ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
УХВАЛА

03.11.08

Суддя Моргуленко Т.Є. розглянувши матеріали

Кредитор: Відкрите акціонерне товариство “Ощадбанк України” в особі Філії Дзержинського відділення №7806 “Ощадбанк України”, м. Кривий Ріг, вул. Революційна, 7

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю торгівельно-виробнича фірма “Талан-Плюс”, м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 80, кв. 111

про: банкрутство

встановив:

Заява №4154 від 22.10.08р. не відповідає вимогам п. п. 5 п. 1 ст. 9 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а саме: заявником не надано доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Кредитором у заяві ставиться питання про порушення справи про банкрутство Товариство з обмеженою відповідальністю торгівельно-виробнича фірма “Талан-Плюс” за ознаками ст. 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно змісту ст. 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», справа про банкрутство відсутнього боржника порушується у разі якщо боржник або його керівні органи відсутні за його місцезнаходженням, або у разі неподання боржником податкової звітності на протязі року, або у разі інших обставин, які свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника.

Кредитором не додано до заяви належних доказів на підтвердження факту відсутності боржника за юридичною адресою.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, а також відомості про зарезервовані найменування юридичних осіб. Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст. 18 вказаного Закону якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

П. 7 ст. 19 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” встановлено, що “якщо до Єдиного державного реєстру не внесено запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, то в разі неодержання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу в установлений строк, а також у разі одержання державним реєстратором від органу державної податкової служби повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний у строк, що не перевищує десяти робочих днів з дати, яка встановлена для подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу, або з дати одержання повідомлення від органу державної податкової служби, направити рекомендованим листом юридичній особі повідомлення про необхідність подання державному реєстратору реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу.

У разі повернення до державного реєстратора рекомендованого листа з відміткою відділення зв'язку про відсутність юридичної особи за вказаною адресою або неподання юридичною особою протягом місяця з дати направлення їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.”

Постанова органу державної виконавчої служби про повернення виконавчого документа стягувачеві в зв’язку з тим, що неможливо з’ясувати місцезнаходження боржника не є належним доказом.

Дані обставини є підставою для повернення заяви без розгляду у відповідності п. п. 5 п. 1 ст. 9. Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та п. 3 ст. 63 ГПК України.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущенного порушення.

Керуючись п. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд –

УХВАЛИВ:

1.          Заяву №4154 від 22.10.08р. та додані до неї документи повернути без розгляду.

Суддя

Т.Є.Моргуленко