ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"05" листопада 2008 р. Справа № 3/125

За позовом Заступника прокурора м.Рівне в особі Рівненського обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів м.Рівне

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Равіс»

про стягнення адміністративно-господарських санкцій за незабезпечення середньої облікової чисельності нормативу робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів в розмірі 6640 грн. 00 коп.

Суддя Мамченко Ю. А.

Представники:

від позивача : Микулін І.М. (довіреність №03-02/2927 від 03.11.2008 року);

від відповідача : не з’явився;

від прокуратури: не з’явився

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 811 ГПК України.

В засіданні оголошувалась перерва з 04.11.2008 до 05.11.2008 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник прокурора м.Рівне в інтересах Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Равіс»про стягнення адміністративно-господарських санкцій за незабезпечення середньооблікової чисельності працюючих інвалідів у межах нормативу робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів у 2007 році в розмірі 6640 грн. 00 коп.. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, мотивуючи наступним: на момент розгляду справи відповідач сплатив штраф за не створення робочого місця інваліда з грудня 2006 по квітень 2007 року в сумі 2240 грн.. З 03.04.2007 року створено робоче місце інваліда –автослюсара; з 03 травня 2007 року подається повідомлення про наявність вакансії до рівненського районного центру зайнятості.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про що свідчить його підпис в протоколі судових засідань. Відповідач не повідомив господарський суд Рівненської області про причини неявки свого представника.

Враховуючи ту обставину, що відповідач надав свої заперечення стосовно поданого на вирішення суду спору, за таких обставин, керуючись ст.75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу та вирішити спір без участі відповідача за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника позивача, вивчивши подані ним письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

При винесенні рішення суд

ВСТАНОВИВ

Згідно звіту Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Равіс»про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2007 рік (форми № 10-ПІ) середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу в 2007 році складала 15 осіб; чисельність інвалідів, які повинні працювати на підприємстві 1 особа; середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність відсутні. Середньорічна заробітна плата штатного працівника на підприємстві становила 6640,00 грн., фонд оплати праці штатних працівників склав 99600,00 тис. грн., сума коштів штрафних санкцій за нестворені робочі місця для інвалідів 2220,00 грн..

Звіт підписано 20 лютого 2008 року керівником та головним бухгалтером відповідача.

Оскільки відповідачем у 2007 році не було працевлаштовано одного інваліда позивач нарахував відповідачу 6640 грн. 00 коп. адміністративно-фінансових санкцій за незабезпечення середньооблікової чисельності працюючих інвалідів у межах нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів.

У відповідності до частини 1 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, –у кількості одного робочого місця.

Згідно частини 1 статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

У відповідності частини 1 статті 18 цього Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Згідно пункту 14 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів (надалі в тексті –Положення про робоче місце інваліда), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1995 року за № 314 «Про організацію робочих місць та працевлаштування інвалідів»підприємства: у межах доведеного нормативу створюють за власні кошти робочі місця для працевлаштування інвалідів; щорічно до 1 лютого року, що настає за звітним, подають відділенням Фонду соціального захисту інвалідів відомості про середню річну заробітну плату на підприємстві, середньооблікову чисельність штатних працівників облікового складу та про кількість працюючих інвалідів; визначають види виробництв, цехи та дільниці, де доцільно використовувати працю інвалідів; інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів; створюють для інвалідів умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації, забезпечують соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством; запроваджують у разі потреби посади інструкторів-перекладачів для роботи з глухими працівниками; розробляють і затверджують інструкцію про робоче місце інваліда.

У відповідності з пунктом 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2002 року за №1434: Фонд соціального захисту інвалідів є урядовим органом державного управління, який діє у складі Мінпраці та підпорядковується йому.

Згідно з пунктом 5 про робоче місце інваліда: підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до пункту 14 Положення про робоче місце інваліда, підприємства інформують державну службу занятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватись праця інвалідів.

У відповідності до підпункту 3 пункту 4 про Фонд соціального захисту інвалідів: Фонд відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за виконанням підприємствами нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та сплатою ними адміністративно-господарських санкцій і пені.

Згідно підпункту 3 пункту 5 про Фонд соціального захисту інвалідів: Фонд має право проводити перевірку підприємств щодо реєстрації, подання ними звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів, виконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та сплати адміністративно-господарських санкцій і пені, цільового використання наданих Фондом коштів.

Аналіз вищенаведених положень законодавства про соціальний захист інвалідів свідчить про те, що обов’язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов’язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Такий обов’язок покладено на Органи працевлаштування інвалідів, перелічені в частині 1 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Згідно пункту 4 статті 20 Закону України № 3483-IV «Про зайнятість населення»підприємства, установи і організації незалежно від форми власності реєструються у місцевих центрах зайнятості за їх місцезнаходженням як платники збору до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, щомісяця подають цим центрам адміністративні дані у повному обсязі про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів, та про працівників, які працюють неповний робочий день (тиждень), якщо це не передбачено трудовим договором, або не працюють у зв'язку з простоєм виробництва з не залежних від них причин, і в десятиденний строк –про всіх прийнятих працівників у порядку, встановленому законодавством.

Несвоєчасна реєстрація або відмова від неї, порушення порядку подання адміністративних даних тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Проте, як встановлено судом, відповідач у травні-грудні 2007 року інформував місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватись праця інвалідів, що підтверджується наданими позивачем Звітами про наявність вакансій, поданими відповідачем до Рівненського районного центру зайнятості.

Відповідно, розмір адміністративно-господарських санкцій за травень-грудень 2007 року, призначених для перерахунку позивачу через не працевлаштування інвалідів має складати (з розрахунку: сума санкцій за рік поділена на 12 місяців та помножена на чотири місяці в яких відповідач не повідомляв про потребу в працевлаштуванні інвалідів, що становить 2213 грн. 36 коп..

Позивач надав суду докази оплати адміністративно-господарських санкцій за 2007 рік в сумі 2240,00 грн., відтак в частині стягнення адміністративно-господарських санкцій за 2007 рік провадження у справі підлягає припиненню на підставі ч.1-1. ст.80 Господарського процесуального кодексу України. Відповідач виконував вимоги чинного законодавства та повідомляв про наявність вільних робочих місць та вакантних посад на яких може використовуватись праця інвалідів, відтак в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 49, 82-85, ч.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ :

1. Припинити провадження у справі в частині стягнення адміністративно-господарських санкцій за незабезпечення середньої облікової чисельності нормативу робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів в розмірі 2213 грн. 36 коп.

2. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Суддя Мамченко Ю.А.

Повний текст рішення суддею підписано “10” листопада 2008 року