АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2008
№ 2/66-30/99

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Буравльова С.І.

суддів:            Калатай  Н.Ф.

Капацин  Н.В.

при секретарі:           Хвостик І.О.

За участю представників:

від позивача - Алексєєва Л.В. (довіреність б/н
від 27.11.2007р.);

від відповідача - Костишена В.Л. (довіреність
№ 90 від 17.12.2007р.);

від третьої особи - 1. Кузьміченко О.А.
(довіреність № 09-ню від 08.01.2008 р.);

2.
повідомлений, але не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю
"Смачного-1"

на рішення Господарського суду м.Києва від
17.04.2008

у справі № 2/66-30/99 (Ващенко Т.М.)

за позовом                               Товариства з
обмеженою відповідальністю "Смачного-1"

до                                                   Регіонального
відділення Фонду державного майна України по м. Києву

треті особи без самостійних

вимог на стороні відповідача           1. Державне територіально-галузеве
об'єднання "Південно-Західна залізниця" в особі Вокзалу станції
Київ-Пасажирський ДТГО "Південно-Західна залізниця"

2. Міністерство транспорту
та зв"язку України

про
визнання договору оренди укладеним

Відповідно до розпорядження Голови
Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2008 р. № 01-23/1/1
розгляд справи здійснюється колегією суддів у складі: головуючого судді
Буравльова С.І., суддів: Калатай Н.Ф, Капацин Н.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
м.Києва від17.04.2008р. у справі №2/66-30/99 в задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим
рішенням, позивач подав до Київського апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги задовольнити, оскільки вважає, що рішення прийняте
при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та при
неправильному застосуванні норм матеріального права.

Підстави апеляційної скарги
обґрунтовуються наступними доводами.

20.02.2006 р. позивач звернувся до
відповідача із заявою № 5 щодо укладення договору оренди частини споруди 5-тої
платформи Центрального вокзалу із Західного та Східного боку від конкорсу,
розташованої за адресою: м. Київ, Привокзальна площа, 1, загальною площею 12
кв. м. для розміщення двох кіосків розміром по 6 кв. м. кожний для продажу
продуктів харчування. До даної заяви було додано повний пакет документів,
необхідних для отримання погодження. Крім того, позивач вже орендував спірний
об'єкт оренди протягом попередніх трьох років. Згідно з ч. 3 ст. 17 Закону
України ”Про оренду державного та комунального майна” після закінчення терміну
договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки, має
переважне право, за інших рівних умов, на продовження договору оренди на новий
термін. У встановлений законом термін висновків щодо умов договору або про
відмову в укладенні договору позивач не отримав. Згідно з абзацами 1 та 4 ч. 3
та абзацом 1 ч. 4 ст. 9 Закону України ”Про оренду державного та комунального
майна” цей факт дав право стверджувати, що умови договору оренди вважаються
погодженими.

Згідно із Правил перевезення
пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України,
затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 27.12.2006
р. № 1196 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 04.04.2007 р. за №
310/13577, інфраструктура залізничного транспорту включає технологічний
комплекс, до складу якого входять: залізничні шляхи сполучення, залізничні
станції, пристрої енергопостачання, зв'язку, сигналізації, централізації,
блокування, інформаційні комплекси і система керування рухом та ін., що
забезпечують функціонування єдиного комплексу перевезень залізничним
транспортом загального користування. Отже, частина платформи підлягає наданню в
оренду, оскільки в зазначеному вище переліку відсутній такий тип споруди як
”платформа”.

Відповідач надав відзив на
апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення господарського суду першої
інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав зазначених у
рішенні.

Третя особа-1 надала відзив на
апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення господарського суду першої
інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав зазначених у
рішенні.

Згідно із ч. 2 ст. 101 ГПК України,
апеляційний господарський суд не зв'язаний з доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у
повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Позивач звернувся до господарського
суду першої інстанції з позовом до відповідача третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державне
територіально-галузеве об'єднання ”Південно-західна залізниця” в особі Вокзалу
станції Київ-Пасажирський ДТГО ”Південно-Західна залізниця” про визнання
укладеним договору оренди нерухомого майна згідно вимог Типового договору
оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до
державної власності, затвердженого наказом Фонду державного майна України №
1774 від 23.08.2000 р., щодо передачі в оренду частини споруди 5-тої платформи
Центрального вокзалу із Західного та Східного боку від конкорсу, загальною
площею 12 кв. м, терміном на три роки відповідно до чинного законодавства
України у редакції, зазначеній у позовній заяві.

Рішенням Господарського суду м.
Києва від 20.03.2007 р. позов задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 16.05.2007 р. рішення Господарського суду м. Києва від
20.03.2007 р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського
суду України від 09.10.2007 р. рішення Господарського суду м. Києва від
20.03.2007 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2007
р. залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України
від 25.12.2007 р. постанову Вищого господарського суду України від 09.10.2007
р., постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2007 р. та
рішення Господарського суду м. Києва від 20.03.2007 р. скасовано, справу
передано на новий розгляд до Господарського суду м. Києва.

Рішенням Господарського суду м.
Києва від 17.04.2008 р. в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Апеляційний господарський суд не
вбачає підстав для скасування вказаного рішення господарського суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

20.02.2006 р. позивач звернувся до
відповідача із заявою № 5 (а. с. 61, том 1) з проханням укласти договір оренди
частини споруди 5-тої платформи Центрального вокзалу із Західного та Східного
боку від конкорсу, розташованої за адресою: м. Київ, Привокзальна площа, 1,
загальною площею 12 кв. м. для розміщення двох кіосків розміром по 6 кв. м.
кожний для продажу продуктів харчування.

До вказаної заяви позивачем на підставі
ст. 9 Закону України ”Про оренду державного та комунального майна” та наказу
Фонду державного майна України від 14.11.2005 р. № 2975 було направлено на
адресу відповідача пакет документів разом із проектом договору оренди
відповідно до вимог Типового договору оренди індивідуально визначеного
(нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності,
затвердженого наказом Фонду державного майна України № 1774 від 23.08.2000 р.

14.07.2006 р. відповідач направив
на адресу відповідача лист № 30-04/5867 (а. с. 63, том 1), в якому повідомив,
що орган управління державного майна, яке позивач просить надати в оренду -
Міністерство транспорту та зв'язку України відмовив в укладенні відповідного
договору між позивачем та відповідачем, у зв'язку з чим відповідач не може
укласти договір оренди.

Позивач в обґрунтування позовних
вимог посилається на те, що така відмова відповідача є незаконною,
необґрунтованою та такою, що грубо порушує вимоги чинного законодавства України
та права позивача, за захистом яких він і звернувся до суду.

Апеляційний господарський суд
погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про відмову в
задоволенні вимоги про визнання укладеним договору оренди нерухомого майна
згідно вимог Типового договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або
іншого) майна, що належить до державної власності, затвердженого наказом Фонду
державного майна України № 1774 від 23.08.2000 р., щодо передачі в оренду
частини споруди 5-тої платформи Центрального вокзалу із Західного та Східного
боку від конкорсу, загальною площею 12 кв. м. у запропонованій позивачем
редакції, з огляду на наступне.

Як вбачається із запропонованого
позивачем проекту договору оренди, позивач об'єктом оренди визначив державне
нерухоме майно, а саме: частину споруди 5-тої платформи Центрального вокзалу із
Західного та Східного боку від конкорсу, розташованої за адресою: м. Київ,
Привокзальна площа, 1, загальною площею 12 кв. м., що знаходиться на балансі
Вокзалу станції Київ-Пасажирський ”Південно-Західна залізниця”.

У п. 1.1. проекту договору оренди
зазначено, що відповідне майно передається відповідачу в оренду з метою
розміщення торгівельних кіосків (роздрібна торгівля).

За приписами ст. 5 Закону України
”Про оренду державного та комунального майна” Фонд державного майна України,
його регіональні відділення та представництва є орендодавцями нерухомого майна,
яке є державною власністю.

Відповідно до ст. 4 Закону України
”Про управління об'єктами державної власності” суб'єктами управління об'єктами
державної власності, зокрема, є: міністерства та інші органи виконавчої влади
(далі - уповноважені органи управління).

Згідно із п. 30 ст. 6 Закону
України ”Про управління об'єктами державної власності” уповноважені органи
управління відповідно до покладених на них завдань надають орендодавцям
об'єктів державної власності згоду на оренду державного майна і пропозиції щодо
умов договору оренди, які мають забезпечувати ефективне використання
орендованого майна та здійснення на орендованих підприємствах технічної
політики в контексті завдань галузі.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України
”Про оренду державного та комунального майна” не можуть бути об'єктами оренди
об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають
приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України ”Про
приватизацію державного майна”.

Відповідно до п. г) ч. 2 ст. 5
Закону України ”Про приватизацію державного майна” загальнодержавне значення
мають об'єкти, які забезпечують життєдіяльність держави в цілому, зокрема,
майнові комплекси підприємств залізничного транспорту з їх інфраструктурою.

Інфраструктура залізничного
транспорту - технологічний комплекс, до складу якого входять: залізничні шляхи
сполучення, залізничні станції, пристрої енергопостачання, зв'язку,
сигналізації, централізації, блокування, інформаційні комплекси і система
керування рухом та ін., що забезпечують функціонування єдиного комплексу
перевезень залізничним транспортом загального користування (п. 1.7. Правил
перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом
України, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від
27.12.2006 р. № 1196 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України
04.04.2007 р. за № 310/13577).

За таких обставин, на підставі
викладеного, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що частина
споруди 5-тої платформи Центрального вокзалу із Західного та Східного боку від
конкорсу входить до складу інфраструктури залізничного транспорту, а отже, як
вірно встановлено господарським судом першої інстанції, не може бути об'єктом
оренди.

Відносно тверджень позивача про
незаконну відмову відповідача в укладенні договору оренди нерухомого майна
згідно вимог Типового договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або
іншого) майна, яке належить до державної власності, затвердженого наказом Фонду
державного майна України № 1774 від 23.08.2000 р., щодо передачі в оренду
частини споруди 5-тої платформи Центрального вокзалу із Західного та Східного
боку від конкорсу, загальною площею 12 кв. м., апеляційний господарський суд
зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 9 Закону
України ”Про оренду державного та комунального майна” у разі надходження до
орендодавця заяви про оренду нерухомого майна орендодавець у п'ятиденний строк
після дати реєстрації заяви надсилає копії матеріалів органу, уповноваженому
управляти відповідним майном.

Як встановлено вище, згідно з п. 30
ст. 6 Закону України ”Про управління об'єктами державної власності”
уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань надають
орендодавцям об'єктів державної власності згоду на оренду державного майна і
пропозиції щодо умов договору оренди, які мають забезпечувати ефективне
використання орендованого майна та здійснення на орендованих підприємствах
технічної політики в контексті завдань галузі.

В даному випадку орган,
уповноважений управляти майном, що є предметом спірного договору оренди, є
Міністерство транспорту та зв'язку України.

Із матеріалів справи слідує, що
відповідач звернувся до Міністерства транспорту та зв'язку України, як до
органу уповноваженого управляти майном, що є предметом спірного договору
оренди.

Листом № 4386/16/10-06 від
05.07.2006 р. (а. с. 114, том 1) Міністерство транспорту та зв'язку України, як
орган уповноважений управляти майном, що є предметом спірного договору оренди,
повідомило відповідача про те, що не погоджує передачу в оренду майна позивачу.

Таким чином, оскільки майно, що є
предметом спірного договору оренди, як встановлено вище, не може бути об'єктом
оренди та враховуючи відсутність згоди Міністерства транспорту та зв'язку
України, як органу уповноваженого управляти майном, що є предметом спірного
договору оренди, на передачу в оренду позивачу зазначеного майна, апеляційний
господарський суд погоджується з висновком господарського суду першої інстанції
про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про визнання укладеним
договору оренди нерухомого майна згідно вимог Типового договору оренди
індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до
державної власності, затвердженого наказом Фонду державного майна України №
1774 від 23.08.2000 р., щодо передачі в оренду частини споруди 5-тої платформи
Центрального вокзалу із Західного та Східного боку від конкорсу, загальною
площею 12 кв. м., терміном на три роки відповідно до чинного законодавства
України у редакції, зазначеній у позовній заяві.

Доводи позивача, викладені в
апеляційній скарзі, апеляційним господарським судом не приймаються до уваги і
не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення, оскільки не
вбачається наявності обставин, за яких були підстави визнати укладеним договір
оренди нерухомого майна згідно вимог Типового договору оренди індивідуально
визначеного (нерухомого або іншого) майна, яке належить до державної власності,
затвердженого наказом Фонду державного майна України № 1774 від 23.08.2000 р.,
щодо передачі в оренду частини споруди 5-тої платформи Центрального вокзалу із
Західного та Східного боку від конкорсу, загальною площею 12 кв. м.

Враховуючи викладене, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що господарським судом першої інстанції в
процесі розгляду справи в достатній мірі з'ясовані та доведені обставини, що
мають значення для справи. Рішення прийняте судом у повній відповідності з
матеріалами справи та з дотриманням норм матеріального і процесуального права,
а доводи позивача викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для
його зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м.Києва
від17.04.2008р. у справі №2/66-30/99 залишити без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Справу № 2/66-30/99 повернути до
Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя
Буравльов С.І.

Судді
Калатай  Н.Ф.

Капацин  Н.В.