СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

12 березня 2008 року

Справа № 2-11/16402-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Прокопанич Г.К.,

суддів                                                                      Дугаренко О.В.,

Заплава Л.М.,

секретар судового засідання                                        Макарова Г.О.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився - Кримський юридичний інститут Харківського національного університету внутрішніх справ;

відповідача: Халаімова Володимира Геннадійовича, довіреність № 24/01-55/120 від 17.01.08 - виконавчий комітет Сімферопольської міської ради;

розглянувши апеляційну скаргу виконавчого комітету Сімферопольської міської ради на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Цикуренко А.С.) від 18.01.2008 у справі № 2-11/16402-2007А

за позовом Кримського юридичного інституту Харківського національного університету внутрішніх справ (вул. Стевена, 14, м.Сімферополь, 95053)

до виконавчого комітету Сімферопольської міської ради (вул. Толстого, 15, м.Сімферополь, 95000)

про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2007 року Кримський юридичний інститут Харківського національного університету внутрішніх справ звернувся до господарського суду з позовом до виконавчого комітету Сімферопольської міської ради, просив визнати нечинним пункт 3.2 рішення виконавчого комітету Сімферопольської міської ради № 807 від 24.03.2006 «Про внесення пропозиції сесії Сімферопольської міської ради про дозвіл Кримському юридичному інституту Харківського національного університету внутрішніх справ у зв'язку зі зміною цільового призначення виконання проекту землеустрою з відводу земельної ділянки для реконструкції нежитлової будівлі під багатоповерховий житловий будинок по вул. Воровського, 27»в частині зобов'язання Кримського юридичного інституту Харківського національного університету внутрішніх справ передбачити проектом та кошторисом 8% загальної площі введеного житла для забезпечення загальноміської черги.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вважає його безпідставним (а.с. 27-29).

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Цикуренко А.С.) від 18.01.2008 у справі № 2-11/16402-2007 задоволено позов Кримського юридичного інституту Харківського національного університету внутрішніх справ. Визнано нечинним пункт 3.2 рішення виконавчого комітету Сімферопольської міської ради № 807 від 24.03.2006 „Про внесення пропозиції сесії Сімферопольської міської ради про дозвіл Кримському юридичному інституту Харківського національного університету внутрішніх справ у зв'язку зі зміною цільового призначення виконання проекту землеустрою з відводу земельної ділянки для реконструкції нежитлової будівлі під багатоповерховий житловий будинок по вул. Воровського, 27” в частині зобов'язання Кримського юридичного інституту Харківського національного університету внутрішніх справ передбачити проектом та кошторисом 8% загальної площі введеного житла для забезпечення загальноміської черги.

Не погодившись з постановленим судовим актом, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, у позові відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

У зв’язку з хворобою судді Антонової І.В. 12.03.2008 за розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду В.В. Сотула у складі судової колегії була проведена заміна судді Антонової І.В. на суддю Дугаренко І.В.

У судове засідання 12.03.2008 представник позивача не з’явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Відповідно до пункту 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з наступних підстав.

Пунктом 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, при узгодженні рішення виконавчого комітету Сімферопольської міської ради № 807 від 24.03.2006 позивач був ознайомлений зі змістом рішення та не заперечував проти спірного пункту, про що свідчить наявність підпису його представника на рішенні. Позивач при прийнятті рішення не надавав заперечень до рішення та не відмовився від його виконання.

При прийнятті постанови суд не звернув увагу на те, що рішення виконавчого комітету Сімферопольської міської ради № 807 прийнято 24.03.2006 та позивач був з ним ознайомлений, а, відповідно до пункту 2 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк. Позивач же звернувся з позовом до суду тільки у листопаді 2007 року, тобто, з пропуском строку звернення до суду та не надав клопотання про поновлення строку, а суд не поновив йому строк звернення до суду.

Пропущення строку звернення до адміністративного суду є, згідно статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

У апеляційній скарзі відповідач наполягає на відмові у позові саме з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду.

Однак, у матеріалах справи міститься відзив на позов виконавчого комітету Сімферопольської міської ради, зі змісту якого не вбачається, що відповідач просив про застосування статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України. Будь-яка окрема письмова заява виконавчого комітету Сімферопольської міської ради з відповідними вимогами також відсутня.

За таких обставин судова колегія вважає, що підстави для відмови у позові у зв’язку з пропуском строку звернення до суду відсутні.

Отже, спір підлягає повторному розгляду по суті.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 24 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим –також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до пункту 7 статті 27 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать залучення на договірних засадах підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності до участі в комплексному соціально-економічному розвитку сіл, селищ, міст, координація цієї роботи на відповідній території.

Частиною 5 статті 27 Закону України «Про планування і забудову території»передбачено, що вихідними даними можуть визначатися також вимоги до пайової участі замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів. Граничний розмір коштів на розвиток відповідної інфраструктури та порядок його визначення встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2007 № 40 „Про встановлення граничного розміру коштів замовників, що залучаються для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів” встановлено, що граничний розмір коштів замовників, що залучаються для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів (з урахуванням вартості робіт, передбачених вихідними даними на проектування), не може перевищувати: 20 відсотків вартості будівництва інженерних споруд та нежитлових будинків (крім будівель закладів культури і закладів освітнього, медичного та оздоровчого призначення); 10 відсотків вартості спорудження житлових будинків, будівель закладів культури і закладів освітнього, медичного та оздоровчого призначення.

Таким чином, законодавство України прямо передбачає право органів місцевого самоврядування залучати замовників на договірних засадах до участі у розвитку інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури населених пунктів.

Нормативно-правові акти органів місцевого самоврядування, згідно зі статтею 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Участь у комплексному соціально-економічному розвитку міста Сімферополя регламентована рішенням позачергової 11-ої сесії Сімферопольської міської ради XXIV скликання від 15.07.2003 № 177 «Про затвердження Положення про порядок формування фонду розвитку інженерної і соціальної інфраструктури Сімферопольської міської ради».

Цім рішенням передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності при будівництві, розміщенні, реконструкції об'єктів, одноразово передають кошти як участь в комплексному соціально-економічному розвитку міста в розмірі - для багатоквартирних будинків - на 1 м.кб./доб. водоспоживання - 1,8 тис. грн.; на 1 м. кб./доб. водовідведення - 1,1 тис. грн.; на 1 Гкал/час 220 тис. грн., але не більше 10% кошторисної вартості об'єкту, що будується (що реконструюється), а також корисну площу житла у розмірі 8% з урахуванням фактичного зносу житлового фонду з майданчика будівництва об'єкту. Зазначене рішення є діючим та прийняте у відповідності з актами спеціального законодавства України.

На підставі наведених норм виконавчий комітет Сімферопольської міської ради встановив у пункті 3.2 рішення № 807 від 24.03.2006 «Про внесення пропозиції сесії Сімферопольської міської ради IV скликання про дозвіл Кримському юридичному інституту Харківського національного університету внутрішніх справ у зв'язку зі зміною цільового призначення виконання проекту землеустрою по відводу земельної ділянки для реконструкції нежитлового приміщення під багатоповерховий житловий будинок по вул. Воровського, 27»обов'язок Кримського юридичного інституту Харківського національного університету внутрішніх справ передбачити проектом та кошторисом 8% загальної площі збудованого житла для забезпечення загальноміської черги.

З огляду на вищенаведене оскаржений судовий акт підлягає скасуванню, оскільки містить невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Судова колегія вважає за можливе прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, які є безпідставними.

Керуючись статтями 195, 198, підпунктом 4 пункту 1 статті 202, статтями 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу виконавчого комітету Сімферопольської міської ради задовольнити.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 18.01.2008 у справі № 2-11/16402-2007А скасувати.

3. У позові Кримського юридичного інституту Харківського національного університету внутрішніх справ до виконавчого комітету Сімферопольської міської ради про скасування рішення відмовити.

Головуючий суддя                                                  Г.К. Прокопанич

Судді                                                                                О.В. Дугаренко

Л.М. Заплава