ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.02.08 р.                     Справа № 44/388пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою відкритого акціонерного товариства „Маріупольський завод важкого машинобудування” (представник до судового засідання не з’явився), до Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції (заступник начальника Ткачова С.Л., наказ № 85 від 17.01.08 року), до товариства з обмеженою відповідальністю „Мультисервіс” (представник Усач Ю.Є., довіреність № 183 від 08.01.08 року) та до товариства з обмеженою відповідальністю „Грація” (директор Осокін Д.Є., протокол № 1, представник Медвецький В.П., довіреність від 18.11.07 року) про:

·          визнання недійсними прилюдних торгів, проведених 05.11.07 року з реалізації свиновідгодівельного комплексу позивача, розташованого в Новоазовському районі, сільрада Лебединська, Таганрозьке шосе (автодорога М-14);

·          визнання недійсними протоколів проведення прилюдних торгів № 7061193-2 та № 7061194-3 від 05.11.07 року з придбання нерухомого майна, розташованого в Новоазовському районі, сільрада Лебединська, Таганрозьке шосе (автодорога М-14);

·          визнання недійсним акту державного виконавця від 08.11.07 року про проведення прилюдних торгів від 05.11.07 року;

·          визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 05.11.07 року стосовно нерухомого майна, розташованого в Новоазовському районі, сільрада Лебединська, Таганрозьке шосе (автодорога М-14), виданого товариству з обмеженою відповідальністю „Грація”,

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство „Маріупольський завод важкого машинобудування” (далі – Товариство) звернулося до суду з позовом до Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції (далі – Служба), до товариства з обмеженою відповідальністю „Мультисервіс” (далі – Підприємство) та товариства з обмеженою відповідальністю „Грація” (далі – Набувач) про визнання недійсними прилюдних торгів, проведених 05.11.07 року з реалізації свиновідгодівельного комплексу позивача, розташованого в Новоазовському районі, сільрада Лебединська, Таганрозьке шосе (автодорога М-14) (далі – Торги), визнання недійсними протоколів проведення прилюдних торгів № 7061193-2 та № 7061194-3 від 05.11.07 року (далі – Протоколи) з придбання нерухомого майна, розташованого в Новоазовському районі, сільрада Лебединська, Таганрозьке шосе (автодорога М-14), визнання недійсним акту державного виконавця від 08.11.07 року про проведення прилюдних торгів від 05.11.07 року (далі – Акт), а також про визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 05.11.07 року стосовно нерухомого майна, розташованого в Новоазовському районі, сільрада Лебединська, Таганрозьке шосе (автодорога М-14), видане Набувачу (далі – Свідоцтво).

Позовні вимоги Товариства ґрунтуються на порушенні Службою норм пунктів 3.3, 3.5, 3.11 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 68/5 від 27.10.98 року (далі – Положення), пункту 22 постанови Кабінету Міністрів України „Про затвердження методики оцінки майна” від 10.12.03 року № 1891 та Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.99 року (далі – Інструкція) в частині неналежного повідомлення Товариства про час та місце проведення прилюдних торгів, відсутності оголошення про проведення Торгів у засобах масової інформації, недійсності актів оцінки проданого Службою майна позивача через закінчення шестимісячного строку їх дії та невключення до вартості проданого майна суми податку на додану вартість, а також на порушенні двомісячного строку проведення Торгів з моменту подання до Підприємства заявки на реалізацію.

Позивач додатково висунув клопотання щодо вжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту свиновідгодівельного комплексу позивача, розташованого в Новоазовському районі, сільрада Лебединська, Таганрозьке шосе (автодорога М-14) (далі – Комплекс).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідач Служба заперечив проти позову, зазначивши, що жодних порушень Закону України „Про виконавче провадження” в процедурі реалізації майна Товариства на Торгах – допущено не було, оскільки відповідача належним чином проінформували про час та місце проведення Торгів, оголошення про які оприлюднено у всеукраїнській газеті „Біржові новини”, наразі оцінка Комплексу на момент проведення Торгів була актуалізована (здійснено додаткові дослідження експертами вартості Комплексу на час проведення Торгів), а самі Торги проведені належним посередником – Підприємством. Служба надала низку процесуальних документів зведеного виконавчого провадження про стягнення боргів з Товариства.

Відповідачі Підприємство та Набувач заперечили проти позову, підтримавши правову позицію Служби, причому Підприємство зазначило, що Торги провадиться саме Службою, а Підприємство є лише посередником, який не може нести відповідальності за дії державного виконавця, наразі Набувач вказав на те, що є добросовісним набувачем Комплексу, причому норми статті 388 ЦК України гарантують особам, які придбали майно у порядку, встановленому для виконання судових рішень, захист їх прав від можливої віндикації, що підтверджено рішенням Верховного суду України від 04.07.07 року у справі за позовом ТОВ „Завод „Жовтень”.

В судовому засіданні оголошувалась перерва для підготовки процесуального документу з 4 до 15 лютого 2008 року.

Вислухавши в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Товариства не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом позовної заяви та доданих до неї документів, на виконанні Служби перебувало зведене виконавче провадження про стягнення боргів з Товариства (боржника), про що свідчить постанова Служби про відкриття зведеного виконавчого провадження № 3/673 від 21.04.06 року.

Згідно статті 55 Закону України „Про виконавче провадження” державний виконавець Служби актом опису та арешту АА № 170094 від 13.09.06 року (копія АА № 483837) описав та арештував належне Товариству майно, зокрема, Комплекс.

Постановами державного виконавця Служби від 14.11.06 року та від 19.10.07 року в порядку статті 57 Закону України „Про виконавче провадження” для визначення вартості Комплексу призначено експертів Асєєва І.А. та Баранова В.В. Експертом Асєєвим І.А. підготовлено висновки від 11.12.06 року про те, що вартість Комплексу станом на 30.11.06 року становить 403’193 грн., зокрема:

·          лот № 1 Комплексу – гараж літ.Г., гараж літ.Д, підвал літ.Е, ПТО літ.З, кормоцех літ.И, И1, И2, навіси літ.З1, И2, 1/3 огородження літ.№1, накопичувальна ємність літ.І – 67’045 грн. без ПДВ;

·          лот № 2 Комплексу – навіс літ.К1, склад літ.К, котельна літ.Л, Л1, свинарник літ.М з прибудовою літ.м1-м4, ангар літ.Н, вагова літ.О, 1/3 огородження літ.№1, відстійники літ.№№ 4,5, труба літ.№6, 1/3 замощення літ.І – 140’934 грн. без ПДВ;

·          лот № 3 Комплексу – адміністративна будівля літ.А-1 з прибудовою літ.а, навіс літ.а1, ГРП літ.Б, виробничі приміщення літ.В, В-1, В-2 з прибудовою літ.в, навіс літ.в1, свинарник літ.Ж з прибудовами літ.ж1-ж4, трансформаторна станція літ.ТП, 1/3 огородження літ.№1, 1/3 замощення літ.І – 195’214 грн. без ПДВ.

На наданих суду висновках експерта Асєєва І.А. від 11.12.06 року по лотах №№ 2-3 Комплексу проставлено відмітки з підписом та печаткою експерта про те, що зазначена у висновку вартість є актуальною і станом на 31.08.07 року.

Висновком експерта Баранова В.В. зазначено, що станом на 19.10.07 року загальна вартість Комплексу становить 402’093 грн. без ПДВ (навіть менше, ніж за висновком експерта Асєєва І.А.).

З огляду на наведене, суд вважає посилання позивача щодо прострочення державним виконавцем шестимісячного строку дії висновку експерта – безпідставними з доказової точки зору, окрім того, посилання позивача на порушення зазначеним приписів пункту 22 постанови Кабінету Міністрів України „Про затвердження методики оцінки майна” від 10.12.03 року № 1891 є цілком безпідставними і в правовому розумінні, оскільки пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України „Про затвердження методики оцінки майна” від 10.12.03 року № 1891 вказано, що зазначений нормативний документ не регулює питання виконавчого провадження, втім предметом правового регулювання цієї постанови є лише створення підприємств державної форми власності, оцінка майна при передачі майна у державну власність або навпаки, визначення вартості цілісних майнових комплексів та іншого майна підприємств державної форми власності тощо, наразі, позивач не довів суду, що у статутному фонді Товариства є частка державної власності.

Посилання позивача на порушення Підприємством та Службою Закону України „Про податок на додану вартість” в частині продажу Комплексу без врахування сум ПДВ – суд вважає безпідставними, оскільки сплата ПДВ при примусовій реалізації Комплексу не передбачена законом, наразі відчужувач Служба та продавець Підприємство не набувають права власності на Комплекс, а Товариство не отримує компенсації за придбане майно, у зв’язку з чим податок на додану вартість з операцій по реалізації арештованого державним виконавцем майна – сплачуватись не повинен.

Відповідно статті 66 Закону України „Про виконавче провадження” Службою 30.01.07 року підготовлено первісні заявки до Підприємства щодо реалізації Комплексу, належного Товариству, оформлені згідно вимог закону. 15.10.07 року в порядку статті 61 Закону України „Про виконавче провадження” Служба та Підприємство уклали договори № 7061194 та 7061193 про надання послуг по організації та проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, за розділом 1 якого предметом договорів є реалізація арештованих Службою лотів №№ 2 та 3 Комплексу, що належить боржникові Товариству, з метою погашення боргів на загальну суму 2’481’530,76 грн. перед юридичними особами.

Реалізація зазначеної нерухомості через Підприємство була узгоджена з державною виконавчою службою Донецької області, про що свідчать погодження від 18.04.07 року. В порядку пункту 5.11 Інструкції Державна виконавча служба Донецької області 20.08.07 року передала Підприємству заявку та пакет документів на реалізацію Комплексу.

Оголошення про проведення прилюдних торгів друкувалося Підприємством в засобі масової інформації газеті „Біржові новини” від 18.10.07 року № 40 (353), в якому зазначено склад Комплексу, його початкова вартість, місце проведення Торгів – місто Маріуполь, 24-й квартал, 17, приміщення Служби, а також час Торгів – о 1300 годині 05.11.07 року. Таким чином, посилання позивача на неоприлюднення оголошення – є доказово неспроможними та до уваги судом не беруться. У відповідності до Свідоцтва про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації серії КВ № 6343, виданого Державним комітетом інформаційної політики України 11.07.02 року, газета „Біржові новини” видається один раз на тиждень і є загальнодержавної газетою, тому суд не бере до уваги твердження Товариства про те, що газета „Біржові новини” не могла довести до сторін виконавчого провадження та широких кіл населення Донецької області та України відомості про час та місце Торгів.

Оскільки прилюдні торги з реалізації нерухомого майна Товариства (лотів №№ 2 та 3 Комплексу) відбулись 05.11.07 року, що підтверджується Протоколами, суд вважає, що Підприємством дотримано вимоги законодавства щодо публікації оголошення про прилюдні торги не пізніше як за 15 днів до дня проведення цих Торгів. З огляду на наведене, посилання позивача на порушення державним виконавцем Служби та Підприємством приписів пункту 3.5 Положення – спростовані матеріалами справи.

Окремим листом № 1141 від 22.10.07 року Підприємство повідомило сторони виконавчого провадження та державного виконавця про час та місце проведення Торгів – о 1300 годині 05.11.07 року в місті Маріуполі, 24-й квартал, 17, приміщення Служби. Доказом вчасного надіслання зазначеного документу позивачеві слугує перелік замовної кореспонденції № 46 від 26.10.07 року зі штампом пошти від 26.10.07 року, тому суд вважає, що вимоги пункту 3.11 Положення є дотриманими.

Вказівка Товариства на отримання листа № 1141 від 22.10.07 року з іншим текстом, відмінним в частині місця проведення Торгів (Новоазовський район, сільрада Лебединська, Таганрозьке шосе (автодорога М-14), а також сам наданий позивачем лист № 1141 від 22.10.07 року – не можуть бути прийняті у якості належного доказу, оскільки позивач не надав суду оригіналу отриманого ним листа № 1141 від 22.10.07 року (в судовому засіданні пред’явлена лише фотокопія), що надало би змогу здійснити проведення експертного дослідження цього документу на предмет достовірності. Окрім того, у будь-якому разі про час та місце проведення Торгів учасники виконавчого провадження та інші суб’єкти прав бути вчасно повідомленні оголошенням про проведення прилюдних торгів, оприлюдненим в газеті „Біржові новини” від 18.10.07 року № 40 (353).

05.11.07 року Підприємство на Торгах здійснило реалізацію частки арештованої нерухомості (лоти №№ 2 та 3 Комплексу), переможцем Торгів став Набувач. Факт проведення Торгів зафіксований документами, передбаченими пунктом 4.14 Положення – а саме, Протоколами.

Суд встановив, що дійсно при проведенні Торгів Служба та Підприємство не дотрималися двомісячного строку проведення Торгів з моменту отримання заявки від ДВС Донецької області (20.08.07 року), порушивши при цьому встановлений пунктом 3.3 Положення та пунктом 5.11 Інструкції строк на 15 днів (з 20.10.07 року до 05.11.07 року), наразі це процесуальне порушення суд вважає незначним та таким, що не може слугувати підставою для визнання Торгів недійсними, оскільки процедура Торгів в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства, проведена відповідно до обставин, що склалися, і є вірною по суті. П’ятнадцятиденне порушення строку проведення Торгів жодним чином не порушило права боржника Товариства та інших учасників виконавчого провадження, до того ж, позивач не надав суду доказів визнання зазначених процесуальних дій неправомірними у встановленому законом порядку згідно статей 85 Закону України „Про виконавче провадження” та статті 1212 ГПК України (через оскарження дій або бездіяльності до суду або органів юстиції).

Згідно вимог частини 3 статті 66 Закону України „Про виконавче провадження” державний виконавець 08 листопада 2007 року на підставі зазначених Протоколів видав Акт державного виконавця, який в силу зазначеної норми права став підставою для видачі Набувачеві Свідоцтва № 1971 від 13.11.07 року, що засвідчує право власності Набувача на лоти №№ 2 та 3 Комплексу.

За загальними правилами господарського процесу (стаття 33 ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Це в першу чергу стосується позивача, який має доказати факти, на підставі яких він будує позовні вимоги. Втім всупереч зазначеній нормі, Товариство доказово не довело незаконності дій державного виконавця та Підприємства, через що у позовних вимогах Товариства про визнання недійсними Торгів та Свідоцтва слід відмовити через доказову необґрунтованість та правову безпідставність.

Провадження за позовом Товариства про визнання недійсними Протоколів підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 ГПК України (спір не підлягає розгляду в господарських судах), тому що Протоколи не є актами в розумінні статті 12 ГПК України, бо не викликають жодних юридичних наслідків, а лише підтверджують юридичний факт проведення Торгів.

Провадження за позовом Товариства про визнання недійсним Акту державного виконавця також підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 ГПК України, оскільки зазначений документ також не є актом в розумінні статті 12 ГПК України, бо приймається не від імені юридичної особи – Служби, а від імені посадової особи (державного виконавця), який у виконавчому провадженні виступає як самостійна процесуальна особа, до того ж, для оскарження дій державного виконавця передбачено окремий судовий (непозовний) порядок, який визначено статтями 85 Закону України „Про виконавче провадження” та 1212 ГПК України.

Клопотання позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову не може бути задоволене судом, оскільки позивач жодним чином не обґрунтував наявність обставин, що можуть ускладнити або зробити неможливим примусове виконання позитивного рішення суду, до того ж, позовні вимоги є необґрунтованими.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на позивача.

На підставі означених норм матеріального права, керуючись ст.ст.1, 4-47, 12, 22, 24, 27, 33, 36, 43, 49, 66-67, 80, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі за позовом відкритого акціонерного товариства „Маріупольський завод важкого машинобудування” до Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, до товариства з обмеженою відповідальністю „Мультисервіс” та товариства з обмеженою відповідальністю „Грація” про визнання недійсними протоколів проведення прилюдних торгів № 7061193-2 та № 7061194-3 від 05.11.07 року з придбання нерухомого майна, розташованого в Новоазовському районі, сільрада Лебединська, Таганрозьке шосе (автодорога М-14), а також про визнання недійсним акту державного виконавця від 08.11.07 року про проведення прилюдних торгів від 05.11.07 року.

Відмовити у задоволенні позову відкритого акціонерного товариства „Маріупольський завод важкого машинобудування” до Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, до товариства з обмеженою відповідальністю „Мультисервіс” та товариства з обмеженою відповідальністю „Грація” про визнання недійсними прилюдних торгів, проведених 05.11.07 року з реалізації свиновідгодівельного комплексу позивача, розташованого в Новоазовському районі, сільрада Лебединська, Таганрозьке шосе (автодорога М-14) та про визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 05.11.07 року стосовно нерухомого майна, розташованого в Новоазовському районі, сільрада Лебединська, Таганрозьке шосе (автодорога М-14), виданого товариству з обмеженою відповідальністю „Грація”.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя Мєзєнцев Є.І.

Надруковано у 5 примірниках:

1 –позивачу

2-4 –відповідачам

5–господарському суду Донецької області