підприємця Кондратень С.П. до належного виконання умов договору найму № 27 від 01.04.є2008р. щодо його використання за цільовим призначенням.

Як пояснили у судовому засіданні представники позивача за зустрічним позовом, на виконання пп. 1.1, 2.1, 3.1 Договору найму, приміщення було передано наймачеві в момент підписання договору 1 квітня 2008 року, наймач зобов"язався прийняти приміщення у користування за актом передачі-прийняття протягом 3-х днів з моменту підписання Договору найму.

Як пояснила у судовому засіданні приватний підприємець Бова Л.П., вона неодноразово вимагала від відповідача з"явитись для підписання акту передачі-прийняття приміщення площею 1005 кв.м., за адресою м. Кременчук, вул. Київська, 3-а, але в порушення своїх зобов"язань за договором, наймач, фактично прийнявши приміщення у користування, ухилився від підписання акту передачі-прийняття, проект якого було складено та підписано ПП Бовою Л.П. 4 квітня 2008 року, в останній день граничного триденного строку, встановленого п. 2.1 Договору найму для підписання наймачем акту передачі-прийняття приміщення у користування.

По узгодженню з ПП Бовою Л.П. та на підставі п. 6.2 Договору найму відповідач з моменту укладення договору та прийняття приміщення в користування мав намір обладнати приміщення, яке передано у користування, відповідно до потреб власної господарської діяльності, без зміни технічних характеристик приміщення, для наступного використання приміщення за цільовим призначенням, відповідно до п. 1.4 Договору найму.

Відповідач заперечує факт прийняття приміщення в користування і посилається на зміну намірів і вважає договір найму розірванним.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути розірвано або змінено у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом.

Договором найму № 27 не передбачено право наймача відмовитись від договору в односторонньому порядку.

Таким чином, договір найму є чиннимта підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 795 Цивільного кодексу України строк договору найму обчислюється з моменту складення акту передачі-приймання. Оскільки такий документ є формальним закріпленням дії сторін направленої на виконання зобов"язань за договором найму, згідно ч. 3 ст. 206 Цивільного кодексу України, він на думку ПП Бова Л.П., визнається правочином.

У частині 2 ст. 218 Цивільного кодексу України визначено, що якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Як пояснила ПП Бова Л.П., дійсність укладеного нею з відповідачем акту передачі-прийняття приміщення підтверджується вчиненням відповідачем дії, яка підтверджує прийняття ним приміщення: здійснення ним попередньої оплати за користування приміщенням в розмірі 90000 грн., про що свідчить копія прибуткового касового ордера № 29909 від 15.05.2008 року.

До цього часу в приміщенні відповідачем не ведеться торгівельна діяльність, тобто приміщення не використовується за цільовим призначенням, що суперечить п. 1.4 договору найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Цивільного кодексу України, майнові зобов"язання, які виникають між суб"єктами господарювання, регулюються Цивільним кодексом України. Господарські договори, що укладаються суб"єктами господарювання, укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 180 ГК України, зміст господарського договору становлять умови, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов"язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов"язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов"язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно ст.652 цивільного кодексу України (435-1У) у разі Істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає з суті зобов"язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони.

На виконання правовідносин, що виникли з договору, розповсюджуються загальні положення про виконання зобов"язання, згідно яких зобов"язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок договору. Одностороння відмова і зміна умов не допускається за винятком випадків, передбачених законом.

Стаття 188 ГК України передбачає порядок зміни та розірвання господарських договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Зміна умов договору означає, що зобов'язання сторін діють відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Відповідно до ст. 11 ГПК України, ст. 188 ГК України підприємство чи організація, яка вважає за необхідне змінити чи розірвати договір, надсилає пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона, яка одержала таку пропозицію, повинна відповісти на неї не пізніше 20 днів після її одержання.

Однією з основ забезпечення стабільності майнового обороту є сумлінне виконання його учасниками як вимог закону, так і прийнятих на себе договірних зобов'язань, що прямо виражено у вимозі (принципі) належного виконання зобов'язання. Укладені договори повинні виконуватися на тих умовах, на яких було досягнуто згоди сторін, і не можуть змінюватися в односторонньому порядку. Зміна і розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Згідно ст. ст. 651, 652 ЦК України в тих випадках, коли можливість зміни або розірвання договору не передбачена законом або договором і сторонами не досягнуто про це згоди, договір може бути змінений або розірваний за вимогою однієї зі сторін тільки за рішенням суду в таких випадках: при істотному порушенні договору другою стороною; у зв'язку з істотною зміною обставин, з яких сторони виходили при укладенні договору; в інших випадках, передбачених законом або договором.

Стаття 188 ГПК України визначає, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозицію про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду, тобто повідомлення про згоду з пропозицією; або повідомлення про відмову від пропозиції; або повідомлення про згоду змінити договір на інших умовах. У першому випадку договір вважається відповідно зміненим або розірваним у момент одержання повідомлення про згоду стороною, яка зробила пропозицію про зміну або розірвання договору. У другому випадку, а також у разі неотримання відповіді у встановлений строк, заінтересована сторона вправі звернутися з вимогою про зміну або розірвання договору до суду, який і вирішить виниклий спір. У даному випадку сторона яка зробила пропозицію про зміну договору, може погодитися з пропозицією контрагента У такій ситуації договір вважається змінений на умовах, запропонованих контрагентом.

Позивачем за первісним позовом не було дотримано порядку досягнення із позивачем згоди щодо розірвання договору, як це передбачено ч. 4 ст. 188 ГК України.

Договором найму № 27 від 01.04.2008р. розірвання договору в односторонньому порядку не передбачено.

Таким чином, посилання позивача за первісним позовом на розірвання вищевказаного договору найму в односторонньому порядку є необґрунтованими.

Факт здійснення позивачем за первісним позовом попередньої оплати в сумі 90000,00 грн. та 30000,00 грн. згідно прибуткових касових ордерів № 2909 від 15.05.2008р. та № 29792 від 28.12.2007р. не може бути підставою виникнення правовідносин у вигляді завдатку, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують узгодження сторонами справи, як умови забезпечення виконання договору найму, у формі завдатку.

Статтею 547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов"язання (неустойка, порука, завдаток) вчиняється у письмовій формі, - інакше є нікчемним.

Позивач не навів у судовому засіданні належних доказів укладення між ним та відповідачем саме договору завдатку в усній або письмовій формі. Більше того, відсутні належні правові умови для наявності договору завдатку між сторонами, тобто договірні відносини щодо завдатку, як юридичний факт, не існують взагалі.

Відповідно до ст. 570 Цивільного кодексу України завдатком є грошова сума або нерухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунках належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов"язання і на забезпечення його виконання.

Угода про завдаток згідно корм ст. 547 Цивільного кодексу України повинна вчинятися у письмовій формі.

Згідно ч. 2 ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов"язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Позивач за первісним позовом просить визнати дійсним правочин завдатку, укладений сторонами 28.12.2007р. та стягнути з відповідача 90000,00 грн. збитків згідно ст. 766 Цивільного кодексу України, 30000,00 суми завдатку, 30000,00 грн. додаткової суми у розмірі завдатку згідно ч. 1 ст. 571 Цивільного кодексу України.

На підставі аналізу матеріалів справи суд дійшов висновку, що первісний позов не підлягає задоволенню як необґрунтований з наступних підстав.

Як вбачається з Акту робочої комісії про готовність закінченого будівництвом об"єкта для пред"явлення державній приймальній1 комісії від 08.05.2008 року, ще робочою комісією було прийнято рішення вважати прийнятим від генерального підрядника будівництво торгово-офісної будівлі по вул. Київській, 3-а в м. Кременчуці і про готовність його пред"явлення державній приймальній комісії.

Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об"єкта було складено 04.07.2008 року.

Вказані акти є підтвердженням того, що приватним підприємцем Бовою Л.П. були вжиті заходи щодо завершення будівництва нежитлового приміщення, що є об"єктом оренди за вищевказаним договором.

Листом від 09.07.2008р. СПД Бова Л.П. звернулася до позивача з проханням прийняти у найм вищевказане приміщення та підписати акт приймання-передачі приміщення (аркуш справи 21).

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав та обов"язків.

Предметом вказаного договору найму є домовленість між суб"єктом підприємницької діяльності Кондратець С.П. та суб"єктом підприємницької діяльності Бовою Л.П. про найм нежитлового приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов"язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника його обов"язку.

Як визначено ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов"язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, такою підставою виникнення цивільних прав та обов"язків, зокрема, є договори та інші правочини згідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов"язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання), відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України.

Проте, підставою для настання відповідальності є вина сторони, яка порушила зобов"язання, згідно вимог ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України.

У судовому засіданні вина відповідача за первісним позовом - приватного підприємця Бова Л.П. у неналежному виконанні умов договору найму не знайшла підтвердження, тому відсутні підстави для стягнення з нього на користь позивача за первісним позовом сплачених ним 120000,00 грн.

Посилання СПД Кондратець С.П. на неможливість прийняття приміщення у користування у встановлений строк, у зв"язку з не закінченими будівельними роботами на об"єкті, є необгрунтованими та заперечуються наданими ПП Бова Л.П. доказами. Наявні у матеріалах справи документи - договір про постачання електричної енергії №2352 від 10.01.2007р., наряд на підключення до джерел теплопостачання від 29.10.2007р., акт на гідравлічне випробування абонентського приєднання від 28.02.2008р., дозвіл на підключення до централізованої системи питного водопостачання №47 від 11.03.2008р. виданих КП "Кременчукводоканал", довідка КФ ВАТ "Полтаваобленерго" від 21.03.2008р., про придатність зовнішніх та внутрішніх мереж теплопостачання до експлуатації, акт прийняття вузла обліку споживання води на комерційний облік від 09.04.2008р. свідчать про наявність у найманому приміщенні води, каналізації та електричної енергії. Будівельні роботи станом на 1 04.08р. у приміщенні було завершено.

Згідно пояснень ПП Бова Л.П., які підтверджуються листом ПП Штефана Т.П. від 24.09.2008р., приміщення було передано в користування СПД Кондратець С.П. до моменту прийняття будівлі в експлуатацію, для забезпечення можливості наймачем підготувати приміщення для розміщення в ньому меблевого салону та облаштувати його під потреби власної господарської діяльності.

відповідно до ст.2.1. договору найму, наймач зобов"заний був у встановлений для прийняття приміщення триденний строк з моменту підписання договору, перевірити справність та належний стан майна, яке передано в користування. В противному випадку майно вважається таким, що передано в користування в належному стані.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.766 ЦК України, наймач має право відмовитися від договору, якщо наймодавець не передає приміщення на момент такої відмови від договору. виходячи зі змісту зазначеної норми, якщо затримка у переданні майна мала місце у минулому, але пізніше наймодавець запропонував наймачеві прийняти майно (за власної ініціативи або ж на його вимогу), наймач позбавляється права на відмову від договору. Виходячи з наявних у справі доказів, 12.06.2006р. СПД Кондратець С.П. надіслав на адресу ПП Бова Л.П. лист з вимогою передати йому приміщення. У відповіді від 09.07.2008р. на зазначену вимогу ПП Бова Л.П. було заявлено про готовність у будь-який зручний час надати йому вже готовий акт передаяі - прийняття приміщення для підписання.

Вчинення правочину завдатку позивач обґрунтовує перерахуванням суми 30000,00 грн. як завдатку згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 29792 від 28.12.2007 року.

Відповідач - приватний підприємець Бова Л.П. заперечує укладення договору завдатку, так як сума 30000,00 грн. була сплачена як орендна плата.

Суд вважає, що позовні вимоги СПД Кондратець С.П. відносно визнання дійсним правочину завдатку між ним і відповідачем - приватним підприємцем Бова Л.П. позбавлені доказового обґрунтування, зводяться до посилань на суто формальні обставини, не доводять факту укладення сторонами договору завдатку, тому не підлягають задоволенню як необґрунтовані.

Зустрічні позовні вимоги суб"єкта підприємницької діяльності Бова Л.П. щодо визнання дійсним акту приймання-передачі вищевказаного приміщення не підлягають розгляду, оскільки ст. 16 Цивільного кодексу України не передбачено такого виду захисту цивільного права, як визнання дійсним акту приймання-передачі.

За таких підстав, спори про визнання акту приймання-передачі дійсним господарським судам не підвідомчі відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, а провадження у справі у цій частині підлягає припиненню згідно п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Частина ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України зазначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вказано в ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, спонукання до належного виконання умов договору.

Такий спосіб захисту цивільних прав пов"язаний з виконанням іншою особою незаконних дій, спрямованих на порушення права, належного особі.

Відповідно до ст. 20 ГК кожний суб"єкт господарювання має право на захист своїх прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги про спонукання відповідача за зустрічним позовом до належного виконання умов договору найму № 27 від 01.04.2008 року підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 49, 80 (п. ідентифікайний номер 1-1), 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суддя, -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні первісного позову Суб"єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Кондратець Сергія Петровича, вул. Леніна, б. 3-А, кв. 10, м. Кременчук, Полтавська область, 39600 до приватного підприємця Бови Людмили Павлівни, вул. 60 років Жовтня, 47, кв. 34, м. Кременчук, Полтавська область, 39600 про визнання чинним правочину завдатку та стягнення 150000,00 гривень відмовити.

2. Зустрічний позов приватного підприємця Бови Людмили Павлівни, вул. 60 років Жовтня, 47, кв. 34, м. Кременчук, Полтавська область, 39600 до суб"єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Кондратець Сергія Петровича, вул. Леніна, б. 3-А, кв. 10, м. Кременчук, Полтавська область, 39600 задовольнити.

3. Спонукати суб"єкта підприємницької діяльності - фізичну особу Кондратець Сергія Петровича, вул. Леніна, б. 3-А, кв. 10, м. Кременчук, Полтавська область, 39600 до належного виконання умов договору найму № 27 від 1 квітня 2008 року та використання приміщення площею 1005 кв.м., за адресою: м. Кременчук, вул. Київська, 3-а, за його цільовим призначенням у відповідності до п. 1.4 Договору найму № 27 від 1 квітня 2008 року.

4. В іншій частині позову провадження у справі припинити.

5. Стягнути з суб"єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Кондратець Сергія Петровича, вул. Леніна, б. 3-А, кв. 10, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ідентифікайний номер 267931050) на користь приватного підприємця Бови Людмили Павлівни, вул. 60 років Жовтня, 47, кв. 34, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ідентифікайний номер ) витрати по сплаті державного мита в сумі 85грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 118грн.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили

Суддя                                                                      Плеханова Л.Б.