ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15.10.2008
Справа № 18/110-08

Дніпропетровський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді   Стрелець Т. Г. (доповідача),

суддів:
Головка В.Г. Мороза В.Ф.,

при секретарі судового засідання: Ревковій
Г.О.,

Представники сторін:

від позивача:
Ягодка Н.Г., представник, довіреність № 4785 від 27.12.07 р.

від відповідача: ОСОБА_2,
представник, довіреність ВКІ № 78569 від 16.04.08 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 на
рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2008р. у справі
№ 18/110-08

за позовом
Прокурора Жовтневого району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (вул.
Невська, 3, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50000) в інтересах
держави, в особі Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької
міської ради, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (площа Радянська, 1, м.
Кривий Ріг Дніпропетровська область, 50101)

до відповідача  Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1)

про відшкодування
суми, переданого за договором схову майна

ВСТАНОВИВ:

В травні  2008р. прокурор Жовтневого району м. Кривого
Рогу в інтересах держави в особі Управління комунальної власності міста
виконкому Криворізької міської ради звернувся до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 та
просив стягнути з останнього вартість переданого за договором схову майна.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 01.07.2008р. (суддя Петрова В.І.) присуджено до
стягнення з суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 на
користь Управління комунальної власності виконкому Криворізької міської ради 2
862 грн. та судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду
відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення
господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2008р. у справі №
18/110-08 повністю та прийняти нове рішення.

Свою позицію скаржник обґрунтовує
тим, що позивачем не доведено та не надано доказів щодо виконання чи
неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань по договору, рішення
господарського суду не ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Апелянт наголошує на тому, що у
суду першої інстанції відсутні будь-які правові підстави для задоволення
пред'явлених позовних вимог, оскільки відсутність умислу або необережності зі
сторони відповідача підтверджується постановою Тернівсього РВ КМУ УМВС у
Дніпропетровській області про відмову в порушенні кримінальної справи від
18.09.2006р., неодноразовими зверненнями до позивача про здійснення заходів для
належного виконання своїх зобов'язань по договору схову, а саме, підключення
електроенергії, лист від 16.06.2004р. № 64/06.

Ухвалою від 01.09.2008р. прийнято
апеляційну скаргу до розгляду, розгляд справи призначено у судовому засіданні
на 12 год. 15 хв. 15.09.2008р.

Розпорядженням заступника голови
суду - голови судової палати Дніпропетровського апеляційного господарського
суду Неклесою М.П. від 15.09.2008р., справа № 18/110-08 передана для розгляду
колегії суддів у складі: головуючий -Стрелець Т.Г. (доповідач),  судді -Логвиненко А.О., Мороз В.Ф.

В судовому засіданні 15.09.2008р.
оголошено перерву до 12 год. 15 хв. 15.10.08р.

Розпорядженням в. о. голови судової
палати Дніпропетровського апеляційного господарського суду Лотоцької Л.О. від
15.10.2008р., справа № 18/110-08 передана для розгляду колегії суддів у складі:
головуючий -Стрелець Т.Г. (доповідач),
судді -Головко В.Г., Мороз В.Ф.

Позивач в судовому засіданні усно
пояснив, що вважає вимоги апеляційної скарги необґрунтованими та такими що не
підлягають задоволенню, рішення господарського суду законним, винесеним
відповідно до вимог чинного законодавства, підстави для його скасування
відсутні.

Колегія суддів вважає можливим
розглянути справу за відсутності прокурора, оскільки він був належним чином
попереджений про час та місце проведення судового засідання.

В судовому засіданні 15.10.2008р.
за згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини
постанови.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність
юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування
господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права
при прийнятті ним рішення, колегія суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна   скарга не підлягає
задоволенню, враховуючи наступне.

Як вбачається із матеріалів справи,
19.01.2004p. між Управлінням комунальної власності міста виконкому Криворізької
міської ради та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1
був укладений договір схову майна комунальної власності міста № 1/УКВМ (далі
договір), за умовами якого відповідач приймає на схов (відповідальне зберігання
) майно комунальної власності міста за адресою: АДРЕСА_2, база овочесховища.

Строк дії договору був встановлений
сторонами до 19.07.2004р. та в подальшому продовжений до 15.11.2005р.

За угодою між тими ж сторонами від
06.11.2006р. договір схову майна комунальної власності міста від 19.01.2004р.
№1/УКВМ було припинено.

Згідно п. 2 Договору СПД ОСОБА_1
зобов'язується повернути прийняте до схову майно при першій же вимозі позивача;
забезпечувати схоронність майна; нести повну матеріальну відповідальність у випадку
погіршення стану, розкрадання, нестачі, знищення (псування) вказаного майна в
цілому чи окремих його частин.

Відповідно п. 29 Переліку майна, що
з находиться за адресою с. Мирівське, база овочесховища (додаток № 1 до
договору схову майна від 19.01.2004р.), значиться ємкість для розсолу
інвентарний номер 10490041 вартістю 2 862 грн.(а.с.19)

Актом приймання-передачі (Додаток №
2 до Договору схову від 19.01.2004р.) підтверджується  передача відповідачу майна комунальної
власності.(а.с. 22)

Як вбачається з матеріалів справи
та визнається відповідачем, по закінченню дії договору схову  вказана ємність для розсолу не була передана
поклажедавцю.

Згідно статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до
закону, інших правових актів, договору. До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених зазначеним кодексом.

Аналогічну норму містить Цивільний
кодекс України, згідно зі ст. 936 зберігач
зобов'язаний  зберігати  річ,
яка  передана  йому
другою  стороною (поклажедавцем),
і повернути її поклажедавцеві у схоронності.

Стаття 22 ЦК України передбачає, що
особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є втрати, які зазнала особа у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням  речі, а також
втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного
права (реальні збитки).

Оскільки  відповідач ОСОБА_1 не виконав взяті на себе
зобов'язання та не повернув майно, отримане за договором схову, то власник
зазнав збитки в розмірі вартості ємності.

Посилання скаржника на постанову
Тернівсього РВ КМУ УМВС у Дніпропетровській області про відмову в порушенні
кримінальної справи від 18.09.2006р. як підставу для відмови в позові суд
вважає недоречним з наступних підстав.

У вказаній постанові зазначено, що
відповідач звернувся до районного відділу ВС 22.06.2006р., а передача
майна зі схову відбулася 06.11.2006 р., що підтверджується актом
прийому-передачі, підписаним сторонами право чину (а.с.38). На цей час спірна
ємкість для розсолу вже була відсутня згідно переліку майна (а.с.39), тобто
втрата майна відбулася до закінчення строку зберігання. Таким чином,
безпідставною є посилання відповідача на норми ст. 950 ЦК України.

Крім того, саме відповідач повинен
був забезпечувати схоронність майна та нести повну матеріальну відповідальність
у випадку погіршення стану, розкрадання, нестачі, знищення (псування) вказаного
майна в цілому чи окремих його частин. Договір схову від 19.01.2004р. не
містить обмежень щодо відповідальності СПД ОСОБА_1 в залежності від наявності
умислу чи необережності зі сторони відповідача.

Що до  висновку
про вартість оцінки від 30.06.2005р., проведеної ТОВ “Інвест-Кривбас”
(а. с. 46), судова колегія не вважає копію цього висновку підставою для
зменшення суми збитків, оскільки після проведення оцінки, сторонами правочину
не було внесено змін до договору схову від 19.01.2004р. та додатків до нього
стосовно вартості майна. Висновок від 30.06.2005р. не містить посилань на
спірний договір схову, тому суд не вважає цей документ доказом вартості  відсутньої ємкості для розсолу.

З огляду на встановлені судом
першої та апеляційної інстанцій обставини, дослідження наявних матеріалів
справи та аналіз норми чинного законодавства колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення
позовних вимог в повному обсязі та безпідставність вимог скаржника щодо
скасування рішення місцевого господарського суду.

Керуючись ст. ст. 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 залишити
без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від
01.07.2008р. у справі № 18/110-08 без змін.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суд України
протягом одного місяця з дня набрання постановою апеляційного господарського
суду законної сили.

Головуючий суддя
Т. Г. Стрелець

Суддя
В. Г. Головко

Суддя
В. Ф. Мороз