ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 3/284

12.02.08

За позовом Київської транспортної прокуратури в інтересах держави в особі Дочірньої

компанії «Укртрансгаз»НАК «Нафтогаз України»в особі філії Управління

магістральних газопроводів «Київтрансгаз»

До           Виробничо-збутового підприємства «Нафтогаз»НАК «Нафтогаз України»

Про            звільнення приміщення та стягнення 22 415,35 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники:

Від прокуратури          Прокоф’єва Н.О. –помічник прокурора

Від позивача                    Козченко В.М. - по дов. № 4729 від 26.12.2007

Від відповідача           Коломієць В.М. - по дов. № 1 від 09.01.2008

Лупич К.Ю. - по дов. № 3 від 22.01.2008

У засідання брали участь

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 05.02.2008 оголошувалась перерва.

СУТЬ СПОРУ :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Київської транспортної прокуратури в інтересах держави в особі Дочірньої компанії «Укртрансгаз»НАК «Нафтогаз України»в особі філії Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз»про зобов’язання Виробничо-збутового підприємства «Нафтогаз»НАК «Нафтогаз України»звільнити нежиле приміщення площею 610 кв. м. за адресою м. Київ, вул. Кулібіна, 4/2-А та передати його за актом приймання-передачі позивачеві - ДК «Укртрансгаз»в особі філії Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз»; про стягнення з Виробничо-збутового підприємства «Нафтогаз»НАК «Нафтогаз України»21 051,75 грн. основного боргу по орендній платі, 563,75 грн. пені, 700,82 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 3% річних в сумі 99,33 грн. на користь ДК «Укртрансгаз»в особі філії Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз».

Прокуратурою 28.01.08 в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд збільшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача 74 782,98 грн. основного боргу, 6 441,17 грн. пені, 14 539,23 грн. збитків від зміни індексу інфляції, 3% річних в сумі 2 249,38 грн. та 49 984,54 неустойки за невиконання відповідачем обов’язку щодо повернення орендованого приміщення.

Розглянувши подану прокуратурою заяву про уточнення позовних вимог, суд зазначає, що вимога про стягнення з відповідача неустойки за невиконання відповідачем обов’язку щодо повернення орендованого приміщення в сумі 49 984,54 грн. не може бути прийнята судом, оскільки під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення позову за тією ж вимогою, яку було заявлено в позовній заяві (абзац другий підпункту 3.7 пункту 3 роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1007 № 02-5/289 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»). Тому збільшення розміру позовних вимог не може бути пов’язано з пред’явленням додаткових вимог, про які не йшлося в позовній заяві.

Вимоги прокуратури про стягнення з відповідача неустойки за невиконання відповідачем обов’язку щодо повернення орендованого приміщення в сумі 49 984,54 грн. є додатковою вимогою, які не були заявлені у позовній заяві, а тому не приймаються судом до розгляду.

Позивачем в судовому засіданні 03.07.2007 було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій заявник просить збільшити суму позовних вимог та стягнути з відповідача 21 051,75 грн. основного боргу, 1 894,64 грн. пені, 1 593,62 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 3% річних в сумі 491,71 грн. В частині звільнення відповідачем нежилого приміщення позовні вимоги залишені без змін.

В порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій заявник просить стягнути з відповідача 74 782,98 грн. основного боргу, 6 441,17 грн. пені, 14 539,23 грн. збитків від зміни індексу інфляції, 3% річних в сумі 2 249,38 грн. та 49 984,54 неустойки за невиконання відповідачем обов’язку щодо повернення орендованого приміщення.

Розглянувши подану позивачем заяву про уточнення позовних вимог, суд зазначає, що подана позивачем заява про уточнення позовних вимог не може бути прийнята до розгляду, оскільки під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення позову за тією ж вимогою, яку було заявлено в позовній заяві (абзац другий підпункту 3.7 пункту 3 роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1007 № 02-5/289 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»). Тому збільшення розміру позовних вимог не може бути пов’язано з пред’явленням додаткових вимог, про які не йшлося в позовній заяві.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки за невиконання відповідачем обов’язку щодо повернення орендованого приміщення в сумі 49 984,54 грн. є додатковими вимогами.

Отже, подана позивачем заява про уточнення позовних вимог є заявою про збільшення розміру позовних вимог, а тому не приймається судом.

Крім того, заява про збільшення позовних вимог подана за підписом представника ДК «Укртрансгаз»п. Козаченко В.М. у якого згідно поданої довіреності № 4729 від 26.12.2006 на представництво, відсутнє право на вчинення відповідної дії. Вказана заява не підписана Київським транспортним прокурором, як заявником позову.

У судовому засіданні 05.02.08 представником позивача було заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Дочірнє підприємство «Нафтогазбезпека».

Розглянувши дане клопотання суд зазначає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки згідно статті 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду. Позивачем не обґрунтовано, яким саме чином вирішення спору по даній справі впливає на права та обов’язки Дочірнього підприємства «Нафтогазбезпека».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем і відповідачем було укладено договір суборенди нежилого приміщення від 16.11.2005 № 03-08-243, відповідно до умов якого орендар-позивач передав, а суборендар-відповідач прийняв у строкове платне користування нежиле приміщення площею 610 кв. м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул.. Кулібіна, 4/2-А та перебуває на балансі Київського авіаційного заводу «Авіант», який за договором оренди від 01.03.1996, передав вказане приміщення в оренду позивачу строком до 2021 року. Строк дії договору суборенди закінчився 16.10.06, тому відповідач зобов’язаний звільнити займані приміщення і передати їх за актом приймання-передачі позивачу. Крім того, відповідач систематично не виконував обов’язку щодо сплати орендної плати за користування орендованим приміщення, а тому має заборгованість з її сплати перед позивачем.

Відповідач у письмовому відзиві заперечує з наступних підстав. Згідно пункту 11.8 договору суборенди, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір підлягає продовженню на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Зазначає, що до 16.11.2006 таких заяв від позивача не надходило, отже дія договору суборенди була автоматично продовжена. Вказує, що дію договору суборенди може бути достроково розірвано лише за згодою сторін або за рішенням суду. Вважає, що договір суборенди є чинним. Також зазнає, що сума боргу ним сплачена позивачеві.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01 березня 1996 року між Київським авіаційним заводом «Авіант» та ДП «Київтрансгаз» було укладено договір на оренду нежитлового приміщення, погоджений начальником Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву.

Згідно умов вказаного договору, орендодавець передає, а орендар приймає в користування нежитлове приміщення площею 610 кв. м., яке знаходиться на балансі Київського авіаційного заводу «Авіант»та розташоване за адресою: м. Київ, вул. Кулібіна, 4/2.

29 серпня 1996 року до договору оренди було підписано додаткову угоду з додатком.

Відповідно до пункту 7.1 договору оренди, термін його дії встановлено строком на 25 років - з 01.03.1996 до 01.03.2021.

Пунктом 4.7 договору оренди орендарю - ДП «Київтрансгаз»було надано право передавати орендоване приміщення у суборенду.

16 листопада 2005 року між Дочірньою компанією «Укртрансгаз»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»в особі директора філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз»та Виробничо-побутовим підприємством «Нафтогаз»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»було укладено договір № 03-08-4523 суборенди нежилого приміщення площею 610 кв. м., яке знаходиться на балансі Київського авіаційного заводу «Авіант»та розташоване за адресою: м. Київ, вул.. Кулібіна, 4/2а.

Пунктом 4.1 договору суборенди встановлено, що суборендар вступає у строкове платне користування приміщенням, що орендується, у термін вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами акта приймання-передачі приміщення, що орендується.

Акт приймання-передачі нежилого приміщення площею 610 кв. м., розташованого за адресою: м. Київ, вул.. Кулібіна, 4/2 було підписано між позивачем і відповідачем 16.11.2005, тобто саме з цього дня відповідач вступив у строкове платне користування вказаним приміщенням.

Відповідно до частини першої статті 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно пункту 11.1 договору суборенди, він є укладеним строком на одинадцять місяців і діє з 16.11.2005 до 16.10.2006 включно.

Частиною другою статті 291 Господарського кодексу України встановлено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною четвертою статті 284 Господарського кодексу України визначено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У відповідності до частини шостої статті 283 Господарського кодексу України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Згідно пункту 11.8 договору суборенди, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір підлягає продовженню на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору, але термін суборенди не повинен перевищувати термін оренди, передбачений у договорі на оренду нежилого приміщення між Київським авіаційним заводом «Авіант»та ДП «Київтрансгаз»від 01.03.1996 і додаткової угоди від 29.08.1996.

З огляду на те, що у матеріалах справи відсутні заяви як позивача, так і відповідача про припинення дії договору суборенди або зміну його умов подані протягом місяця після закінчення терміну дії договору суборенди, також з матеріалів справи вбачається, що після 16.10.2006 відповідач продовжував користуватися суборендованим приміщенням, суд дійшов висновку про те, що дія договору суборенди була продовжена на той самий строк і на тих самих умовах, тобто до 16.10.2007.

З наявного у матеріалах справи листа позивача від 23.08.2007 № 5980/10-5 вбачається відсутність у нього наміру продовження дії договору суборенди з відповідачем на новий строк. Крім того, з даного листа також вбачається намір позивача на одностороннє дострокове розірвання договору суборенди з 17.09.2007.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 3.4 договору суборенди, орендар має право ініціювати дострокове розірвання договору у разі невиконання суборендарем своїх зобов’язань, попередивши суборендаря в десятиденний термін до розірвання договору.

Відповідно до частини першої статті 782 Цивільного кодексу України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. З акта звірки взаєморозрахунків від 01.01.2008 вбачається, що відповідач неналежним чином виконував свої обов’язки щодо сплати орендної плати, зокрема, мав заборгованість з її сплати протягом десяти місяців підряд. Дана обставина відповідачем визнається, про що свідчить підпис уповноваженої особи відповідача, скріплений печаткою ВЗП «Нафтогаз»НАК «Нафтогаз України», наявний на акті звірки взаєморозрахунків від 01.01.2008. Таким чином, у позивача було право ініціювати дострокове розірвання договору суборенди, а тому суд дійшов висновку, що дія договору суборенди достроково припинилася 17.09.2007.

Твердження прокуратури про те, що дія договору суборенди припинилася 16.10.2006 у зв’язку з банкрутством відповідача на підставі статей 26, 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»судом не приймається, оскільки у відповідності до названої статті Закону, на суборендаря покладено обов’язок повернення орендарю об'єкта оренди, якщо договір суборенди припинив свою дію внаслідок банкрутства суборендаря. Відповідно до статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури. Згідно з положеннями розділу ІІІ Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури судом виноситься постанова. Прокуратура та позивач не надали суду постанови господарського суду про визнання Виробничо-збутового підприємства «Нафтогаз»НАК «Нафтогаз України» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури щодо нього.

Відповідно до частини першої статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження … орендар він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Пунктом 6.1.7 договору суборенди встановлено обов’язок суборендаря у разі припинення або розірвання договору повернути орендареві приміщення, що орендується, у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу.

Згідно пункту 4.7 договору суборенди, суборендар протягом трьох днів з моменту закінчення за умовами цього договору терміну суборенди повертає орендоване приміщення орендарю за актом приймання-передачі.

У відповідності з пунктом 4.10 договору суборенди, приміщення, що орендується вважається поверненим орендарю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Зважаючи на те, що у матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі нежилого приміщення площею 610 кв. м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Кулібіна, 4/2а, підписаний позивачем і відповідачем, суд дійшов висновку про те, що орендовані відповідачем приміщення останнім позивачу не передачі.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Отже, у зв’язку з припиненням дії договору суборенди, відповідач зобов’язаний звільнити орендовані на підставі договору суборенди № 03-08-4523 від 16.11.2005 приміщення та передати їх за актом приймання-передачі ДК «Укртрансгаз»в особі філії УМГ «Київтрансгаз».

У відповідності до частини першої статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 5.1, 5.2 договору суборенди визначено розмір орендної плати за перший місяць оренди у розмірі 5 576,70 грн., в т.ч. ПДВ 929,45, за кожен наступний місяць оренди розмір орендної плати визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до частини четвертої статті 286 Господарського кодексу України, строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Пунктом 5.3 договору суборенди (з урахуванням внесених до нього змін листами від 21.02.06 ,№ 1263/10-04, від 16.11.2005 № 03-08-423) встановлено обов’язок суборендаря перераховувати орендну плату щомісяця не пізніше 12 числа наступного за звітними місяця.

Відповідно до частини третьої статті 18 України «Про оренду державного та комунального майна», орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Аналогічна норма встановлена частиною третьою статті 285 Господарського кодексу України.

У процесі розгляду даної справи, у порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, Київською транспортною прокуратурою було збільшено розмір позовних вимог та заявлено до стягнення з відповідача суми заборгованості зі сплати орендної плати за період з жовтня 2006 року по 16 вересня 2007 року у розмірі 74 782,98 грн., пені у розмірі 6441,17 грн., 3 % річних у розмірі 2249,38 грн., інфляційних збитків у розмірі 14539,23 грн. та неустойки у розмірі 49984,54 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, не заперечується відповідачем, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків підписаного позивачем і відповідачем станом на 01.01.2008, останнім не було виконано свої обов’язки щодо сплати орендної плати за період з жовтня 2006 року по 16 вересня 2007 року. Внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі 74 782,98 грн.

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що у строки, встановлені пунктом 5.3 договору суборенди (з урахуванням внесених до нього змін листами від 21.02.06 ,№ 1263/10-04, від 16.11.2005 № 03-08-423) відповідачем не сплачувалася оренда плата.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань» встановлено, що за прострочку платежу платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню у розмірі, що обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно пункту 5.5 договору суборенди, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату перерахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог прокуратури про стягнення з відповідача 74 782,98 грн. суми основного боргу, 6 441,17 грн. пені, 2 249,38 грн. 3 % річних та 14 539,23 грн. збитків від зміни індексу інфляції.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинен довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування тверджень прокуратури і позивача суду не надав.

Зважаючи на вищевказане, вимоги прокуратури і позивача є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача в доход Державного бюджету України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Вимоги прокуратури про стягнення з відповідача неустойки за невиконання відповідачем обов’язку щодо повернення орендованого приміщення в сумі 49 984,54 грн. є додатковою вимогою та не приймаються судом до розгляду.

2. Позов задовольнити повністю.

3. Зобов’язати Виробничо-збутове підприємство «Нафтогаз»НАК «Нафтогаз України»(м. Київ, вул. Кулібіна, 4/2, код 20467939) звільнити нежиле приміщення площею 610 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Кулібіна, 4/2-А та передати його за актом приймання-передачі Дочірній компанії «Укртрансгаз»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»в особі філії Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз»(м. Київ, пр. Комарова, 44, код 23517243).

4. Стягнути з Виробничо-збутового підприємства «Нафтогаз»НАК «Нафтогаз України»(м. Київ, вул. Кулібіна, 4/2, код 20467939) на користь Дочірньої компанії «Укртрансгаз»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»в особі філії Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз»(м. Київ, пр. Комарова, 44, код 23517243) 74 782 (сімдесят чотири тисячі сімсот вісімдесят дві) грн. 98 коп. основного боргу, 6 441 (шість тисяч чотириста сорок одну) грн. 17 коп. пені, 2 249 (дві тисяч двісті сорок дев’ять) грн. 38 коп. 3 % річних, 14 539 (чотирнадцять тисяч п’ятсот тридцять дев’ять) грн. 23 коп. збитків від зміни індексу інфляції.

5. Стягнути з Виробничо-збутового підприємства «Нафтогаз»НАК «Нафтогаз України»(м. Київ, вул. Кулібіна, 4/2, код 20467939) в доход Державного бюджету України 1 065 (одну тисячу шістдесят п»ять) грн. 12 коп. витрати по сплаті державного мита.

6. Стягнути з Виробничо-збутового підприємства «Нафтогаз»НАК «Нафтогаз України»(м. Київ, вул. Кулібіна, 4/2, код 20467939) 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу до спеціального фонду Державного бюджету по КЕКД 22050000 «Оплата витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справ у судах».

Суддя

В.В.Сівакова