ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"11" листопада 2008 р.

Справа № 6/113-08-3127

Одеський
апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого                                Андрєєвої Е.І.

Суддів:                                        Мацюри
П.Ф.

Ліпчанської Н.В.,

При
секретарі
Лисіній О.В.,

за
участю представників сторін:

від
позивача -ОСОБА_2,

від
відповідача -Семенов В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу  ТОВ
„Куліндоровський індустріальний концерн”

на рішення господарського суду
Одеської області від 01.10.2008р.

по
справі № 6/113-08-3127

за позовом Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1

до ТОВ „Куліндоровський
індустріальний концерн”

про стягнення 210 739,04 грн.

встановив:

01.08.2008р. Фізична особа
-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з
ТОВ „Куліндоровський індустріальний концерн” заборгованості на суму 208 183,80
грн., 1 665,47 грн. збитків від інфляції, 889,77 грн. -3% річних, 40 000 грн.
витрат на послуги адвоката, 2 107,39 грн. витрат по оплаті державного мита та
118 грн. на ІТЗ судового процесу.

Рішенням господарського суду
Одеської області позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ „Куліндоровський
індустріальний концерн” на користь Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 208
183,80 грн. основної заборгованості, 1 665,47 грн. - збитків від інфляції,
769,99 грн. - 3% річних, 210,62 грн.
витрат по держмиту, 117,88 грн. витрат на ІТЗ судового процесу та 20 000
грн. витрат на послуги адвоката. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним
рішенням,  ТОВ „Куліндоровський
індустріальний концерн” оскаржило його. Просить рішення скасувати та прийняти
нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування
своїх вимог скаржник послався на порушення судом норм як матеріального так і
процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, колегія
суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення
апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно матеріалам справи та що
встановлено місцевим судом,  в період з
08.12.2007р. по 20.02.2008р. ТОВ „Верф” за видатковими накладними № РН-0000272
від 08.12.2007р., № РН-0000275 від 10.12.2007р., № РН-0000281 від 11.12.2007р.,
№ 0000304 від 25.12.2007р. та № РН-0000048 від 20.02.2008р. поставило, а ТОВ
„Куліндоровський Індустріальний Концерн” по довіреностям на отримання
цінностей: ЯНЯ № 290291 від 07.12.2007р., ЯНЯ № 290328 від 25.12.2007р., ЯНЯ №
290416 від 20.02.2008р. прийняло щебінь загальною вартістю 248 683,80 грн.

Згідно випискам з особового рахунку
ТОВ „Верф”, ТОВ „Куліндоровський Індустріальний Концерн” розрахувалось за
отриманий товар на суму 40 500 грн.

З урахуванням цього, залишковий
борг ТОВ „Куліндоровський Індустріальний Концерн” перед ТОВ „Верф” склав  208 183,80
грн.

11.01.2008 року ТОВ „ВЕРФ” на
адресу ТОВ „Куліндоровський Індустріальний Концерн” направило лист за вих.№ 7,
яким просило погасити заборгованість за поставлену продукцію у сумі 230 291,80
грн.

28.05.2008р. за вих.№ 224 ТОВ „ВЕРФ”
знову направило відповідачу лист з вимогою оплатити заборгованість, яка станом
на 28.05.2008р. склала 208 183,80 грн., а також, як варіант, запропонувало
можливість її погашати за погодженим графіком.

Відповіді на вищезазначені листи не
надходило. Однак ТОВ „Куліндоровський Індустріальний Концерн” погодилось
підписати акт звірки взаємних розрахунків між ним та ТОВ „ВЕРФ” станом на
28.05.2008р., за даними якого його заборгованість перед ТОВ „ВЕРФ” складає 208
183,80 грн.(а.с.29)

Листом від 02.06.2008р. ТОВ „ВЕРФ”
знову просило відповідача погасити заборгованість. Як вбачається з поштового
повідомлення, ТОВ „Куліндоровський Індустріальний Концерн” одержав даний лист
10.06.2008р.(а.с.30)

22.07.2008р. ТОВ „ВЕРФ” (Цедент) та
Фізична особа -підприємець ОСОБА_1 (Цесіонарій) уклали між собою Договір про
відступлення права вимоги (Цесії). Відповідно до умов даного договору та
керуючись  статтями 512-519 ЦК України
Цедент відступив Цесіонарієві, а останній набув право вимагати від ТОВ
„Куліндоровський Індустріальний Концерн” сплати боргу за товар поставлений ТОВ
„ВЕРФ”.(а.с.31-33)

Листом № 395 від 23.07.2008 року ТОВ
„ВЕРФ” повідомило відповідача про укладання вищевказаного договору цесії та
необхідність оплатити існуючий борг на користь ОСОБА_1(а.с.34)

Оскільки ТОВ „Куліндоровський
Індустріальний Концерн” не погасило заборгованість в добровільному порядку,
ОСОБА_1 звернувся з відповідним позовом до господарського суду.

Крім того, керуючись вимогами ст.
625 ЦК України, позивач, за період прострочення сплати боргу, з 10.06.2008р. по
31.07.2008р. нарахував боржнику суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3%
річних від простроченої суми, яка на момент подання позовної заяви склала 210
739,04 грн., з яких 208 183,80 грн. - основний борг, 889,77 грн. - 3% річних,  1 665,47 грн. -інфляційні.

Приймаючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено відвантаження
товару ТОВ „ВЕРФ” та отримання його відповідачем. Матеріалами справи також
підтверджена наявність договору цесії, відповідно до умов якого від ТОВ „ВЕРФ”
до ОСОБА_1 перейшло право вимоги заборгованості ТОВ „Куліндоровський
Індустріальний Концерн” перед ТОВ „ВЕРФ” за отриманий товар.

Згідно статті 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі
і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Оскільки відповідно до ст.ст.525,
526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та в
установлені строки, суд правомірно та обґрунтовано задовольнив вимоги ОСОБА_1,
стягнувши на його користь з ТОВ „Куліндоровський Індустріальний Концерн” 208
183,80 грн. боргу.

Обґрунтовані висновки суду й
відносно стягнення збитків від інфляції та 3% річних на підставі ст.625 ЦК
України, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судова колегія погоджується з судом
й щодо задоволення позову в частині стягнення 1665,47 грн. інфляційних втрат та
щодо часткового задоволення позову в частині стягнення 3% річних.

Як правильно встановлено судом,
період нарахування 3% річних за даною заборгованістю становить не з
10.06.2008р.(дата отримання вимоги) по 31.07.2008р., як зазначено позивачем, а
з 17.06.2008р. по 31.07.2008р. Так з копії поштового повідомлення  вбачається, що лист від 02.06.2008р. з
вимогою про оплату заборгованості відповідач одержав 10.06.2008 року. З
урахуванням вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якою визначено, що якщо строк
виконання боржником обов'язку не встановлений, кредитор має право вимагати його
виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, суд правильно зазначив, що
відповідач повинен був остаточно розрахуватись з ТОВ „ВЕРФ” в строк до
17.06.2008 року, а тому сума 3% річних за даною заборгованістю складає 769,99 грн.,
а не 889,77 грн.

Що стосується вимоги позивача про
стягнення з відповідача 40 000 грн. витрат за послуги адвоката, то судова
колегія також погоджується з висновками місцевого суду щодо часткового
задоволення позову в цій частині у розмірі 20 000 грн., оскільки вимоги, хоча і
підтверджені рядом документів, а саме: копією свідоцтва на право на зайняття
адвокатською діяльністю № 1006 на ОСОБА_2., копією  договору про надання правової допомоги від
24.07.2008р. та копією платіжного доручення № 259 від 29.07.2008р. на суму
40000грн., однак їх розмір є завищеним.

В апеляційній скарзі апелянт, не
оспорюючи факт одержання від ТОВ „ВЕРФ” щебеню, а також не повну його оплату,
послався на те, що суд, зробив невірний висновок про існування між ТОВ „ВЕРФ”
та відповідачем майново-господарських зобов'язань, оскільки між сторонами були
відсутні договірні відносини щодо поставки щебеню. Тому, на думку апелянта, у
даному випадку в зв'язку з неукладенням договору повинні застосовуватись норми
інституту набуття або збереження майна без достатньої правової підстави, тобто
ст. 1212 ЦК України, а не норми, що регулюють договірні відносини.

В судовому засіданні апеляційного
суду представник відповідача також не заперечував факт отримання від ТОВ „ВЕРФ”
щебеню, як і не заперечував розмір заборгованості, але зазначив про відсутність
будь-якого укладеного між ТОВ „ВЕРФ” та ТОВ „Куліндоровський Індустріальний
Концерн” письмового договору.

Вищезазначені посилання відповідача
були розглянуті ще при розгляді справи у місцевому суді, з висновками якого
погоджується і апеляційна інстанція. Відсутність письмово оформленого договору
між відповідачем та ТОВ „Верф” на поставку щебеня не звільняє боржника від
виконання зобов'язань, так як матеріалами справи підтверджено фактичне
отримання відповідачем від вказаного товариства щебеня на загальну суму 248
683,80грн., а також і частковий розрахунок за нього, а тому підстави одержання
даного товару не має значення для вирішення питання про зобов'язання
відповідача оплатити його.

На підставі викладеного та,
приймаючи до уваги, що рішення суду постановлено у відповідності з вимогами як
процесуального так і матеріального права, апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись  ст.ст. 101, 103-105 Господарського
процесуального Кодексу України,  суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської
області від 01.10.2008р. у справі № 6/113-08-3127 залишити без змін, а
апеляційну скаргу  ТОВ „Куліндоровський
індустріальний концерн” -без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у касаційну інстанцію протягом місяця.

Головуючий суддя
Е.І.Андрєєва

Судді:
П.Ф.Мацюра

Н.В.Ліпчанська