ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

25.04.2008                                                                                          Справа 8/77

за позовом Виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради, вул. Пролетарська, 39, м. Полтава, 36022

до Головного управління державного казначейства України у Полтавській області, вул. Шевченка, 1, м. Полтава, 36000

Третя особа: Управління Державного казначейства у місті Полтава ГУДКУ в Полтавській області, вул. Леніна, 1/23, м. Полтава, 36000

про стягнення 29600,00 грн.

Суддя Плеханова Л.Б.

Секретар Батрак Я.А.

Представники:

Від позивача: Омельченко Т.Г. дор. № 02-20/109 від 06.02.08р.

Від відповідача: Ткаченко А.М. дор. № 04-21/5511 від 14.12.07р.,

Від третьої особи: Германчук Н.А. дов. від 15.11.06р.

Постанова оголошується 25.04.2008р. після виходу суду з нарадчої кімнати.

Суть спору: Розглядається позовна заява Виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради до Головного управління державного казначейства України у Полтавській області Третя особа: Управління Державного казначейства у місті Полтава ГУДКУ в Полтавській області визнання відмови УДК у м. Полтава в реєстрації зобов"язань № 44 від 14.12.2007р. незаконною та стягнення збитків в сумі 29 600,00 грн.

Відповідач проти позову заперечує, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на те, що згідно договору зобов'язання позивач подав до управління Державного казначейства у місті Полтава Реєстр зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та договір підряду від 03.12.07 р. № 12, сума якого складає 49331грн. 41 коп. за кодом економічної класифікації 1139 без застосування тендерних процедур, чим порушив п.п. 2.3. Порядку обліку зобов'язань розпорядників бюджетних коштів в органах Державного казначейства України, затверджений наказом Державного казначейства України від 09.08.04 р. № 136, де вказано, що у разі, якщо сума та умови зобов'язання передбачають застосування конкурсних процедур, розпорядник бюджетних коштів разом з Реєстром подають органу Державного казначейства України оригінали документів або їх копії, засвідчені в установленому порядку, відповідно до Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти". Орган Державного казначейства України в межах функцій, установлених частиною другою ст. 3-2 цього Закону, перевіряє наявність документів відповідно до обраної процедури закупівель. Ст. 2. зазначеного Закону визначено, що цей Закон застосовується до всіх закупівель товарів, робіт і послуг, що повністю або частково здійснюються за рахунок державних коштів, за умови, що вартість предмета закупівлі для товару (товарів), послуги (послуг) становить або перевищує 20 тисяч гривень, а для робіт - 50 тисяч гривень. Позивач же недотримався даних вимог, йому було відмовлено в реєстрації зобов'язання, та повідомлено у письмовій формі відповідно до п.2.11. Порядку обліку зобов'язань. Оскільки позивач порушив вказаний порядок від безпідставно відніс кошти на рахунок 1139.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, в с т а н о в и в:

Органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети (ч.1 ст.61 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" № 280/97-ВР від 21 травня 1997 року).

Статті 51 та 78 Бюджетного кодексу України (далі БКУ) передбачають чітко встановлені стадії виконання місцевих бюджетів. Виконавчим комітетом Ленінської районної у м.Полтаві ради на виконання вимог БКУ 21 січня 2007 року було розроблено та затверджено Кошторис на 2007 рік з відповідним планом асигнувань загального фонду бюджету на 2007 рік.

Даними актами передбачалось виконання місцевого бюджету за показниками видатків відповідно до коду 1139 "Оплата інших послуг та інші видатки" в сумі 116 тис. грн. Із них відповідно до розрахунку видатків та Річного плану діяльності тендерного комітету щодо організації та проведення процедур державних закупівель виконавчого комітету Ленінської у м.Полтаві ради затвердженого рішенням Тендерного комітету від 31.01.2007 р., протокол № 2 на роботи з виготовлення проектної документації було заплановано 49500 грн. 00 коп.

Відповідно до Роз"яснень щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету затвердженого Наказом Державного казначейства України, Міністерством фінансів України від 08.12.06 № 330, код 1139 - оплата інших послуг та інші видатки включає: оплату робіт та професійних послуг сторонніх фахівців, підприємств та організацій згідно із укладеними договорами та угодамии.

03 грудня 2007 року виконавчим комітетом укладено Договір підряду № 12 з Державним науково-виробничим підприємством "Полтавський геодезичний центр", на суму 49331 грн. 41 коп., предметом договору є роботи з виготовлення проекту відведення на земельну ділянку для індивідуального та котеджного будівництва с.Вакуленці.

Типовим положенням "Про Головне управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі" затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 332 від 04.04.2006 р. передбачається, що для виконання покладених на Головне управління завдань у районах, містах та в районах у містах головою Державного казначейства України за погодженням з Міністром фінансів можуть утворюватися управління (відділення), що є відокремленими структурними підрозділами Головного управління і не мають статусу юридичної особи. Таким чином, казначейське обслуговування бюджету виконавчого комітету Ленінської у м.Полтаві ради, відповідно до договору № 18 від 07.03.2007 р., здійснює Управління Державного казначейства у місті Полтава Головного управління Державного казначейства України у Полтавській області, яке діє на підставі Положення про Управління Державного казначейства у м.Полтава та довіреності від 15.11.2006 року № 415601, але самостійним відповідачем виступати не може.

З метою взяти на себе бюджетне зобов"язання, відповідно до вимоги БКУ та на виконання Наказу Державного казначейства України № 136 від 09.08.2004 року "Про затвердження Порядку обліку зобов"язань розпорядників бюджетних коштів в органах Державного казначейства України" (далі Наказ № 136 від 09.08.2004 року) та Наказу Державного казначейства України № 205 від 04.11.2002 року "Про затвердження Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів" (далі Наказ № 205 від 04ю.11.2002 року), виконавчим комітетом Ленінської районної у м.Полтаві ради до Управління Державного казначейства в м.Полтава 04 грудня 2007 року було подано Реєстр зобов"язань розпорядників бюджетних коштів та оригінали документів, що підтверджують факт узяття зобов"язання.

Наказ № 136 від 09.08.2004 р. та Наказ № 205 від 04.11.2002 р. містить вичерпний перелік платіжних документів та первинних документів з обов"язковими реквізитами, що мають подаватись до казначейських установ. Подані виконавчим комітетом документи повністю відповідають встановленим вимогам.

14 грудня 2007 року Управлінням Державного казначейства в м.Полтава виконавчому комітету Ленінської районної у м.Полтаві ради було надано відмову в реєстрації зобов"язань № 44. Підставою відмови, з посиланням на абзац 5 п.2.11 Наказу № 136 від 09.08.2004 року, було визнано неподання пакету підтвердних документів щодо проведення процедур закупівлі товарів, робіт і послуг за державні кошти, кваліфікуючи предмет договору як послуги.

Закон України "Про закупівлю товарів, робіт, послуг за державні кошти" від 22.02.2000 року № 1490-ІІІ" в ст.2 передбачає, що процедура закупівель за державні кошти (тендер) застосовується до всіх закупівель товарів, робіт і послуг, що повністю або частково здійснюється за рахунок державних коштів, за умови, що вартість предмета закупівлі для товару (товарів), послуги (послуг) становить або перевищує 20 тисяч гривень, а для робіт - 50 тисяч гривень.

Стаття 1 вказаного Закону дає визначення поняття робіт як "проектування, будівництво нових, розширення, реконструкція, капітальний ремонт та реставрація об"єктів і споруд виробничого і невиробничого призначення, технічне переоснащення діючих підприємств, а також супровідні роботам послуги, у тому числі геодезичні роботи, буріння, сейсмічні дослідження, аеро- та супутникова фотозйомка та інші послуги, які включаються до кошторисної вартості робіт, якщо вартість виконання цих послуг не перевищує вартості таких робіт".

Річний план діяльності тендерного комітету предмет закупівлі, відповідно до Порядку визначення предмета закупівлі, затвердженого рішенням Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель від 19.06.2007 р. № 01/7рш, за показником п"ятого знака Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016-97, затвердженого наказом Державного комітету України стандартизації, метрології та сертифікації від 30.12.1997 р. № 822, визначає як "Плани і креслення для архітектурних і проектно-конструкторських та інших робіт" (74.20.1), що підпадає під визначення робіт.

Таким чином до зобов"язання між виконавчим комітетом та Державним науково-виробничим підприємством "Полтавський геодезичний центр" застосовується положення про роботи, відповідно вартість предмета закупівлі, для проведення тендеру, має становити 49331 грн. 41 коп. і проведення тендерної процедури не потребує.

Отже, відмова, в даному випадку, є безпідставною, незаконною і порушує процедуру виконання місцевого бюджету передбачену ст.51 БКУ.

Відмова управління Державного казначейства в м.Полтава в реєстрації зобов"язань № 44 призвела до необхідності зупинення виконання Договору підряду № 12 від 03.12.2007 року (Лист від 14.12.2007 р.) та змусило його переукладення на суму 19900 грн., що підірвало ділову репутацію виконавчого комітету, як органу місцевого самоврядування.

Ст.61 ч.4-5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" гарантують самостійність місцевих бюджетів та заборону втручання державних органів у процес їх складання, затвердження та виконання.

Незаконна відмова в реєстрації зобов"язання є втручанням Державного казначейства в процес виконання бюджету Виконавчого комітету, що призвело до його невиконання в сумі 29500 грн.

Ст.64 ч.1-2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначає, що видатки, які здійснюються органами місцевого самоврядування на потреби територіальних громад, їх розмір і цільове спрямування визначаються місцевими бюджетами цих громад, а сільські, селищні, міські, районні в містах ( у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних місцевих бюджетів, визначають напрями їх використання.

Згідно з Указом Президента України від 05.12.02 р. "Про невідкладні заходи щодо вдосконалення механізмів казначейського обслуговування", казначейське обслуговування місцевих бюджетів за видатками покликане на забезпечення безумовного виконання вимог Бюджетного кодексу України та посилення бюджетної дисципліни.

Відповідно до ст. 78 Бюджетного кодексу України (витяг додається), казначейське обслуговування місцевих бюджетів здійснюється територіальними органами Державного казначейства України за функціями, визначеними статтею 48 зазначеного кодексу (витяг додається). Відповідно до цієї норми в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України:

1) операцій з коштами державного бюджету;

2) розрахунково –касового обслуговування розпорядників бюджетних коштів;

3) контролю бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийнятті зобов’язань та проведенні платежів;

4) бухгалтерського обліку та складання звітності про виконання державного бюджету.

Казначейське обслуговування місцевих бюджетів регулюється Порядком казначейського обслуговування місцевих бюджетів, затвердженого наказом Державного казначейства України від 04.11.02 р. № 205. Відповідно до цього Порядку на органи Державного казначейства України покладені функції по здійсненню попереднього та поточного контролю за цільовим спрямуванням бюджетних коштів (абз. 13 п.2.2). Попередній контроль здійснюється на етапі реєстрації зобов'язань розпорядників бюджетних коштів в органах Державного казначейства України (абз. 2 п.п 4.7.3 п. 4.7).

Розпорядником бюджетних коштів –позивачем у даній справі, укладено договір підряду № 12 від 03.12.07 р. з Державним науково –виробничим підприємством Полтавський геодезичний центр, предметом якого є виготовлення проекту відведення на земельну ділянку для індивідуального та котеджного будівництва с. Вакуленці. Позивачем самостійно визначено код економічної класифікації поточних видатків КЕКВ 1139 –оплата інших послуг та інші видатки. Відповідно до Роз’яснень щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженого наказом Державного казначейства України від 08.12.06р. № 330 (додається) код економічної класифікації видатків 1139 відноситься до категорії послуг, а саме:

видатки на оплату послуг з розробки нормативів, паспортів та надання дозволів на водокористування; установку лічильників води, природного газу, теплової енергії; підключення газових котлів та плит; надання дозволів на відведення земельних ділянок; експертних висновків, рекомендацій тощо; розробка проектно-кошторисної документації при здійсненні монтажу обладнання та устаткування тощо (п.2).

При оплаті за послуги, вартість яких перевищує 20 тис.грн. необхідно проводити застосування тендерної процедури.

З метою зареєструвати взяте згідно договору зобов'язання позивач подав до управління Державного казначейства у місті Полтава Реєстр зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та договір підряду від 03.12.07 р. № 12, сума якого складає 49331 грн. 41 коп. за кодом економічної класифікації 1139 без застосування тендерних процедур, чим порушив п.п. 2.3. Порядку обліку зобов'язань розпорядників бюджетних коштів в органах Державного казначейства України, затверджений наказом Державного казначейства України від 09.08.04 р. № 136, де вказано, що у разі, якщо сума та умови зобов'язання передбачають застосування конкурсних процедур, розпорядник бюджетних коштів разом з Реєстром подають органу Державного казначейства України оригінали документів або їх копії, засвідчені в установленому порядку, відповідно до Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти". Орган Державного казначейства України в межах функцій, установлених частиною другою ст. 3-2 цього Закону, перевіряє наявність документів відповідно до обраної процедури закупівель. Статтею 2 даного Закону визначено, що цей Закон застосовується до всіх закупівель товарів, робіт і послуг, що повністю або частково здійснюються за рахунок державних коштів, за умови, що вартість предмета закупівлі для товару (товарів), послуги (послуг) становить або перевищує 20 тисяч гривень, а для робіт - 50 тисяч гривень. Позивач же недотримався даних вимог, тому йому було відмовлено в реєстрації зобов'язання та повідомлено про це у письмовій формі відповідно до п.2.11. Порядку обліку зобов'язань.

Згідно п. 4. ст. 51 Бюдженого кодексу України розпорядники бюджетних коштів несуть відповідальність за управління бюджетними асигнуваннями і здійснення контролю за виконанням процедур та вимог, встановлених цим кодексом та чинним законодавством.

Законом України "Про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти" визначено, що роботи - проектування, будівництво нових, розширення, реконструкція, капітальний ремонт та реставрація об'єктів і споруд виробничого і невиробничого призначення, технічне переоснащення діючих підприємств, а також супровідні роботам послуги, у тому числі геодезичні роботи, буріння, сейсмічні дослідження, аеро- та супутникова фотозйомка та інші послуги, включаються до кошторисної вартості робіт, якщо вартість виконання цих послуг не перевищує вартості таких робіт;

послуги - будь-яка закупівля, крім товарів та робіт, включаючи підготовку спеціалістів, забезпечення транспортом і зв'язком, освоєння технологій, наукові дослідження, медичне та побутове обслуговування, а також консультаційні послуги, до яких належать послуги, пов'язані з консультуванням, експертизою, оцінкою, підготовкою висновків і рекомендацій.

Згідно цього Закону послуги з виготовлення проекту відведення можуть бути віднесені до категорії робіт за умови проведення їх в супроводі з самими роботами по будівництву, капітальному ремонту чи реставрації об'єктів і споруд та включення їх у загальний кошторис. Позивач же у своїй позовній заяві відносить предмет договору до робіт, а при реєстрації зобов'язання фактично класифікує як послуги визначенням коду 1139, чим суперечить самому собі.

Зазначений проект відведення на земельну ділянку для індивідуального та котеджного будівництва, сума на його виготовлення не можуть бути включені до кошторисної вартості робіт з будівництва, оскільки це індивідуальне та котеджне будівництво, тобто ніяким чином виготовлення проекту не можливо віднести до визначення роботи, а слід вважати як –послуги.

Як встановлено судом, бюджетним кодексом України (ст.112) та Законом України "Про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти" (ст.3-2) Державне казначейство України віднесено до органу, що здійснює контроль за дотриманням бюджетного законодавства та державний нагляд та контроль у сфері закупівель. Тому при наданні пакету документів для реєстрації зобов’язань –управлінням Державного казначейства у місті Полтава правомірно відмовлено в реєстрації зобов’язання з посиланням на Закон України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" та наказ Державного казначейства України від 09.08.04 р. №136. Позиції самого позивача, при укладенні договору та реєстрації зобов’язань, суперечать одна одній.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з Державного бюджету збитків, то слід зазначити наступне: відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою. Оскільки, позивач у даній справі установа, яка фінансується за рахунок коштів місцевого бюджету і є неприбутковою організацією, кошти залишились на рахунку для подальшого використання розпорядником та до кінця бюджетного року були повністю використані, а отже бюджет виконано; управління Державного казначейства у місті Полтаві діяло виключно в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений законодавством, і наслідки, які виникли в зв’язку з відмовою у реєстрації зобов’язань не можуть розцінюватись як збитки. Відповідно до п.6. ст. 51 Бюджетного кодексу України будь-які зобов'язання, взяті фізичними та юридичними особами за бюджетними коштами з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов'язаннями. Витрати державного бюджету на покриття таких зобов'язань не можуть здійснюватися; вимога про стягнення з Державного бюджету будь –яких коштів не передбачених Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно ст.19 Конституції України та ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і Законами України, та керуватись у своїй діяльності Конституцією і Законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Міжвідомча комісія з питань державних закупівель своїм рішенням від 06.03.08 р. №01/64рш визначила, що рішення, які прийняті органами державної влади та місцевого самоврядування про визначення умов здійснення закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти без застосування норм Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" та інших нормативно –правових актів, які регулюють дану сферу, визнавати такими, які не підлягають виконанню та ще раз звернула увагу органів Державного казначейства щодо ґрунтовної перевірки підстав для здійснення платежів з рахунків замовників та невідкладно повідомляти про такі факти правоохоронні органи та Міжвідомчу комісію з питань державних закупівель.

Щодо додаткової позовної заяви Виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради про визнання рішення (відмови) УДК у м. Полтава втручанням у процес виконання місцевого бюджету та стягнення з Державного бюджету завданих незаконним втручанням збитків в сумі 28 448, 55 грн., суд вважає його необгрунтованими на підставі наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Кодексу адміністративного судочинства позивач може змінити позовні вимоги протягом всього часу судового розгляду, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Це визначає чітко сформульовану процесуальну реалізацію спеціального права позивача на зміну позовних вимог. Таким чином, нормами кодексу адміністративного судочинства не передбачено подання додаткової позовної заяви, яку було подано позивачем 24.03.2008 р. в судовому засіданні, а лише в прохальній частині позивач змінює та частково відмовляється від адміністративного позову.

Вимога позивача про визнання відмови втручанням у процес виконання місцевого бюджету виконавчого комітету Ленінської районної у м.Полтаві ради не відповідає чинному законодавству. Поскільки, ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування»визначає, що місцеве самоврядування в Україні –це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Державний контроль згідно ст. 20 вищезазначеного закону, за діяльністю органів і посадових осіб місцевого самоврядування може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і не повинен призводити до втручання органів державної влади чи їх посадових осіб у здійснення органами місцевого самоврядування наданих їм власних повноважень.

Основними завданнями органів Державного казначейства згідно свого Положення є контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийнятті зобов'язань, проведенні платежів за цими зобов'язаннями та у межах своїх повноважень контроль за дотриманням учасниками бюджетного процесу бюджетного законодавства.

Таким чином, вимога щодо визнання відмови як втручання у процес виконання місцевого бюджету є необґрунтованою та такою що не базується на діючому законодавстві.

Позивач у своїй додатковій позовній заяві спекулює соціальними питаннями: забезпечення земельними ділянками громадян, що перебувають на черзі, пільгових категорій населення. Управління Державного казначейства ніяк не могло зашкодити інтересам громадян, бо відмовляло не в передачі громадянам ділянок, а в реєстрації зобов'язання у зв'язку з недотриманням законодавства про державні закупівлі, і ніяким чином не могло завдати збитків виконкому. Посадові особи виконавчого комітету особисто своїми діями по недотриманню законодавства щодо державних закупівель та своєю бездіяльністю щодо проведення тендеру позбавили людей можливості отримати земельні ділянки.

Стосовно вимог стягнення з державного бюджету України збитків внаслідок незаконного втручання в процес виконання бюджету.

Відповідно до ст. 4 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, у тому числі відшкодування збитків (шкоди), є зобов'язання, які виникають з угод або внаслідок заподіяння шкоди. А тому, вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з'ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. Крім застосування принципу вини при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою.

Для правильного вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов'язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач. Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін та письмових і речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Це означає, що за загальним правилом в адміністративному судочинстві обов'язок доказування поділяється так, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову. Отже, оскільки до суду першим звертається позивач, то саме він має доказувати наявність порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу.

Згідно норм цивільного кодексу України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. І саме на позивачеві лежить тягар доведення факту на явності даних елементів. Крім того, при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) та збитків враховуються здійснювані заходи щодо їх одержання чи неодержання.

Позивач, а саме: виконавчий комітет Ленінської районної у місті Полтава ради є бюджетною установою. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетна установа –орган, установа чи організація, визначена Контитуцією України, а також установа чи організація, створена у встановленому порядку органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим чи органами місцевого самоврядування, яка повністю утримується за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевих бюджетів. Бюджетні установи є неприбутковими.

На підставі вищевикладеного, вважаємо що позивачем не доведено факту завдання відповідачем збитків внаслідок надання відмови в реєстрації зобов'язань № 44 від 14.12.2007 р.

А тому, Головне управління вважає адміністративний позов безпідставним, необґрунтованим та не підлягаючим до задоволення.

Також Головне управління розглянуло заперечення Виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради на відзив Головного управління Державного казначейства України у Полтавській області, та необхідно зазначити, що у своєму запереченні позивач вказує, що 25.03.08 р. отримав відзив Головного управління, чим вкотре надає Суду неправдиві відомості. Головне управління 21.03.08 р. рекомендованим листом надіслало відповідачу копію Заперечення на позовну заяву Виконавчого комітету Ленінської районної у м.Полтаві ради із наступним повідомленням про вручення поштового відправлення. Поштове відправлення повернулось управлінню Державного казначейства з відміткою, що 24.03.08 р. документи вручені під розпис. Тобто позивач вкотре заводить Суд в оману, невірно вказуючи документ, який отримав та дату отримання.

У запереченні позивач наголошує, що визначав предмет договору як "роботи" спираючись на Закон України "Про землеустрій". В преамбулі до закону "Про землеустрій" визначено, що Цей закон визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування. П. а). ст. 6 цього закону визначено, що одним з принципів, на яких базується землеустрій є дотримання законності.

В преамбулі Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" зазначено, що цей закон встановлює правові та економічні засади здійснення процедур закупівель товарів, робіт і послуг за рахунок державних коштів. Ст. 1 закону визначено, що державні кошти –кошти Державного бюджету, місцевих бюджетів. Так як позивач є бюджетною установою та відповідно до п. 6 ч.1 ст. 2 Бюджетного кодексу України утримується за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевих бюджетів, при здійсненні закупівель за державні кошти обов'язково повинен керуватися законодавством про державні закупівлі. Позивач же у своїх запереченнях зазначаючи перелік нормативних актів, якими керувався при визначенні предмету договору для здійснення закупівлі, сам доводить, що Законом України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" не керувався та відповідно даного Закону не дотримувався.

Закон "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" визначає, що роботи - проектування, будівництво нових, розширення, реконструкція, капітальний ремонт та реставрація об'єктів і споруд виробничого і невиробничого призначення, технічне переоснащення діючих підприємств, а також супровідні роботам послуги, у тому числі геодезичні роботи, буріння, сейсмічні дослідження, аеро- та супутникова фотозйомка та інші послуги, які включаються до кошторисної вартості робіт, якщо вартість виконання цих послуг не перевищує вартості таких робіт;

послуги - будь-яка закупівля, крім товарів та робіт, включаючи підготовку спеціалістів, забезпечення транспортом і зв'язком, освоєння технологій, наукові дослідження, медичне та побутове обслуговування, а також консультаційні послуги, до яких належать послуги, пов'язані з консультуванням, експертизою, оцінкою, підготовкою висновків і рекомендацій.

Тобто цей закон визначає геодезичні роботи, буріння, та ін. ( виготовлення проекту відведення) як послуги, та допускає їх класифікацію як робіт для проведення закупівлі тільки у разі їх включення у загальну кошторисну вартість будівництва чи реконструкцію. Позивачу ж необхідний проект відведення для індивідуального будівництва. Таким чином, відповідно до Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" послуги з виготовлення проекту відведення не можуть бути віднесені до категорії робіт.

Тобто позивач, визначаючи предмет договору як роботи, недотримується Закону "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" чим порушує ст. 6 Закону "Про землеустрій".

Але, необхідно зазначити, що при реєстрації зобов'язання Виконавчий комітет предмет договору класифікував сам за кодом економічної класифікації видатків (КЕКВ) 1139 – оплата інших послуг та інші видатки, тобто визначаючи предмет договору як послуги по виготовленню проекту відведення на земельну ділянку для індивідуального та котеджного будівництва.

У своїх останніх запереченнях позивач посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 04.03.04 р. № 266 "Про затвердження Типового договору про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" чим сам собі суперечить, оскільки предмет договору, визначений у договорі підряду № 12 від 03.12.07 р. ( в реєстрації якого виконавчому комітету відмовлено) відрізняється від предмету типового договору, затвердженого постановою № 266.

За договором підряду № 12 від 03.12.07 р. предмет договору: виготовлення проекту відведення на земельну ділянку для індивідуального та котеджного будівництва с.Вакуленці, (тобто послуги з виготовлення самого проекту), за типовим договором: проектно-вишукувальні роботи з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, (тобто крім послуг з виготовлення самого проекту проведення вишукувальних та проектувальних робіт), а отже посилання на зазначену постанову є підтвердженням того, що позивач або невірно визначив предмет договору або недоцільно користувався постановою № 266, оскільки саме предмет договору є визначальним щодо застосування Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" та віднесення його оплати до того чи іншого коду економічної класифікації видатків.

Позивач до заперечень додає 2 кошториса. У кошторисі від 24.12.07 р. вказана загальна вартість робіт 19900,00 грн. Згідно акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0001847 (позивач додає до останніх заперечень) Виконавчий комітет та Полтавський геодезичний центр склали акт про проведення робіт у повному обсязі та претензій один одного не мають. А отже, цей акт ще раз вкотре доводить про повне виконання договору та відсутність заборгованості перед державним науково –виробничим підприємством “Полтавагеодезцентр ”.

У фінансовій звітності за 2007 рік, яка надана виконавчим комітетом Ленінської районної у м. Полтаві ради до управління Державного казначейства у місті Полтава в повному обсязі згідно „Порядку складання річних фінансових звітів за 2007 рік установами та організаціями, які отримують кошти державного або місцевих бюджетів”, затвердженого наказом ДКУ від 10.01.2008р. № 3 в паперовому вигляді не підтверджуються факти наявності заборгованості та збитків у зв'язку з невикористанням кошторису.

“Звіт про надходження та використання коштів загального фонду” ( форма № 2 м) складається установами, що отримують кошти загального фонду місцевих бюджетів, про отримані і використані асигнування згідно з кошторисом та планом асигнувань.

Виконавчим комітетом Ленінської районної у місті Полтаві ради асигнування, отримані відповідно до затвердженого кошторису на 2007 рік, використані повністю, про що свідчать касові та фактичні видатки, відображені у звіті. Фактичні видатки - дійсні витрати, що оформлені та підтверджені відповідними документами. Так, по КФК 100203, КЕКВ 1139 суми затвердженого кошторису на рік, отриманих асигнувань, касових та фактичних видатків склали 89837,46 грн. Таким чином дебіторська та кредиторська заборгованість загального фонду станом на 01 січня 2008 року відсутня, що підтверджує наданий установою звіт ф. № 7м “ Звіт про заборгованість за бюджетними коштами за 2007 рік”, тобто заборгованість перед державним науково –виробничим підприємством “Полтавагеодезцентр ” відсутня.

Відповідно до п.1.11. Порядку складання річних фінансових звітів за 2007 рік установами та організаціями, які отримують кошти державного або місцевих бюджетів”, затвердженого наказом ДКУ від 10.01.2008р. № 3, форми фінансової звітності підписуються керівником та головним бухгалтером установи. Без таких підписів звіти вважаються недійсними.

Тобто, прозвітувавшись за 2007 рік, позивач підтвердив факт відсутності заборгованості та факт повного використання коштів.

Згідно виписок, наданих відповідачем у судовому засіданні, з реєстраційного рахунку №2055 КФК 100203 Виконавчого комітету Ленінської районної у м.Полтаві Ради за період з 30.10.2007 року по 28.12.2007 року, включно, та окремих виписок по вищезазначеному рахунку по КЕКВ 1139 за період з 30.10.2007 року по 28.12.2007 року кошти в сумі 49331 грн. 41 коп. на рахунок №2055 не надходили та не поверталися як невикористане фінансування.

Таким чином, необхідно зробити висновок, що документально підтверджених матеріалів щодо неповного виконання договору та неповного виконання місцевого бюджету немає, а отже факти надання збитків позивачеві відповідачем відсутні. Неодержані надходження також не мають місце бути, оскільки відповідно до п. 6 ч.1 ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетні установи є неприбутковими, тому втраченої вигоди позивач немає.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 158-163 та п. 6 р. VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суддя                                                                      Плеханова Л.Б.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.