ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Луганськ, пл. Героїв ВВВ, 3а. Тел. 55-17-32 ____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06.11.08
Справа № 13/188пд

За позовом фізичної особи підприємця
ОСОБА_1 м. Сімферополь АР Крим

до фізичної особи підприємця
ОСОБА_2м. Луганськ

про розірвання договорів комерційної
концесії (франчайзингу), суборенди та стягнення коштів

Суддя

Яресько Б.В.

За участю:

Секретар судового засідання Скокова
К.Л.

Від позивача

ОСОБА_3 дов. № 4737 від 17.09.2008
р.

Від відповідача

Не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:  позивач звернувся з позовом про розірвання
договору комерційної концесії (франчайзингу) від 17 жовтня 2007 року, договору
суборенди  № 30/07/11 від 30 листопада
2007 р., та стягнення з відповідача коштів в сумі 820141 грн. 22 коп.

Заявою від 28.11.2008 р. позивач
зменшив розмір позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача борг за
договором комерційної концесії (франчайзингу) від 17 жовтня 2007 року в сумі
13937 грн. 50 коп., 3308 грн. 21 коп. пені, штраф в сумі 206700 грн. 00 коп. за
невиконання обов'язків за п.п. 2.2.4, 2.2.9, 2.2.18, 103350 грн. 00 коп. штраф
за невиконання п.п. 2.2.21 та 205673 грн. 95 коп. борг за договором суборенди,
разом 532969 грн. 66 коп.

Представник позивача позов підтримав.

Учасників судового процесу було
належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому
судом з урахуванням вимог ст.ст. 42 , 43 Господарського  процесуального кодексу України створені всі
необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності
учасників процесу перед законом.

Відповідач у судове засідання не
прибув, відзиву на позовну заяву не надав.

Неприбуття повторно у судове
засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про час і місце
проведення судового засідання не перешкоджає розгляду спору по суті згідно
положень ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, оскільки до повноважень господарських
суддів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -учасників судового процесу на час вчинення тих
чи інших процесуальних дій.

Тому направлення кореспонденції на
адресу відповідача відповідно до інформації, що міститься в матеріалах справи є
належним доказом виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення
учасників судового процесу про вчинення судом певних процесуальних дій.

З'ясувавши фактичні  обставини справи,  докази на їх підтвердження, надавши правову
кваліфікацію відносинам  сторін і
виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми,
яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи учасників судового
процесу, суд

ВСТАНОВИВ,
що 30 листопада 2007 року між сторонами по справі був укладений договір
суборенди № 30/07/11 відповідно до умов якого позивач передав відповідачу в
суборенду приміщення -секція № 23а першому поверсі у торговому центрі
«Луганськ-Сіті-Центр»за адресою м. Луганськ, вул.. Совєтська б. 56. Зазначене
приміщення знаходилось в користуванні позивача на підставі договору суборенди №
0001 від 30 серпня 2007 р. укладеного позивачем з ПП «Опт-Спец-ВМ»

Відповідно до п. 7.1. договору
суборенди № 30/07/11 відповідач зобов'язався сплачувати оренду плату за перший
місяць оренди в розмірі 29770 грн. 36 коп.,
починаючи з другого місяця -19998 грн. 00 коп.  В п. 7.2 договору суборенди сторони
встановили порядок зміни розміру орендної плати при зміни курсу евро. Згідно п.
7.4. договору щомісячна орендна плата повинна бути сплачена до 3 числа
поточного місяця.

Згідно п. 3.9. договору відповідач на
час проведення ремонтних робіт повинен був сплачувати експлуатаційні витрати в
розмірі 22 грн. 73 коп. за м2.

Відповідно до п. 23.1. договору
суборенди його дострокове розірвання можливе зокрема у випадку затримання більш
ніж на 30 календарних днів строку оплати орендної плати, та у випадку
припинення дії (закінчення строку дії, розірвання та інше) договору оренди № 01
від 06 червня 2007 р. укладеному позивачем з орендодавцем.

Зобов'язання відповідачем за
договором суборенди № 30/07/11 не виконувалося, що призвело до виникнення за
ним заборгованості в сумі 205673 грн. 95 коп. за період з грудня 2007 р. по
вересень 2008 р.

17 жовтня 2007 року між сторонами по
справі був укладений договір комерційної концесії (франчайзінга) за яким
позивач надав відповідачу на умовах визначених договором право використовувати
в підприємницької діяльності франшизу -комплекс прав належних позивачу, а саме
право на комерційний досвід, ділову репутацію, охороню вальну комерційну
інформацію, що включають технологію продажу і обслуговування, чітку асортименту
і цінову політику, вироблену маркетингову політику, фірмові стандарти на ім'я
«Accessori».

Відповідач зобов'язався відповідно до
п. 2.2.4 договору дотримуватися інструкцій і вказівок позивача, спрямованих на
забезпечення відповідності характеру, способів і умов використання комплексу
наданих йому прав тому, як вони використовуються позивачем; п. 2.2.9 не чинити
перешкод уповноваженим представникам позивача інспектувати товар, надавати їм
вільний необмежений доступ у приміщення з метою перевірки виконання умов даного
договору; п. 2.2.18 продавати в приміщенні тільки той товар, який надає позивач
відповідачу; 2.2.20 закуповувати у позивача тоар кожні три місяця починаючи з
шостого місяця не менш ніж на 3000 євро в гривневому еквіваленті; 2.2.21
інвентар переданий відповідачу позивачем по реєстру обов'язкового устаткування
та інвентарю на умовах тимчасового користування на період фактичної діяльності
торгового приміщення підлягає поверненню згідно акту прийняття передачі.  За порушення цієї умови утримується штрафна
санкція в розмірі 15000 євро.

Відповідно до п. 5.1. внесок за
користування франшизою складає 24750 євро в гривневому еквіваленті -180675 грн.
00 коп.

Згідно п. 5.3. договору відповідач
зобов'язався сплатити 1000 євро в день підписання договору; 20 листопада 2007
р. -11275 євро; в день відкриття магазину, но не пізніше 15  грудня 2007 р. -12375 євро.

В п. 8.1. договору сторони
передбачили обов'язок відповідача сплатити штраф в розмірі 10 000 євро за кожне
порушення зобов'язань передбачених п. 2.2.1-2.2.19 включно, 3.1., 7.3.1-7.3.3.
Згідно п. 8.3. за порушення строків оплати відповідач сплачує пеню у розмірі
0,5 % від невиплаченої суми за кожний день прострочення.

Згідно п. 6.1.2. договору позивач має
право зупинити договір у разі невиконання відповідачем умов оплати.

Зобов'язання за договором комерційної
концесії (франчайзінга) відповідачем виконувались неналежно.

Відповідач допустив прострочення
оплати внеску за користування франшизою, та оплатив їх в неповному обсязі,
заборгованість складає 13937 грн. 50 коп.

Листом від 13 травня 2008 року
відповідач повідомив позивача про бажання розірвати договір комерційної
концесії від 17 жовтня 2007 року.

05 червня 2008 року представником
позивача та керівником ТК «Луганськ Сіті Центр»був складений акт перевірки
користувача згідно договору комерційної концесії (франчайзингу) від 17 жовтня
2007 р., яким встановлено, порушення відповідачем п. 2.2.4, 2.2.9, 2.2.18
договору комерційної концесії від 17 жовтня 2007 року.

Позивач звернувся до господарського
суду Луганської області з позовом в якому просить суд розірвати договір
комерційної концесії (франчайзингу) від 17 жовтня 2007 року, договір
суборенди  № 30/07/11 від 30 листопада
2007 р., стягнути з відповідача на свою користь борг за договором комерційної
концесії (франчайзингу) від 17 жовтня 2007 року в сумі 13937 грн. 50 коп., 3308
грн. 21 коп. пені, штраф в сумі 206700 грн. 00 коп. за невиконання обов'язків
за п.п. 2.2.4, 2.2.9, 2.2.18, 103350 грн. 00 коп. штраф за невиконання п.п.
2.2.21 та 205673 грн. 95 коп. борг за договором суборенди, разом 532969 грн. 66
коп.

Відповідач заперечень проти позову,
або доказів оплати боргу та неустойки суду не надав.

Встановивши фактичні обставини
справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про
часткову обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено факт істотного
порушення відповідачем зобов'язань як за договором комерційної концесії
(франчайзингу) від 17 жовтня 2007 року, так і за договором суборенди  № 30/07/11 від 30 листопада 2007 р., а саме
порушення зобов'язань передбачених п.п. 2.2.4, 2.2.9, 2.2.18, п. 5.3. договору
комерційної концесії (франчайзингу) від 17 жовтня 2007 року, невиконання
зобов'язань по оплаті орендної плати за договором суборенди  № 30/07/11 від 30 листопада 2007 р.

Зазначені істотні порушення
відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України, та умов  договорів є підставою для їх розірвання за
вимогою позивача.

Відповідачем допущено прострочення
виконання грошових зобов'язань за договором комерційної концесії (франчайзингу)
від 17 жовтня 2007 року в сумі 13 937 грн. 50 коп., та за договором
суборенди  № 30/07/11 від 30 листопада
2007 р. в сумі 206700 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 193
Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних
умовах  звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій
передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статті 173
Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, а саме: виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

Відповідно до приписів статті 526
Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 цього ж кодексу
передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Приписами статті 530 згаданого
кодексу, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін)
його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору
або актів цивільного законодавства.

За таких обставин вимоги позивача
щодо стягнення зазначених коштів є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивачем заявлена вимога про
стягнення з відповідача на свою користь пені відповідно до п. 8.3. договору
комерційної концесії від 17.10.2007 р. в сумі 3308 грн. 21 коп.

З врахуванням положень п. 6 ст. 232
Господарського кодексу України вимога щодо стягнення пені задовольняється судом
частково в сумі 2840 грн. 80 коп., в решті вимог слід відмовити.

Судом також встановлено факт
порушення відповідачем зобов'язань за договором комерційної концесії від
17.10.2007 р., а саме передбачених п.п. 2.2.4, 2.2.9, 2.2.18, в зв'язку з чим
вимога позивача щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 206700 грн. 00
коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Позивачем заявлена вимога про
стягнення з відповідача штрафу в сумі 103350 грн. 00 коп. за невиконання п.п.
2.2.21 договору комерційної концесії від 17.10.2007 р., а саме неповернення
інвентарю переданого на період фактичної діяльності торгового приміщення.

Умови договору комерційної концесії
від 17.10.2007 р. не містять встановленого строку протягом якого відповідач
зобов'язаний повернути інвентар. Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо строк виконання не встановлений, боржник повинен виконати
обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги. Позивачем не надано суду
доказів пред'явлення відповідачу вимоги про повернення інвентарю. За таких
обставин на цей час відсутнє прострочення виконання зобов'язання відповідачем і
відповідно вимога позивача щодо стягнення штрафу в сумі 103350 грн. 00 коп. не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на
відповідача, а саме державне мито у сумі -4461 грн. 52 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 95 грн. 72 коп.

Керуючись ст. 44,49,75, 82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати договір комерційної
концесії (франчайзингу) від 17 жовтня 2007 року укладений між фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою -підприємцем ОСОБА_2.

3. Розірвати договір суборенди  № 30/07/11 від 30 листопада 2007 р. укладений
між між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою -підприємцем
ОСОБА_2.

4. Стягнути з фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2м. Луганськ АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь  фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1 м. Сімферополь, АР Крим, АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 борг
за договором комерційної концесії (франчайзингу) від 17 жовтня 2007 року в сумі
13937 грн. 50 коп., 2840 грн. 80 коп. пені, штраф в сумі 206700 грн. 00
коп.,  205673 грн. 95 коп. борг за
договором суборенди, державне мито у сумі -4461 грн. 52 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 95 грн. 72 коп.,
наказ видати.

5. В решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя
Б.В. Яресько