ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 січня 2008 р.

№ 2-44/05

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:

Першиков Є.В.

судді

Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши  матеріали касаційної скарги

фізичної особи ОСОБА_1

на ухвалу

апеляційного суду Сумської
області від 29.06.2005р. №22-а-1074 2005р.

у справі

№2-44/2005 Зарічного районного
суду м. Суми

за позовом

виробничо-комерційної фірми
"Побутсервіс" товариство з обмеженою відповідальністю

до

фізичної особи ОСОБА_1

Про  за зустрічним позовом  до
про   за участю  представників сторін: позивача -  відповідача -

стягнення збитків у розмірі
599961,00грн.  фізичної особи ОСОБА_1
виробничо-комерційної фірми "Побутсервіс" товариство з обмеженою
відповідальністю стягнення вартості частини майна товариства, пропорційну частці
позивача у статутному фонді відповідача, в розмірі 617476,33 грн. та
відшкодування моральної шкоди у сумі 10 000грн.  не з'явився
ОСОБА_2 дов.№ 359842 від 30.08.2007 ОСОБА_3 дов. Від 18.10.2007

В С Т А Н О В
И В :

У лютому 2004 року
виробничо-комерційна фірма "Побутсервіс" товариство з обмеженою
відповідальністю звернулось до Зарічного районного суду м. Суми з позовом до
фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 збитків у розмірі
599961,00грн., спричинених позивачу відмовою ОСОБА_1 отримати свою частку майна
товариства при виході зі складу товариства на виконання рішення загальних
зборів.

У травні 2004 року фізична особа
ОСОБА_1звернулась до Зарічного районного суду м. Суми із зустрічним позовом до
виробничо-комерційної фірми "Побутсервіс" товариство з обмеженою
відповідальністю про стягнення з виробничо-комерційної фірми
"Побутсервіс" вартості частини майна товариства у сумі 617 476,33грн.
та відшкодування моральної шкоди у сумі 10 000грн.

ОСОБА_1 свої вимоги мотивувала тим,
що вона була учасником ВКФ "Побутсервіс" ТОВ. 03.07.2002 згідно її
заяви вона була виключена зі складу засновників, та зборами вирішено, що
вартість належного їй майна буде повернута частково в грошовій формі, а іншу
частину -в натурі майном, а саме - цехом №3 по виробництву залізобетону з
належним йому обладнанням.

ОСОБА_1 не згодна із визначеною їй
сумою частки в статутному фонді та передачею їй майна в натурі, тому просить
стягнути з ВКФ "Побутсервіс" ТОВ 707938,41 грн. вартості частини
належного їй майна та моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Ухвалою Зарічного районного суду м.
Суми від 21.04.2005р. позов виробничо-комерційної фірми "Побутсервіс"
товариство з обмеженою відповідальністю до фізичної особи ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди -  збитків у розмірі
599961,00грн залишено без розгляду. В цій частині судова ухвала не оскаржена.

Рішенням Зарічного районного суду
м. Суми від 21.04.2005р. у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про
стягнення з виробничо-комерційної фірми "Побутсервіс" вартості
частини майна товариства у сумі 617476,33грн. та відшкодування моральної шкоди
у сумі 10 000грн. відмовлено за необґрунтованістю.

Не погоджуючись з висновком суду
першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою до апеляційного суду
Сумської області, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове, яким стягнути з виробничо-комерційної фірми
"Побутсервіс" товариство з обмеженою відповідальністю вартість
частини майна товариства, пропорційну частці позивача у статутному фонді
відповідача в розмірі у сумі 617476,33грн. та відшкодування моральної шкоди у
сумі 10000грн.

Ухвалою апеляційного суду Сумської
області від 29.06.2005р. апеляційну скаргу відхилено. Рішення Зарічного
районного суду м. Суми від 26.04.2005р залишено без змін, посилаючись на те, що
судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи і їм
надана належна правова оцінка.

У касаційній скарзі, поданій у
липні 2005 року до Верховного Суду України, ОСОБА_1 зазначила, що рішення суду
першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції прийняті з порушення норм
матеріального та процесуального права, а тому просила скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і вирішити справу по
суті.

Касаційну скаргу ОСОБА_1
обґрунтувала неправильним визначенням вартості її частки в майні товариства,
своєю відсутністю на зборах засновників товариства 03.07.2002, незгодою
отримати свою частку при виході із товариства в натуральній формі, а також
відхиленням її клопотань про призначення експертиз, що свідчить про неповне
встановлення обставин справи.

Листом від 11.06.2007р. Верховний
Суд України відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону
України "Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ" від 22.02.2007р. №697-V справу за позовом
ОСОБА_1 до виробничо-комерційної фірми "Побутсервіс" товариство з
обмеженою відповідальністю про стягнення з виробничо-комерційної фірми
"Побутсервіс" вартості частини майна, передав до апеляційного суду
Черкаської області для розгляду і вирішення відповідно до глави 2 розділу V
Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвалою від 17.10.2007р.
апеляційний суд Черкаської області відповідно до вимог Закону України №483-V
від 15.12.2006р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України
щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних
спорів" зазначену справу передано до Вищого господарського суду України.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 23.11.2007 розгляд справи №2-44/05 за касаційною скаргою фізичної
особи ОСОБА_1 про перегляд ухвали апеляційного суду Сумської області від
29.06.2005р. №22-а-1074 2005р. призначено на 10.01.2008р. як такої, що виникла
із корпоративних відносин.

В судове засідання колегії Вищого
господарського суду 10.01.2008 з'явилися представник  ОСОБА_1 ОСОБА_4 за довіреністю № 865324 від
08.01.2008 та ОСОБА_5, відповідач ВКФ "Побутсервіс" направив відзив
на касаційну скаргу, представника в судове засідання не направив.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 10.01.2008р. для дотримання вимого ст.43 Господарського
процесуального кодексу України щодо всебічного, повного та об'єктивного
розгляду справи, у зв'язку зі складністю справи та необхідністю витребування у
виробничо-комерційної фірми "Побутсервіс" письмових пояснень,
зобов'язано виробничо-комерційну фірму "Побутсервіс" направити в
судове засідання Вищого господарського суду України компетентного представника
та надати письмові пояснення щодо наявності та права власності на цех №3 по
виробництву збірного залізобетону з належним йому обладнанням, а розгляд справи
№2-44/05 за касаційною скаргою фізичної особи ОСОБА_1 про перегляд ухвали
апеляційного суду Сумської області від 29.06.2005р. №22-а-1074 2005р. було
відкладено на 24.01.2008, про що було оголошено в судовому засіданні
представникам позивача.

В судове засідання 24.01.2008
представники позивача ОСОБА_1 не з'явились, належним чином повідомлені, колегія
визнала можливим розглянути скаргу у відсутності представників позивача.

Заслухавши пояснення присутніх
представників відповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет
правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в
постановлених по справі судових рішеннях, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин
справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1була учасником
ТОВ "Виробничо-комерційної фірми "Побутсервіс", відповідно до
установчих документів її доля в статутному фонді  ТОВ ВКФ "Побутсервіс" складала
6,26%.

Рішенням зборів засновників ВКФ
"Побутсервіс" ТОВ від 03.07.2002 ОСОБА_1 була виключена з числа
учасників ТОВ ВКФ "Побутсервіс" на підставі її заяви про вихід із
числа учасників.

Аудиторським висновком  була визначена грошова сума вартості долі
ОСОБА_1 у статутному фонді ВКФ"Побутсервіс" ТОВ, яка склала 30110,60
грн. та частина майна, яка пропорційна її частині у статутному фонді у сумі
4126797,06 грн. Рішенням зборів від 03.07.2002
було вирішено 30110,69грн. перерахувати ОСОБА_1 грошовими коштами, а в
рахунок суми вартості майна передати майно : цех № 3 по виробництву збірного
залізобетону з належним йому обладнанням ( м. Суми, вул. Воєводіна,27), яке
ОСОБА_1 мала прийняти у власність у місячний термін -до 03.08.2002.

В зазначений строк ОСОБА_1 прийняло
грошові кошти в сумі 30110,60 грн., але майно прийняти відмовилась.

29.10.2003 ОСОБА_1уклала договір
про уступку права вимоги з приватним підприємцем ОСОБА_5, згідно якого ОСОБА_1
передала ОСОБА_5 право вимоги та документи щодо виплати ВКФ
"Побутсервіс" ТОВ вартості належної їй частки в майні  товариства на момент виходу із числа
засновників.

Використовуючи вказаний договір
уступки права вимоги, ОСОБА_5 звернувся 07.11.2003 в Господарський суд Сумської
області з позовом про стягнення з ВКФ "Побутсервіс" ТОВ 416797,06
грн. вартості належної ОСОБА_1 частки в майні товариства.

Рішенням Господарського суду
Сумської області від 26.12.2003, залишеним в силі постановою Харківського
апеляційного господарського суду від 02.03.2004, в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_5 відмовлено за необґрунтованістю. Рішення набрало законної сили.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 30.06.2004 та Ухвалою Верховного суду України  від 23.09.2004 відмовлено ОСОБА_5 у
касаційному провадженні.

Таким чином, Зарічним районним
судом м. Суми, з чим погодився і Апеляційний суд Сумської області, було
встановлено, що ОСОБА_1 не є належним позивачем у даній справі, оскільки вона
уступила своє право вимоги щодо виплати ВКФ" Побутсервіс" ТОВ
вартості належної їй частки в майні ВКФ "Побутсервіс" ТОВ на момент
виходу з числа засновників ОСОБА_5, який реалізував це право шляхом
пред'явлення позову до ВКФ "Побутсервіс" ТОВ у господарському суді.

Вимоги ОСОБА_1 про відшкодування
моральної шкоди 10000 грн. витікають з тих же вимог, які вона передала ОСОБА_5

Стаття 197 Цивільного кодексу УРСР,
чинного на момент укладання договору уступки права вимоги, встановлювала, що
уступка права вимоги кредитором іншій особі допускається, якщо вона не
суперечить закону або договору, або якщо вимога не пов'язана із особою
кредитора.

Стаття 198 Цивільного кодексу УРСР
зобов'язувала кредитора, який уступив право вимоги іншій особі, передати йому
документи, які підтверджують право вимоги. Первісний кредитор відповідає перед
новим кредитором за недійсність переданої йому
вимоги, але не відповідає за невиконання цієї вимоги боржником.

Уступка права вимоги  кредитором
іншій особі свідчить про заміну сторони у зобов'язанні, за таких
обставин колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується із висновками
судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
оскільки Договір уступки права вимоги не розірваний, не визнаний недійсним і
був фактично реалізований.

Посилання ОСОБА_1 в касаційній
скарзі на інші підстави для звернення з позовом до суду, ніж були при заявлені
позовних вимог ОСОБА_5 , спростовуються судовими рішеннями та матеріалами
справи. ОСОБА_1 не зазначила інших підстав, ніж ті, що були предметом розгляду
у господарському суді, який послався на те, що рішення  вищого органу управління ВКФ
"Побутсервіс" ТОВ не оскаржене,
не скасоване та не визнано недійсним.

Інша сума позову, якою ОСОБА_1
оцінила свої позовні вимоги, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, також
не є іншою підставою позовних вимог.

Судова колегія не має права
переоцінити відповідність Протоколу загальних зборів засновників ВКФ
"ПОбутсервіс" ТОВ  від
03.07.2002 вимогам ст. 54 Закону України "Про господарські
товариства", оскільки касаційна інстанція не наділена такими
повноваженнями, та, крім того, оцінка цим обставинам надана в Рішенні Господарського
суду Сумської області від 26.12.2003, залишеним в силі постановою Харківського
апеляційного господарського суду від 02.03.2004, яке є чинним.

Решта доводів касаційної скарги
ОСОБА_1 зводиться до переоцінки доказів, а відповідно до ст.111-7 Господарського
процесуального кодексу України  касаційна
інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин та враховуючи, що
судами досліджені всі наявні у справі матеріали,  їм дана належна правова оцінка, правильно
застосовано норми матеріального права, судова колегія не вбачає підстав для
скасування постановлених по справі рішень.

Враховуючи наведене та керуючись
ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,
-

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Сумської
області від 29.06.2005р. №22-а-1074 2005р.
залишити без змін.

Справу №  2-44/2005 (22-а-1074 2005р.)  повернути до
Зарічного районного суду м. Суми.

Головуючий суддя
Є. Першиков

Судді                                                                                          Т.
Данилова

І.
Ходаківська