ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.08.08
Справа №28/163/08

Колегія суддів
Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя
Колодій Н.А. судді  Колодій Н.А.    , Мірошниченко М.В.  , Шевченко Т. М.

при секретарі Шерник
О.В.

за участю
представників

позивача: ОСОБА_3 .,
довіреність ВЕТ № 378672 від 03.08.2007 року;

відповідача: не
з'явився;

розглянувши матеріали
справи № 28/163/08 та апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Гуляйполе Запорізької області

на рішення
господарського суду Запорізької області від 29.05.2008 року у справі                    № 28/163/08

за позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Гуляйполе
Запорізької області

до відповідача:
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи підприємця ОСОБА_2, м.
Запоріжжя

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Запорізької області від 29.05.2008 року у справі  № 28/163/08 (суддя Яцун О.В.) у задоволенні
позову відмовлено.

Рішення суду прийнято
із посиланням на статті 526 ЦК, 193 ГК України і мотивовано тим, що позивач не
довів та документально не підтвердив виконання ним п. 2.2. Договору поставки
від 04.01.2005 року, а саме не звернувся з заявками про поставку товару до
відповідача, як того вимагають умови договору. Суд не вбачає в діях відповідача
протиправної поведінки або порушення умов договору чи норм законодавства,
вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 718 грн. 56 коп.
збитків задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з
прийнятим у справі судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу до Запорізького
апеляційного господарського суду, в якій останній просить скасувати рішення
господарського суду Запорізької області від 29.05.2008 року у справі №
28/163/08, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Вважає, що при винесенні рішення по справі господарський суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, що призвело до
прийняття незаконного по суті рішення. Заявник апеляційної скарги стверджує, що
у договорі поставки від 04.01.2005 року не вказано, що заявка повинна бути
письмовою. Всі заявки здійснювались усно через диспетчера по телефону, так як
письмова форма заявок ускладнила б цей вид підприємницької діяльності. Позивач
в своїй апеляційній скарзі також стверджує, що не можна ставити подання чи не
подання заявок у залежність зі спричиненням збитків, у зв'язку з односторонньою
відмовою від договору поставки, так як після отримання листа від 11.01.2007
року про розірвання договору, заявки дійсно не робились, тому що було
зрозуміло, що їх не будуть виконувати. Заявник апеляційної скарги вважає
позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 718 грн. 56 коп. нормативно
обґрунтованими.

Ухвалою Запорізького апеляційного
господарського суду від 19 червня 2008 року у справі № 28/163/08 апеляційна
скарга позивача прийнята та призначена до розгляду на 19.08.2008 року.

Розпорядженням першого заступника
голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1555 від 19.08.2008 року
справу призначено до розгляду у складі колегії суддів - головуючого судді
Колодій Н.А., суддів Мірошниченко М.В., Шевченко Т.М., даною колегією прийнято
постанову.

У судове засідання
представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду
апеляційної скарги, не з'явився, про причини не явки суд не повідомив.

Колегія суддів, керуючись статтею 75
ГПК України, вбачає за можливе розглянути апеляційну скаргу позивача за
наявними у  справі матеріалами.

За згодою представника
позивача судовий процес вівся без застосування засобів технічного забезпечення
та за його згодою в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини
постанови.

Відповідно до статті
99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в
апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно статті 101 ГПК
України в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у
справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд
не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів,
проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм
матеріального і процесуального права при прийняті оскаржуваного рішення,
обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи,
знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Матеріалами справи
встановлено, що 04 січня 2005 року між Суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (продавець, відповідач по справі) та
Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою підприємцем
ОСОБА_1(покупець, позивач по справі) укладено договір поставки б/н, відповідно
до умов якого постачальник зобов'язувався передати у власність товар протягом
строку дії договору в асортименті вказаному у заявці покупця, а покупець
зобов'язувався приймати та своєчасно оплачувати товар на умовах даного
договору.

Умовами договору
передбачено, що постачальник здійснює поставку на підставі заявок покупця.

Так, у пункті 2.2
Договору сторони по справі узгодили, що постачальник здійснює поставку товару
не пізніше трьох днів з дня надходження заявки, всі ризики на товар переходять
від постачальника до покупця в момент фактичної передачі товару останньому.

Відповідно до умов
договору, останній вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до
31.12.2005 року.

Пунктом 7.7
передбачено, що договір вважається пролонгованим ще на рік, якщо жодна із
сторін за місяць до спливу строку дії договору письмово не повідомить другу
сторону про наміри припинити або переукласти договір.

Як вбачається з
матеріалів справи та з пояснень представника позивача договір було пролонговано
до 31.12.2006 року.

Листом № 2 від
11.01.2007 року відповідач по справі повідомив позивача, що договір поставки
від 04.01.2005 року слід вважати розірваним.

Позивач, посилаючись
на те, що відповідачем порушено п. 4.4 договору, звернувся до господарського
суду Запорізької області з вимогою стягнути з приватного підприємця ОСОБА_2
збитки у сумі 3 718,56 грн., завдані
односторонньою відмовою від договору (т. 1 а.с. 11).

Колегія суддів,
проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства, погоджується з
висновком господарського суду Запорізької області  щодо відмови у задоволенні позову, виходячи з
наступного.

Стаття 224 ГК України
передбачає, що учасник господарських відносин, який порушив господарське
зобов'язання або встановлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності,
повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушені. Під  збитками  розуміються
витрати,  зроблені  управненою стороною, втрата або пошкодження
її майна, а також не одержані нею доходи,
які  управнена  сторона
одержала  б  у
разі  належного виконання   зобов'язання   або
додержання   правил    здійснення господарської діяльності другою
стороною.

До складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення,
відповідно до статті 225 ГК України, включаються: вартість втраченого, пошкодженого
або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові
втрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків,
мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених
законом.

Обґрунтовуючи позовні
вимоги  в частині   розміру понесених збитків,   позивач надає  докази
сплати  ним  приватним підприємцям, з якими він перебуває
в  договорних відносинах,  штрафних
санкцій  за невиконання  зобов'язань
щодо поставки  контрагентам  товарів
в  обумовлений строк.  При
цьому   позивач посилається на
ті  обставини,  що поставляти контрагентам він був  зобов'язаний
саме той товар, який  він мав
отримувати відповідно до заявок у відповідача.

Відмовляючи  позивачу
в задоволені  позову, суд виходив
з того,  що відповідно до п.2.2  Договору, постачальник   здійснює
поставку   на  підставі
заявки покупця, протягом трьох
днів  з моменту    її
надходження.   Доказів звернення з
такими заявками  до відповідача  позивачем
суду не надано,   а відтак,  не
надано  суду  доказів порушення  позивачем
зобов'язань в частині поставки товарів
відповідачу.   За  таких обставин  господарський
суд  дійшов правомірного  висновку,
що   матеріалами  справи не
доведений факт протиправної поведінки
(порушення зобов'язань), яка  б
могла  спричинити   позивачу заявлені  до стягнення
збитки.

Не  погоджуючись
з
судовим  рішенням,  відповідач
в  апеляційній  скарзі,
зокрема, посилається на   те, що
суд  неправомірно   поставив
у залежність  зі  спричиненням
збитків   факт неподання   чи подання
заявок  поставщику, оскільки
збитки, заявлені до  відшкодування,  були
спричинені      саме  односторонньою   відмовою
від договору.

Колегія  суддів, проаналізувавши  обставини
справи, доводи  апелянта   вважає
необґрунтованими, виходячи з наступного.

Складовими
правопорушення, необхідними для відповідальності у вигляді відшкодування
збитків, є суб'єкт та об'єкт правопорушення, а також суб'єктивна та об'єктивна
сторони. Суб'єктом цивільного правопорушення є боржник. Об'єктом правопорушення
- зобов'язальні правовідносини кредитора та боржника. Суб'єктивну сторону
становить вина боржника, а об'єктивну - протиправна поведінка боржника
(невиконання або неналежне виконання обов'язку), наявність збитків у майновій
сфері кредитора, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та
збитками. При цьому розмір збитків, наявність протиправної  поведінки
та причинного зв'язку між ними
має  довести кредитор. Відсутність
хоча б одного з вищевказаних елементів звільняє боржника від
відповідальності.

Розмір завданих  збитків позивач  обґрунтовує
розміром штрафних санкцій, які
він  виплатив своїм контрагентам
за порушення ним зобов'язань  по
поставці  останнім товару, який він
отримував у  відповідача.  Таким
чином,  в залежності  зі
спричиненням  збитків  позивачу
знаходиться саме   факт не
поставки товару відповідачем, а не його
одностороння відмова   від
договору.

Доводи заявника
апеляційної скарги, що всі заявки
здійснювались усно, судом до уваги не приймаються. Крім того, позивач у
своїй апеляційній скарзі не заперечує той факт, що після отримання від відповідача
листа від 11.01.2007 року про розірвання договору заявки про поставку товару не
робились.

Отже, колегія суддів
не вбачає причинного зв'язку між відмовою відповідача від договору та
спричиненням заявлених позивачем збитків у сумі 3 718 грн. 56 коп.

Доводи, викладені в
апеляційній скарзі спростовуються вищевикладеним.

Колегія суддів дійшла висновку, що
рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи заявника, які викладені в апеляційній скарзі, не
спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для зміни або
скасування судового рішення.

Судові витрати за
розгляд справи у суді апеляційної інстанції, відповідно до статті 49 ГПК
України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст.
101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНИВИВ:

Апеляційну скаргу  Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Гуляйполе Запорізької області залишити
без задоволення.

Рішення господарського
суду Запорізької області від 29.05.2008 року у справі                 № 28/163/08 - без змін.

Головуючий суддя
Колодій Н.А.

судді
Колодій Н.А.

Мірошниченко М.В.  Шевченко Т. М.