ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.08 Справа № 23/224

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. при секретарі судових засідань Маїк С.Б., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного науково-виробничого підприємства (надалі - ПНВП) “Фанел”, м. Львів,

до відповідача Державного територіально-галузевого об”єднання (надалі –ДТГО) “Львівська залізниця”, м. Львів,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товарна біржа “Українська інвестиційна”, м. Червоноград,

за участю Львівської міжрайонної транспортної прокуратури, м. Львів

про визнання біржового договору дійсним

За участю представників:

від позивача - Романюк Ю.С.,

від відповідача – Малькут О.Ф., Рудик О.М. –представники,

від третьої особи –Вінчур Г.Я.,

від прокуратури –Барабаш Д.В.

Суть спору:           ПНВП “Фанел” звернулось з позовом до ДТГО “Львівська залізниця” про визнання біржового договору № 14-05/4 від 22.02.2005 р. дійсним. Позовні вимоги мотивовані, зокрема нормами ст.ст. 204. 220 Цивільного кодексу України, ст. 15 Закону України “Про товарну біржу”, а також тим, що між стронами у справі 22.02.2005 р. укладено біржовий договір, який на прохання Продавця (відповідача у справі) сторони домовились посвідчити нотаріально. Позивач перерахував грошові кошти за придбане майно. Проте ДТГО “Львівська залізниця” ухиляється від нотаріального завірення договору.

ДТГО “Львівська залізниця” у відзиві просить у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що біржовий договір № 14-05/4 від 22.02.2005 р. на біржі не зареєстрований, оскільки продавець не прийняв результатів торгів, на час проведення торгів Постановою Верховної Ради України від 13.01.2005 р. № 2349-ІV “Про тимчасові обмеження у сфері приватизації” та наказом Міністерства транспорту та зв”язку України від 09.02.2007 р. № 32 “Про заборону відчуження майна підприємств, що входять до сфери управління Мінтрансзв”язку” заборонено відчуження майна підприємств, які входять до сфери управління Міністрерства транспорту та зв”язку України, кошти, перераховані філією Товарної біржі “Українська інвестиційна” як плата за об”єкт продажу, повернуто відповідачем. Крім цього, відповідач важає, що прилюдні біржові торги по відчуженню майна відбулися неправомірно під час існування заборони на відчуження майна підприємств, що входять до сфери управління Мінтрансзв”язку.

Позивач у запереченнях на відзив зазначає, що про реєстрацію біржового договору свідчить відповідний запис у реєстрі договорів біржі. Постанова Верховної Ради від 13.01.2005 р. № 2349-ІV носить рекомендаційний характер, наказ Міністерства транспорту та зв”язку України від 09.02.2005 р. № 32 не має зворотної дії в часі, ним не зупинено та не скасовано попередні рішення про відчуження майна. Наказ Міністерства транспорту та зв”язку України від 16.12.2004 р. № 1108, яким надано довіл на продаж нежитлового приміщення-ательє, на час проведення біржових торгів був чинним і його дія зупинена не була. Грошові кошти, перераховані за нерухоме майно, перший раз повертались в зв”язку з тим, що залізниця вказала неправильні банківські реквізити. Згодом грошові кошти, перераховані на правильні реквізити, вказані самим відповідачем, були ним повернуті в зв”язку з порушенням умов договору № 14-05/4 від 22.02.2005 р.

У доповненнях до відзиву від 19.11.2007 р. відповідач факт реєстрації договору на біржі заперечує, посилаючись на те, що у Реєстрову книгу № 4 запис про реєстрацію договру від 22.02.2005 р. внесено після запису від 01.03.2005 р. Вказане також підтверджується листом філії Товарної біржі “Українська інвестиційна” № 08 від 30.03.2005 р.

Ухвалою суду від 18.09.2007 р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено Товарну біржу “Українська інвестиційна”. Товарна біржа у письмових поясненнях від 10.10.2007 р. з приводу позовних вимог роз”яснила, що продаж майна здійснювався на підставі наказу Міністерства транспорту та зв”язку України № 1108 від 16 грудня 2004 р. та листа-погодження “Укрзалізниці” від 06 грудня 2004 р. № 93П-1846. За результатами біржових торгів між сторонами у справі 22.02.2005 р. укладено біржовий договір № 14-05/4, який відповідно до вимог чинного законодавства 22.02.2005 р. зареєстровано у реєстровій книзі № 4 для реєстрації Біржових угод договорів купівлі-продажу між членами Товарної біржі за № 14-05/4. Грошові кошти за майно перераховувались відповідачу і були повернені в зв”язку із зміною реквізитів. ДТГО “Львівська залізниця” листом, який надійшов на біржу факсимільним шляхом, повідомила банківські реквізити для оплати по спірному договору. Перераховані кошти вдруге повернені на рахунок біржі. При цьому ДТГО “Львівська залізниця” у графі “призначення платежу” зазначено: “Повернення коштів за нереалізоване майно в зв”язку з порушенням умов договору № 14-05/4 від 22.02.2005 р.”. На думку третьої особи, спірний договір є укладеним та зареєстрованим на біржі відповідно до вимог чинного законодавства і немає підстав вважати його неукладеним.

05.12.2007 р. Львівською міжрайонною транспортною прокуратурою подано заяву про вступ у справу, яка мотивована нормами ст.ст. 2. 4 Закону україни “Про залізничний транспорт”.

Позивачем 14.01.2008 р. в канцелярію суду подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просить додатково визнати за ним право власності на нежитлову будівлю (ательє).

Відповідач у відзиві на заяву про збільшення позовних вимог зазначає, що вона фактично стосується об”єднання в одному позові двох різних вимог. Вказане суперечить ч. 1 ст. 58 ГПК України, оскільки позовні вимоги не зв”язані між собою підставою виникнення та поданими доказами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Міністерством транспорту та зв”язку України 16.12.2004 р. прийнято наказ № 1108, яким дозволено продаж нежитлового приміщення –ательє (1986 року побудови, інв. № 644800), що знаходиться на балансі Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд Львівської залізниці та розташоване за адресою: м. Львів, вул. Широка, 70 в. 13 січня 2005 р. Верховною Радою України прийнято постанову за № 2349-ІV Про тимчасові обмеження у сфері приватизації, якою рекомендовано Кабінету Міністрів України та іншим органам виконавчої влади, державним органам приватизації, відповідним органам Автономної Республіки Крим та органам місцевого самоврядування у період виконання повноважень Кабінетом Міністрів України, відставка якого відповідно до частини п'ятої статті 115 Конституції України прийнята Президентом України, не приймати рішення з питань приватизації (відчуження) та передачі до статутних фондів господарських товариств об'єктів права державної власності, об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим, та об'єктів права комунальної власності, а також зупинити виконання відповідних рішень щодо приватизації (відчуження) та передачі до статутних фондів господарських товариств зазначених об'єктів, прийнятих ними після висловлення 1 грудня 2004 року Верховною Радою України недовіри Кабінету Міністрів України. 19 січня 2005 р. між Львівською державною залізницею, Товарною Біржою “Українська інвестиційна” та Приватним підприємцем Кліценко О.О. (Брокер) укладено договір-Доручення (про співпрацю) № 03/05 по реалізації за конкурсом (на умовах біржової торгівлі) майна Львівської державної залізниці, що перебуває у державній власності. Відповідно до умов цього договору (п.п. 1.1., 1.2., 1.3., 2.2.6.) реалізація майна відповідача мала здійснюватися за конкурсом (на умовах біржової торгівлі) на підставі окремого доручення у вигляді заявки на продаж, яка реєструється на біржі. Брокер зобов”язувався укладати та реєструвати на Біржі договори купівлі-продажу (поставки), міни на умовах, визначених залізницею. 20 січня 2005 р. Львівська державна залізниця в особі начальника подала заявку на продаж 1/1 нежитлової будівлі (ательє), літера “А-2”, загальною площею 636,8 м кв., яке знаходилось за адресою м. Львів, вул. Широка, 70в, по ціні 522166,47 грн. протягом 30 днів. Брокер Кліценко О.О. заявку прийняла. Заявка зареєстрована 20 січня 2005 р. за № 21. Після цього, 9 лютого 2005 р. Міністерством транспорту та зв”язку України видано Наказ за № 32 про заборону відчуження майна підприємств, що входять до сфери управління Мінтрансзв”язку, яким до прийняття окремого рішення заборонено відчуження майна підприємств, що входять до сфери управління Міністерства, та внесення його до статуних фондів господарських товариств. Згідно з належно завіреною копією “Львівської газети” № 27 (593) від 14.02.2005 р. Тована біржа “Українська інвестиційна” опублікувала оголошення, що вона організовує та проводить біржові торги з продажу на конкурсних засадах майна Львівської державної залізниці Міністерства транспорту України, при цьому повідомивши, що час проведення торгів –щовівторка та щочетверга. 21 лютого 2005 р. брокером Кліценко О.О. надіслано начальнику Львівської державної залізниці листа за № 1, в якому повідомлено, що протягом 30 календарних днів на нежитлову будівлю (ательє), літера “А-2”, заг. площею 636,8 м кв., заявок від покупців, по зазначеній у заявці № 1/1 ціні,не поступало. Брокером запропоновано з метою подальшої реалізації знизити ціну. 21 лютого 2005 р. відповідачем подано заявку на продаж 1/2, в якій знижено ціну продажу майна до 365516,52 грн., та у графі “Вид доручення” зазначено: “продати актив за ціною не нижче 328964,86 грн. з ПДВ.” Заявка прийнята брокером і зареєстрована за № 77. 21 лютого 2005 р. позивачем подано заяву з проханням прийняти його в члени Товарної біржі “Українська інвестиційна” філія “Львівська торгова палата”. Цього ж дня ПНВП “Фанел” подано заявку за № 78 на участь в прилюдних біржових торгах щодо купівлі нежитлової будівлі (ательє), літера “А-2”, заг. площею 636,8 м кв. та початковою ціною 365516,52 грн. Платіжними дорученням № 2041 та № 2042 від 21 лютого 2005 р. позивач оплатив гарантійний внесок у розмірі 10 % вартості майна, що реалізовує Львівська державна залізниця, та вступні членські внески. 22 лютого 2005 р. продавцем майна в особі Брокера Кліценко О.О. та позивачем підписано Біржовий Договір № 14-05/4 (Договір купівлі-продажу об”єкту нерухомості). Згідно з умовами цього договору позивач придбав, а Брокер Кліценко О.О., яка діяла від імені Львівської державної залізниці, продала нежитлову будівлю (ательє), загальною площею 636,8 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Широка, 70 в, за ціною 274137,44 грн., а також ПДВ 20 % - 54827,48 грн. На третьому аркуші Біржового договору зазначено: “20. Керуючись ст. 639 ЦК України, враховуючи згоду Покупця даний Договір є підставою для подальшого нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. 21. Зареєстровано в реєстрі за № 14-05/4 від 22.02.2005 р.“. Вказане підписано Директором Філії “Львівська торгова палата” Товарної біржі “Українська інвестиційна” та скріплено печаткою. 17 березня 2005 р. заступник начальника Львівської державної залізниці з економічних питань звернувся до директора філії “Львівська торгова палата” Товарної біржі “Українська інвестиційна” з листом № 713 Е 10/685, в якому зазначив, що 22.02.2005 р. філією Товарної біржі зареєстровано в реєстрі за № 14-05/4 біржовий договір № 14-05/4. Проте реєстрація вищезгаданого договору є неправомірною в зв”язку з прийняттям Верховною Радою України Постанови № 2349-ІV від 13.01.2005 р. та 09.02.2005 р. Міністрерством транспорту і зв”язку України наказу № 32. Товарною біржою 30 березня 2005 р. надіслано відповідачу листа за № 08, у якому уже зазначається, що 22.02.2005 р. проведено торги з продажу майна нежитлової будівлі (ательє), але біржовий договір не укладено та запису в реєстрі договорів не зроблено, оскільки продавець не прийняв результатів торгів. Третя особа просила залізницю повідомити щодо її рішення про анулювання результатів торгів. Листом від 14 квітня 2005 р. відповідач повідомив біржу про те, що торги з продажу майна підлягають анулюванню. Листом від 24.10.2006 р. № НЗЕ 10/3794 Львівська залізниця у відповіді на лист позивача № 7/2/8-06 від 16.12 (10)2006 р. зазначила, що в зв”язку з прийняттям Мінтрансом України наказу № 898 від 22.08.2006 р. ДТГО “Львівська залізниця” не має права вчиняти дії по розпорядженню майном, в тому числі укладати договір купівлі-продажу.

Заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у справі докази, господарський суд Львівської області дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Позивач в обгрунтування своїх позовних вимог про визнання договору дійсним посилається на ч. 2 ст. 220 та ч. 4 ст. 639 ЦК України. Однак, ст. 220 ЦК України передбачено, право суду визнати договір дійсним лише у випадку недодержання сторонами договору вимог закону про його нотаріальне посвідчення. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 15 Закону України “Про товарну біржу” угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню і вважаються укладеними з моменту їх реєстрації на біржі. Статтею 16 ЦК України, а також Біржовим договором №14-05/4 від 22.02.2005 р., оригінал якого оглянуто в судовому засіданні, такого способу захисту цивільних прав і інтересів сторони договору як визнання договору дійсним не передбачено. Представники відповідача у судовому засіданні заперечили факт надання залізницею згоди на нотаріальне посвідчення біржового договору. Вказане підтверджено й листом заступника начальника залізниці з економічних питань за № НЮ-799 від 13.12.2007 р. Підписи представників сторін та печатки сторін під записом “Керуючись ст. 639 ЦК України, враховуючи згоду Покупця даний договір є підставою для подальшого нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу” відсутні. Вказаний запис зроблено на сторінці 3 біржового договору, тоді як реквізити, підписи та печатки сторін розміщені на сторінці 2 договору № 14-05/4. У біржовому договорі зроблено запис, що його зареєстровано в реєстрі за № 14-05/4 від 22.02.2005 р. Цей запис скріплено печаткою філії “Львівська торгова палата” Товарної біржі “Українська інвестиційна” та підписом директора філії. З приводу посилань відповідача на відсутність реєстрації договору на біржі в зв”язку з зміною послідовності внесення записів у реєстр біржових договорів (оригінал оглянуто в судовому засіданні) суд бере до уваги наступне. Рестр договорів прошито та пронумеровано, послідовність реєстраційних номерів договорів (з 22.02.2005 р. по 10.03.2005 р.) відповідає датам їх присвоєння. Зокрема, угоді між ВАТ “Квіти Львова” та ТзОВ “промислово-комерційна фірма “Екоенерджі” 22.02.2005 р. присвоєно реєстраційний номер 13-05/4, угоді між Львівською державною залізницею та ТзОВ “НВП “Фанел” 22.02.2005 р. присвоєно реєстраційний номер 14-05/4, угоді між ВАТ ДОК “Дрогобичдерев” та ТзОВ “Експортліс” 01.03.2005 р. присвоєно реєстраційний номер 15-05/4, наступній угоді 10.03.2005 р. присвоєно реєстраційний номер 16-05/4. Про те, що договір купівлі-продажу ательє зареєстровано в реєстрі 22.02.2005 р. за № 14-5/4, зроблено запис у самому біржовому договорі і цей факт засвідчено підписом директора філії Товарної біржі “Українська інвестиційна” та скріплено печаткою філії. Біржовий договір датований 22.02.2005 р. Докази укладення біржового договору заднім числом, або докази засвідчення директором філії Товарної біржі завідомо неправдивих відомостей у матеріалах справи відсутні та ДТГО “Львівська залізниця” суду не подані. Факт реєстрації 22.02.2005 р. в реєстрі за № 14-05/4 біржового договору купівлі-продажу нежитлової будівлі (ательє) визнавався й самим відповідачем у листі № 713Е 10/685 від 17 березня 2005 р., належно завірену копію якого подано суду представниками ДТГО “Львівська залізниця”. Станом на 30.01.2008 р. відповідачем, або іншим уповноваженим органом, біржові торги з приводу продажу нежитлової бідівлі (ательє) та біржовий договір № 14-05/4 в установленому законом порядку не оспорені.

За наведених обставин підстави для висновку про порушення відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів позивача відсутні.

Що стосується посилань ДТГО “Львівська залізниця” на Постанову Верховної Ради України від 13.01.2005 р. № 2349-ІV “Про тимчасові обмеження у сфері приватизації” і наказ Міністерства транспорту та зв”язку України від 09.02.2007 р. № 32 “Про заборону відчуження майна підприємств, що входять до сфери управління Мінтрансзв”язку”, то Постановою Верховної Ради України рекомендовано відповідним органам виконавчої влади не приймати рішень з питань приватизації (відчуження) майна, а також зупинити виконання відповідних рішень. Наказом Міністерства транспорту та зв”язку України від 09.02.2007 р. № 32 заборонено до прийняття окремого рішення відчуження майна та внесення його до статуних фондів господарських товариств. Згаданий наказ № 32 у Міністерстві юстиції України не зареєстрований. Відтак, він відповідно до п. 1 Указу Президента України “Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади” не зачіпає прав, свобод й законних інтересів громадян та не має міжвідомчого характеру. Наказ № 32 опубліковано у Відомостях Міністерства транспорту та зв' язку України, 2005, 00, № 3-4, Транспорт України - нормативне регулювання, 2005, 04, № 8.

Заява про збільшення позоних вимог судом до розгляду не приймається, оскільки у ній позивачем фактично об”єднано дві різні вимоги і таке об”єднання суперечить приписам ч. 1 ст. 58 ГПК України.

Судові витрати у справі на підставі ст. 49 ГПК України слід покласти на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82, 84, 85, 116 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

3. Рішення може бути оскаржене в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя