ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 18/272

24.07.08

За позовом          Спільної діяльності №1 (позивач 1);

Спільної діяльності №2 (позивач 2);

до                    ПП „Інноваційні технології”;

про                    тлумачення змісту правочину.

Суддя: Мандриченко О.В.

Представники

Від позивачів:          не з”явились;

Від відповідача:          не з”явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить розтлумачити зміст договорів про спільну діяльності №1 та №2 від 15.10.2008 р., а саме, розтлумачити зміст таких термінів: „Оператор”, „Дата набрання чинності”, „Пов”язані права”, „Загальні доходи” з мотивів, вказаних у позовній заяві.

До початку слухання справи від представників сторін до господарського суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, а тому господарський суд, на підставі статті 75 ГПК України, вважає за необхідне вирішити даний спір за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

В С Т А Н О В И В:

Між позивачами та відповідачем 25.04.2008р. були укладені попередні договори №04-25/08-дсд1 та №04-25/08-дсд1, за умовами яких сторони повинні були у строк до 12 травня 2008р. укласти основні договори –договори комісії, за якими відповідач, діючи, як комісіонер, повинен був укласти від імені та за рахунок позивачів угоди, направлені на виконання Загальних Програм Робіт на2007-2008рр., які є невід`ємними частинами договорів про спільну діяльність № 1 та №2 від 15.10.2007р., зокрема угоди на постачання бурового обладнання та послуг з буріння на умовах, визначених у такому основному договорі. За умовами попередніх договорів до 08 травня 2008р. відповідач повинен був надати позивачам проект таких основних договорів.

Листом від 30 квітня 2008р. позивачі отримали відмову відповідача укласти до 12.05.2008р. основні договори.

Відповідач обґрунтував свою відмову посилаючись на суперечливий (колізійний) статус позивачів, як договорів спільної діяльності без утворення юридичної особи.

У листі відповідач піддає сумніву чинність договорів про Спільну діяльність №1 та Спільну діяльність №2, укладених 15 жовтня 2007р. (позивачів) через відсутність їх постановки на облік у державній податковій інспекції, та через неналежне представництво Оператора в Україні.

Також відповідач піддає сумніву наявність прав у позивачів, які надаються спеціальними дозволами на користування нафтогазоносними надрами, а саме прав щодо геологічного вивчення та промислово-дослідної розробки родовищ, щодо буріння на яких відповідач мав укладати угоди згідно з основними договорами.

Також відповідач піддає сумніву можливість виконання позивачами своїх зобов`язань щодо компенсації витрат, понесених відповідачем при виконанні основних договорів та виплаті комісійної винагороди, оскільки визначення договорів про Спільну діяльність №1 та Спільну діяльність №2, від 15.10.2007р. не містять переконливої інформації про наявність джерел таких виплат.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи, господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимоги позивачів, виходячи з наступного.

У тлумаченні правочину суд виходить зі змісту та визначення термінів договорів спільної діяльності №1 та № 2 від 15.10.2007 між Норвезькою компанією «Тівай Ойл АС»та товариством з обмеженою відповідальністю «Кримтопенергосервіс»(далі по тексту –Правочин); національного законодавства України; чинних міжнародних договорів України та усталеної практики відносин у сфері договорів спільної діяльності.

Загальне визначення «Оператора» за змістом Правочину збігається з визначенням особи, відповідальної за ведення спільних справ учасників, згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств», та передбачає відкриття окремого рахунку та ведення окремого балансу спільної діяльності. У відповідності до Ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» результати спільної діяльності обліковуються на окремому балансі, для чого спільна діяльність реєструється у державній податковій інспекції за місцезнаходженням суб`єкта господарської діяльності, відповідального за ведення спільних справ.

Згідно зі змістом Правочину особою, відповідальною за ведення спільних справ, є компанія «Тівай Ойл АС», створена за законодавством Королівства Норвегія, місцезнаходження: Королівство Норвегія, 0101, Осло, Бюгдею Алле, 2.

Оскільки особа, відповідальна за ведення спільних справ, є резидентом іноземної держави, нею у відповідності з Інструкцією Міністерства Зовнішніх Економічних Зв’язків і Торгівлі України № 30 від 18.01.1996р. «Про порядок реєстрації представництв іноземних суб’єктів господарської діяльності в Україні» 28.11.2007р. за номером ПІ –4031 зареєстроване постійне представництво компанії «Тівай Ойл АС»в Україні, через яке повністю чи частково здійснюється господарська діяльність нерезидента. Згідно з Положенням про порядок реєстрації і обліку постійних представництв нерезидентів в Україні як платників податку на прибуток, затвердженим Наказом ГПА України від 16.01.1998р., № 23, це постійне представництво поставлено на облік у державній податковій інспекції Шевченківського району м. Києва. Таким чином, Правочин повинен бути поставленим на облік державною податковою інспекцією Шевченківського району м. Києва. Зі зміною місця постановки на облік постійного представництва відповідно підлягає зміні місце обліку Правочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Цивільного кодексу України представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Згідно з ч. 3 ст. 95 ЦК України воно не є юридичною особою, але наділяється майном юридичної особи, що його створила, і діє на підставі затвердженого нею положення. Таким чином, представництво є невід’ємною частиною іноземної юридичної особи. Отже, згідно зі статтею 95 ЦК України представництво не являється юридичною особою, тому особа Оператора за визначенням Правочину збігається з особою, яка фактично представляє в Україні і Правочин не потребує внесення змін і доповнень у зв`язку з фактичним здійсненням господарської діяльності Оператора через зареєстроване на території України постійне представництво.

Не являючись юридичною особою, постійне Представництво компанії «Тівай Ойл АС»в Україні водночас є суб`єктом господарської діяльності. Пункт 1.17 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»визначає, що Постійне представництво нерезидента в Україні це «постійне місце діяльності, через яке повністю або частково здійснюється господарська діяльність нерезидента на території України». Відповідно до п. 1.32 ст. 1 цього Закону господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу..., у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва…»

Особа, що є керівником представництва компанії «Тівай Ойл АС»в Україні, діє на території України на підставі апостильованої довіреності від керівного органу компанії «Тівай Ойл АС»в Норвегії.

Згідно зі ст. 1135. п.2 ЦК України повноваження особи, що діє як керівник Спільної діяльності, у цій якості виступає від імені всіх учасників Спільної діяльності та у відносинах з третіми особами вчиняє від їх імені правочини, посвідчуються довіреністю, виданою їй іншими учасниками, або договором.

За текстом Правочину, як вже зазначено, особою, відповідальною за ведення спільних справ, є компанія «Тівай Ойл АС». Керівником Правочину є Вакуленко Віталій Васильович, чиї повноваження підтверджуються довіреністю від 12.12.2007р., виданою повноважною особою - керівником представництва компанії «Тівай Ойл АС»в Україні, та довіреністю від 12.12.2007р., виданою директором ТОВ «Кримтопенерго».

Підтвердження повноважень керівника Правочину не потребують додатково апостильованої довіреності від керівного органу компанії «Тівай Ойл АС»в Норвегії, оскільки видана в Україні керівником представництва компанії «Тівай Ойл АС»в Україні.

Таким чином «Оператором»Правочину, тобто –учасником, відповідальним за ведення спільних справ, є компанія «Тівай Ойл АС», створена за законодавством Королівства Норвегія з місцезнаходженням у Королівстві Норвегія, 0101, Осло, Бюгдею Алле, 2, яка здійснює господарську діяльність в Україні через своє постійне представництво і належним чином представлена в Україні.

Визначення «Дата набрання чинності» за змістом Правочину означає дату підписання Правочину і повністю відповідає умові чинності за формою, передбаченій ст. 1131, п. 1 ЦК України для договорів про спільну діяльність: «Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі».

Додаткових умов набрання Правочином чинності законодавство України не містить.

Правочин був підписаний повноважними представниками сторін 15.10.2007р., сторони дійшли згоди з усіх суттєвих умов Правочину, Правочин з цієї дати набрав чинності.

Законодавство України містить такі вимоги щодо обліку Правочину:

Статті 23 і 24 Закону України № 93/96-ВР «Про режим іноземного інвестування»передбачають окремий бухгалтерський облік та звітність для міжнародних договорів про спільну інвестиційну діяльність, а з цією метою їх реєстрацію у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів. На виконання вимог вищезазначених статей Правочин був 19.03.08 зареєстрований у Міністерстві Економіки АР Крим за № 4 та № 5, про що є відповідна відмітка на Правочинах, та про що видані картки реєстрації.

Особливі (додаткові) умови Спеціальних дозволів на користування надрами передбачають погодження і реєстрацію Правочинів в компетентному державному органі. Компетентним органом на поточний момент є Міністерство охорони навколишнього природного середовища України. Порядок такого погодження і реєстрації не розроблений. У відповідності до усталеної практики відповідачі надали Міністерству належним чином завірені копії Правочинів для доручення до ліцензійної справи.

Ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»з метою оподаткування передбачає окремий облік результатів спільної діяльності, який ведеться платником податку, уповноваженим на це іншими сторонами згідно з умовами договору, окремо від обліку господарських результатів такого платника податку.

З наданих позивачем документів не витікає, що Правочин поставлений на облік у податкових органах згідно з законодавством України, хоча відсутність такого обліку і не впливає на чинність Правочину. Позивач повинен звернутись у податкову інспекцію в за місцем реєстрації постійного Представництва компанії «Тівай Ойл АС»в Україні з метою постановки на податковий облік Правочину у відповідності з п. 4.12.2. Порядку обліку платників податків, зборів (обов`язковий платежів), затвердженого Наказом ДПА від 19.02.1998 № 80 та Наказом ДПА України від 30.09.2004р. № 571 про порядок ведення податкового обліку результатів спільної діяльності, надавши відповідні документи. Наказ ДПА України від 30.09.2004р. №571 передбачає вичерпний перелік документів, які повинні надаватися платником податку, уповноваженим на це іншими сторонами, з метою постановки на облік. Законодавство не містить ніяких додаткових вимог та/чи умов для постановки на облік у податкових органах Правочину.

Таким чином «Датою набрання чинності» Правочину є дата його підписання 15 жовтня 2007року. Відсутність постановки на облік у податкових органах не впливає на чинність Правочину, а є вимогою законодавства, яка забезпечує облік та оподаткування результатів спільної діяльності. З документів, представлених на розгляд суду, очевидно, що не існує ніяких обставин чи недоліків Правочину та/чи Оператора, які б перешкоджали його постановці на облік у податкових органах за місцезнаходженням Оператора.

Визначення «Пов`язані права» за текстом Правочину –це «всі матеріальні, нематеріальні або супутні права, що витікають з прав власності на Ліцензії і встановлені законом і ліцензійними умовами, включаючи, але не обмежуючись правами розвідки і розробки Родовищ, видобутку і розпорядженні запасами родовищ і т.д.».

«Ліцензія»за текстом Правочину –це «спеціальний дозвіл на користування надрами...»

Згідно з Кодексом України «Про надра», Законом України № 2665-ІІІ «Про нафту і газ», «Порядком надання у 2008 році спеціальних дозволів на користування надрами», затвердженому Постановою КМУ № 273 від 27.02.2008р. право власності на спеціальний дозвіл належить особі, якій видано відповідний спеціальний дозвіл.

Спеціальні дозволи видані одному з учасників Правочинів –ТОВ «Кримтопенергосервіс». З метою здійснення спільної діяльності ТОВ «Кримтопенергосервіс»передало права, надані йому спеціальними дозволами, у спільну діяльність.

Пункт 1 Ст. 317 Цивільного Кодексу України визначає зміст права власності таким чином: «Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном».

В той же час ст. 14 Закону України № 2665-ІІІ «Про нафту і газ» обмежує права власника спеціального дозволу у частині права розпорядження своїм майном, а саме: «власник спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами не може дарувати, продавати, або будь-яким чином відчужувати права, надані йому спеціальним дозволом на користування нафтогазоносними надрами, будь-якій іншій юридичній чи фізичній особі, в тому числі передавати їх до статутних фондів створюваних з його участю суб`єктів господарської діяльності, а також до майна спільної діяльності».

Тобто, власник спеціального дозволу не має права укладати такі угоди, які б призводили до переоформлення спеціальних дозволів. Тому у балансі спільної діяльності спеціальні ліцензії повинні відображуватись не як власне майно, а як майно, взяте у користування або управління.

У той же час стаття 49 Закону України № 2665-ІІІ «Про нафту і газ»«Спільна діяльність з користування нафтогазоносними надрами»передбачає, що у випадку «якщо діяльність, пов`язана з користуванням нафтогазоносними надрами, здійснюється на умовах договору про спільну інвестиційну діяльність, спільне виробництво, виробничу кооперацію, один із учасників цього договору зобов`язаний мати відповідний спеціальний дозвіл на користування нафтогазоносними надрами».

Тож одного спеціального дозволу, права за яким передані у спільну діяльність, достатньо для здійснення ліцензійної діяльності з надрокористування.

ст.392 Господарського Кодексу України передбачає різноманітність форм іноземних інвестицій та угод щодо них, ч. 2 цієї статті вказує, що заборона або обмеження будь-яких форм здійснення інвестицій може провадитись лише законом.

Таким чином «Пов`язані права»- це права, що витікають зі спеціальних дозволів на користування надрами № 2634 та 2635 від 06.12.2004р., наданих одному з учасників Правочину –ТОВ «Кримтопенергосервіс»; права, які відповідно до Правочину передані у спільну діяльність, і тепер ними користується спільна діяльність. Під «Пов’язаними правами»слід розуміти права на володіння та користування правами, наданими спеціальними дозволами на користування нафтогазоносними надрами. Ці права включають нижченаведені права, але не обмежуються ними: права на геологічне вивчення і промислово-дослідну розробку Родовищ, права на розпорядження видобутою продукцією та доходами від спільної діяльності (ст.358-359 ЦКУ), права на розробку проекту з метою здійснення ліцензійної діяльності та отримання геологічної інформації і матеріалів досліджень щодо Родовищ з Державного інформаційного геологічного фонду України та інших осіб, права на отримання земельних ділянок в користування для здійснення робіт за спеціальними дозволами.

Визначення «Загальні доходи ДСД» за текстом Правочину –це «доходи спільної діяльності з будь-яких, не заборонених діючим законодавством джерел, в рамках ДСД, які розподіляються на компенсаційні кошти і прибуткові кошти».

У відповідності до ст. 4.1 Закону України № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств»: «Валовий дохід –загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, як на території Україні, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами».

У відповідності до ст. 5.1 Закону України № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств»: «Валові витрати виробництва та обігу (далі –валові витрати) –сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних, як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності». За цією ж статтею Закону № 334/94-ВР (підпункт 5.2.16) до складу валових витрат включаються суми витрат, пов`язаних з розвідкою (дорозвідкою) та облаштуванням нафтових та газових родовищ.

Згідно зі статтею 7.7. Закону № 334/94-ВР облік та оподаткування результатів спільної діяльності на території України без створення юридичної особи здійснюється платником податку, уповноваженим на це іншими сторонами згідно з умовами договору, окремо від обліку господарських результатів такого платника податку. За змістом Правочину таким уповноваженим платником податку є Оператор.

За текстом Правочину Загальні доходи розподіляються на компенсаційні кошти і прибуткові кошти.

Оскільки згідно за законодавством України розподіл прибутку між учасниками спільної діяльності можливий лише після оподаткування такого прибутку, то під «Загальними доходами ДСД», які згідно з 4.2. Правочину «розподіляються щорічно»слід розуміти доходи спільної діяльності після оподаткування.

Прибуток спільної діяльності оподатковується за загальною ставкою податку на прибуток, встановленою п. 10.1. Закону України № 334/94-ВР, 25 відсотків до об`єкта оподаткування.

Поняття «компенсаційні кошти і прибуткові кошти», що міститься у визначенні Правочину «Загальні доходи ДСД», міститься також і у статті 4 Правочину «Розпорядження майном».

П.4.2. цієї статті визначає, що «Загальні доходи ДСД розподіляються щорічно наступним чином: а) 70% відсотків направляється Компанії у якості компенсації витрат (компенсаційної продукції) у випадку існування будь-яких витрат, які мали місце протягом поточного та/чи попереднього Фінансового року; б) 30% відсотків повинні бути позначені, як «розподіл прибутку»і розподілені між Підприємством і Компанією, з яких Підприємству виплачується 50%, Компанії виплачується 50%. с) положення пунктів а) і б) є чинними лише у випадку існування компенсації витрат, які мали місце протягом поточного та/чи попереднього Фінансового року; за відсутності такої компенсації, прибуток розподіляється у пропорції: 50% - Підприємству і 50% - Компанії».

Згідно з п. 7.7.3. Закону України № 334/94-ВР виплата (нарахування) частини прибутку, від отриманого учасниками спільної діяльності, оподатковується під час та за рахунок такої виплати для резидентів - за загальною ставкою, а для нерезидентів –згідно з п. 13.1., підпункт є) та 13.2. Закону України № 334/94-ВР за ставкою 15%.

П 13.2. Закону № 334/94-ВР передбачає, що «Резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях), крім доходів, зазначених у пунктах 13.3-13.6, зобов'язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 13.1 цієї статті, за ставкою у розмірі 15 відсотків від їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачене нормами міжнародних угод, які набрали чинності».

Міжнародною угодою між Україною та Королівством Норвегії, ратифікованою Законом №340/96-ВР від 12.07.96., що підлягає застосуванню є угода «Про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доход і на майно».

Таким чином, згідно з законодавством України у порядку, як вказано вище «Загальні доходи ДСД», а фактично –прибуток після оподаткування підлягає розподілу між учасниками Правочину у пропорціях, передбачених п. 4.2. Правочину. А саме: 70% прибутку з утриманням 15% податку на доходи нерезидентів перераховується Оператору, тобто, нерезиденту - Норвезькій компанії «Тівай Ойл АС» через її постійне представництво, а 30% прибутку з утриманням 25% податку на доходи резидентів перераховується ТОВ «Кримтопенергосервіс». Така пропорція розподілу залишається до тих пір, доки не будуть погашені всі витрати Оператора на здійснення спільної діяльності, понесені ним, як у поточний, такі у всі попередні періоди, оскільки 100% витрат на здійснення спільної діяльності несе Оператор.

Якщо міжнародною угодою між Україною та Королівством Норвегії, «Про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доход і на майно»передбачена інша ставка податку на доходи нерезидентів в Україні, застосовується ставка, передбачена вищезазначеною міжнародною Угодою.

Учасники Правочину також мають право, як за умовами Правочину, так і на підставі ст. 359 та 1134 ЦКУ, отримувати свою частину доходу продукцією спільної діяльності.

У відповідності зі ст. 4.1 Закону України № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств»надходження Відповідача від Основних договорів будуть походженням з території України.

Таким чином «Загальні доходи ДСД» - це доходи спільної діяльності після оподаткування, які підлягають розподілу між її учасниками у відповідності до статті 4 Правочину «Розпорядження майном». Учасники Правочину також мають право отримувати свою частину доходу продукцією спільної діяльності.

Оскільки позивачами не заявлені вимоги щодо покладення судових витрат по відповідача, то згідно зі статтею 49 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,—

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Розтлумачити зміст договорів про спільну діяльності №1 та №2 від 15.10.2008р.

3.          Розтлумачити зміст терміну „Оператор”, а саме, „Оператором” Правочину (учасником, відповідальним за ведення спільних справ) є компанія «Тівай Ойл АС», створена за законодавством Королівства Норвегія з місцезнаходженням у Королівстві Норвегія, 0101, Осло, Бюгдею Алле, 2, яка здійснює господарську діяльність в Україні через своє постійне представництво і належним чином представлена в Україні.

4.          Розтлумачити зміст терміну „Дата набрання чинності”, як „Датою набрання чинності” Правочину є дата його підписання - 15 жовтня 2007року.

5.          Розтлумачити змісту терміну „Пов”язані права”, а саме, це права, що витікають зі спеціальних дозволів на користування надрами № 2634 та 2635 від 06.12.2004р., наданих одному з учасників Правочину –ТОВ «Кримтопенергосервіс»; права, які відповідно до Правочину передані у спільну діяльність, і тепер ними користується спільна діяльність. Під «Пов’язаними правами»слід розуміти права на володіння та користування правами, наданими спеціальними дозволами на користування нафтогазоносними надрами. Ці права включають нижченаведені права, але не обмежуються ними: права на геологічне вивчення і промислово-дослідну розробку Родовищ, права на розпорядження видобутою продукцією та доходами від спільної діяльності (ст.358-359 ЦК України), права на розробку проекту з метою здійснення ліцензійної діяльності та отримання геологічної інформації і матеріалів досліджень щодо Родовищ з Державного інформаційного геологічного фонду України та інших осіб, права на отримання земельних ділянок в користування для здійснення робіт за спеціальними дозволами.

6.          Розтлумачити зміст терміну „Загальні доходи”, як доходи спільної діяльності після оподаткування, які підлягають розподілу між її учасниками у відповідності до статті 4 Правочину «Розпорядження майном».

7.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                                    О.В.Мандриченко