ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.03.08 р.                     Справа № 44/390

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної заяви комунального підприємства „Крамремжитлосервіс” (представник до судового засідання не з’явився) до комунального підприємства „Служба єдиного замовника” (представник Резніченко Ю.Є., довіреність 91 від 25.01.08 року) про стягнення суми збитків 2’556,94 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство „Крамремжитлосервіс” (далі – Орендар) звернувся до суду з позовом до комунального підприємства „Служба єдиного замовника” (далі – Орендодавець) про відшкодування відповідачем завданих збитків 2’556,94 грн. Позовні вимоги Орендаря ґрунтуються на неналежному виконанні Орендодавцем умов договору безоплатного користування № 96 від 08.06.04 року (далі – Договір 1) та договору оренди нежитлових приміщень міської комунальної власності № 10/7/167-юр від 01.02.07 року (далі – Договір 2), зокрема, на безпідставному нарахуванні у період з 01.01.05 року до 30.06.07 року компенсації за земельний податок з розрахунку 1’589,91 м2 земельної ділянки, хоча позивачем використовувалася лише ділянка площею 555,41 м2. При цьому позивач послався на висновки акту контрольно-ревізійного відділу у місті Краматорську № 01-17/021 від 06.08.07 року, в якому сума 2’556,94 грн. зазначена як переплата (завищені адміністративні витрати), яка є порушенням пункту 18 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку „Витрати” № 16.

Представник позивача в судових засіданнях підтримав позовні вимоги. Позивач не скористався правом на участь у судовому засіданні 17.03.08 року.

Представник відповідача заперечив проти позову, зазначивши, що нарахування оплаченої позивачем компенсації за використання земельної ділянки під орендованими приміщеннями провадилось у точній відповідності до умов Договорів 1 та 2 зі змінами та доповненнями. Вказані правочини не визнані недійсними у судовому порядку і є правомірним вираженням волі обох сторін, тому позовні вимоги є безпідставними.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 26.02.08 року до 17.03.08 року.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

08.06.04 року між сторонами укладено Договір 1, згідно якого Орендодавець зобов’язався надати, а Орендар – прийняти у строкове безоплатне користування низку приміщень. При цьому, згідно пункту 4.1 Договору 1 Орендар зобов’язався компенсувати Орендодавцеві витрати з земельного податку за ділянку, на якій розташовані прийняті у користування приміщення.

Додатковими угодами від 15.11.04 року, 01.02.05 року, 06.05.05 року та 01.01.06 року сторони визначали площу земельної ділянки, за яку Орендар вносить Орендодавцеві компенсацію по земельному податку – 1’033,34 м2, 1’033,61 м2, 1’589,91 м2 та 1’589,91 м2 відповідно. Додатковою угодою від 31.01.07 року Договір 1 було розірвано за угодою сторін.

Оцінивши укладений пізніше сторонами Договір 2, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором майнового найму (оренди) комунального майна, який підпадає під правове регулювання норм статей 759-786 ЦК України та Закону України „Про оренду державного та комунального майна”.

Таким чином, в силу статті 759 ЦК України та статті 11 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, а також розділу 1 Договору 2 Орендодавець зобов’язався надати, а Орендар – прийняти у строкове платне користування приміщення площею 944,03 м2 на земельній ділянці площею 1’589,91 м2.

Додатковою угодою до Договору 2 від 27.07.07 року сторони змінили площу земельної ділянки, на якій розташовано орендовані приміщення – до 555,41 м2.

Згідно розрахунків позивача, які ґрунтуються на акті контрольно-ревізійного відділу у місті Краматорську № 01-17/021 від 06.08.07 року, у період з 01.01.05 року до 30.06.07 року площа земельної ділянки, на якій були розміщені передані за Договорами 1 та 2 приміщення, складала не той розмір, який зазначено у Договорах 1 та 2, а менший розмір – 555,41 м2, внаслідок чого Орендодавцеві зайво переплачено 2’556,94 грн. компенсації по земельному податку.

Означені посилання позивача на фактичну компенсацію земельного податку у підвищеному розмірі, зазначеному в акті контрольно-ревізійного відділу у місті Краматорську № 01-17/021 від 06.08.07 року – суд вважає безпідставними, оскільки виходячи з принципу свободи Договорів 1 та 2, передбаченого статтями 3 та 627 ЦК України, лише сторони вправі визначати умови Договорів 1 та 2. Зміни та доповнення до Договорів 1 та 2 вносяться лише за згоди обох сторін, тому суд не бере до уваги положення акту контрольно-ревізійного відділу у місті Краматорську № 01-17/021 від 06.08.07 року, оскільки зазначений документ не може встановлювати обов’язкових правил для сторін за господарсько-правовими Договорами 1 та 2 в силу статті 19 ГК України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

За загальними правилами господарського процесу (стаття 33 ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Це стосується в першу чергу позивача, який має довести факти та обставини, на яких ґрунтується позов. Наразі, позивачем не надано суду доказів договірного зменшення у період з 01.01.05 року до 30.06.07 року до 555,41 м2 площі земельної ділянки, за яку позивач має компенсувати земельний податок за Договорами 1 та 2.

Крім того, необхідними умовами цивільно-правової відповідальності по відшкодуванню збитків за загальними правилами є:

ь          протиправність поведінки особи;

ь          збитки, як результат протиправної поведінки;

ь          причинний зв’язок між протиправною поведінкою і завданими збитками;

ь          вина особи, що заподіяла збитки.

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов’язань, оскільки в даному випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення. Наразі, позивач не довів ані протиправності дій Орендаря (оскільки презумпція правомірності Договорів 1 та 2 передбачена статтею 204 ЦК України), ані вини відповідача, ані факту наявності безпосереднього причинно-наслідкового зв’язку між протиправною поведінкою і завданими збитками.

Таким чином, позовні вимоги Орендаря стосовно стягнення збитків – жодним чином не обґрунтовані, оскільки позивач не довів, що Орендодавець порушив договірне зобов’язання або встановлені правила господарської діяльності, з огляду на що, у задоволенні позовних вимог слід відмовити через правову та доказову безпідставність.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на позивача.

При поданні позову до суду позивачем сплачено державне мито у розмірі 255,70 грн., що суперечить вимогам пункту А частини 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито”, тому зайво сплачені 153,70 грн. підлягають поверненню.

На підставі статей 22, 204, 525-526, 549-551, 759-786 ЦК України, ст.ст.224-225 ГК України, керуючись ст.ст.1, 2, 12, 22, 33, 36, 43, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову комунального підприємства „Крамремжитлосервіс” до комунального підприємства „Служба єдиного замовника” про стягнення суми збитків 2’556,94 грн.

Відповідно до п.1 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» зайво сплачене державне мито у сумі 153,70 грн., перераховане комунальним підприємством „Крамремжитлосервіс”, підлягає поверненню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя Мєзєнцев Є.І.

Надруковано у 3 примірниках:

1 –позивачу

2 –відповідачу

3 –господарському суду Донецької області