МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
м.Київ,  вул.Жилянська 58-б
справа № 05/2223
Київський міжобласний апеляційний
господарський суд у складі колегії:
головуючого судді:                    Шкурдової  Л. М. (доповідач
по справі),
суддів:                                                  Ільєнок Т.В.
При секретарі судового засідання  Салякіній М.І.
за участю представників сторін
-згідно з протоколом судового засідання від 11.09.2008  (в матеріалах справи)
розглянувши апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
на рішення господарського
суду Черкаської області від 07 липня 2008 року,
у справі
№ 05/2223 (суддя Швидкий В.А.)
за позовом   фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
Черкаська обл.,                  м. Умань
до              фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, Черкаська обл.,         м. Умань
про                         стягнення 1909,00 грн.
рішенням господарського суду
Черкаської області від 07 липня 2008 року у справі № 05/2223 позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
794,11 грн. заборгованості по орендній платі, 1114,89 грн. пені, та виселення з
нежитлового приміщення загальною площею 6 кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2, задоволено частково; виселено фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 з
нежитлового приміщення (кіоск), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; стягнено з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 794,11 грн. боргу, 184,34 грн. пені, 187,00
грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із прийнятим
рішенням, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Київського
міжобласного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 07 липня
2008 р. у справі № 05/2223 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення прийняте судом з порушенням норм матеріального права,
оскільки при прийнятті рішення від 07.07.2008 місцевим господарським судом не
досліджено обставини походження майна, виселення з якого та стягнення
заборгованості за оренду якого є предметом позову у даній справі, та не
встановлено обставини щодо права власності на орендоване майно.

Ухвалою Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 19.08.2008, за апеляційною скаргою
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Черкаської
області від 07.07.2008 згідно зі ст. 98 ГПК України, порушено апеляційне
провадження у справі № 05/2223 та призначено справу до розгляду у судовому
засіданні на 11.09.2008 за участю представників сторін.

09.09.2008 через загальний відділ
апеляційного господарського суду від Скаржника надійшла телеграма, в якій
Скаржник просить суд відкласти розгляд справи № 05/2223 в апеляційному
провадженні.

Позивач відзив на апеляційну каргу
не надав, проте, в судовому засіданні
11.09.2008 позивач заперечував проти доводів, викладених в апеляційній
скарзі, просив суд залишити апеляційну каргу без задоволення, рішення місцевого
господарського суду від 07.07.2008 без змін.

Заслухавши думку Позивача,
порадившись на місці, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за
наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді,
пояснення Позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги; дослідивши наявні
матеріали справи; врахувавши доведеність обставин, що мають значення для
справи, застосування норм матеріального та процесуального права, законодавства
України, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення господарського суду
Черкаської області від 07 липня 2008 року підлягає частковому скасуванню.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в
апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у
першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII ГПК
України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 101 ГПК України,
апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги
(подання) і переглядає законність та обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегією суддів апеляційного
господарського суду встановлено, що 12 березня 2007 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено
договір оренди приміщення під магазин, відповідно до умов якого Позивач
передає, а Відповідач приймає у тимчасове володіння приміщення, що розташоване
у            м. Умані по вул. Пушкіна, 10
А, загальною площею 6 м. кв. Згідно з п. 4.1 Договору від 12.03.2007 строк
оренди складає 35 місяців з моменту прийняття об'єкта, що орендується, за актом
здачі-приймання. Пунктом 5.1 Договору від 12.03.2007 розмір орендної плати
складає 50,00 грн. на місяць.

Як вбачається з матеріалів справи,
за період з моменту укладення договору від 12.03.2007 орендна плата
відповідачем позивачу не сплачувалась.

Позивач звернувся до місцевого
господарського суду з позовом про стягнення 794,11 грн. заборгованості по
орендній платі за період з березня 2007 року по квітнень 2008 включно з
урахуванням індексу інфляції та про зобов'язання відповідача звільнити
орендоване приміщення.

Згідно з приписами статей 525, 526
Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно
до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв  ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною першою ст. 193 ГК України
встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до
закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог
виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських зобов'язань застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених
ГК України.

Частиною 2 статті 9 ЦК України
встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання
майнових відносин у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 6 ст. 283
Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 762
Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата,
розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном
вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 286 Господарського
кодексу України встановлено, що орендна плата-це фіксований платіж, який
орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за  погодженням сторін, а також в інших випадках,
передбачених законодавством.

Пунктом 5.1 Договору від 12.03.2007
сторони дійшли згоди про те, що розмір орендної плати складає 50,00 грн.

Матеріали справи містять претензію
позивача на суму 490,00 грн. б/н та б/д, претензію на суму 647,36 грн.,
повідомлення від 15.04.2008 про відмову від договору оренди, які були
направлені позивачем відповідачу (докази направлення наявні в матеріалах
справи), в яких позивач вимагає у відповідача сплатити заборгованість по
орендній платі та звільнити орендоване за договором від 12.03.2007 приміщення,
а також повідомляє про відмову від договору від 12.03.2007.

Претензія позивача на суму 490,00
грн. надіслана позивачем відповідачу 20.08.2007, отримана відповідачем
21.08.2007, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією повідомлення
№ 989 про вручення рекомендованого поштового відправлення. У зазначеній
претензії позивачем повідомлено позивача
про наявність заборгованості по орендній платі та про розірвання з
01.09.2007 договору оренди від 12.03.2007.

Згідно зі ст. 782 ЦК України
наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення
речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців
підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з
моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Таким чином, враховуючи одержання
відповідачем повідомлення позивача про відмову від договору оренди від
12.03.2007,  договір оренди від
12.03.2007 є розірваним з 01.09.2007.

Частиною 2 статті 653 ЦК
України  встановлено, що у разі
розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Відповідно до вимог статті 625
Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Як уже зазначалося вище, позивач
звернувся до місцевого господарського суду з позовом про стягнення 794,11 грн.
заборгованості по орендній платі з урахуванням індексу інфляції, нарахованої за
період з березня 2007 року по березень 2008 року та про зобов'язання
відповідача звільнити орендоване приміщення.

Отже, враховуючи, що договір від
12.03.2007 є розірваним на вимогу наймодавця з 01.09.2007, тобто з 01.09.2007
зобов'язання сторін за договором від 12.03.2007 припинено, колегія суддів
апеляційного господарського суду вважає, що розмір заборгованості відповідача
перед позивачем по орендній платі за договором оренди від 12.03.2007 з
урахуванням індексу інфляції за період з 01.04.2007 (дата виникнення у
відповідача зобов'язання зі сплати орендної плати за договором від 12.03.2007 з
урахуванням вимог ч. 5 ст. 762 ЦК України) по 30.04.2008 (в межах заявлених
позовних вимог) становить 346,00 грн., з яких 282,26 грн. боргу за період з
березня 2007 року по вересень 2007 року та 63,74 грн. інфляційних втрат,
нарахованих за період з квітня 2007 року по березень 2008 року включно, й
погоджується з задоволенням місцевим господарським судом позовних вимог в
частині виселення відповідача з нежитлового приміщення, що є предметом договору
від 12.03.2007 та розташоване за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул.
Пушкіна, 10А.

Також, при звернені до місцевого
господарського суду з даним позовом позивачем заявлена вимога про стягнення з
відповідача 1114,89 грн. пені, яка нарахована за період з жовтня 2007 року по
березень 2008 року у розмірі 1% від суми заборгованості з урахуванням індексу
інфляції.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється
за згодою сторін.

Розмір  пені,
передбачений статтею  1  цього Закону,
обчислюється  від  суми
простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової
ставки   Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Приписами ч. 6 ст. 232 ГК України
встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

З огляду на зазначене вище, колегія
суддів апеляційного господарського суду вважає, що згідно з вірним арифметичним
розрахунком з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі
10,56 грн., яка нарахована з додержанням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України та ст. 3
Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань»за період з 01.10.2007 по 01.03.2008 в межах заявлених позовних вимог
за обліковою ставкою НБУ 8,0% за період з 01.10.2007 по 31.12.2007 та за
обліковою ставкою НБУ 10,0% за період з 01.01.2008 по 01.03.2008 року.

Не погоджуючись із рішенням
місцевого господарського суду від 07 липня 2008 року, фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 звернувся до Київського міжобласного апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду
Черкаської області від 07 липня 2008 р. у справі № 05/2223 та прийняти нове
рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, при цьому
обґрунтовуючи доводи, викладені в апеляційній скарзі Скаржник посилається на
те, що оскаржуване рішення прийняте судом з порушенням норм матеріального
права, оскільки при прийнятті рішення від 07.07.2008 місцевим господарським
судом не досліджено обставини походження майна, виселення з якого та стягнення
заборгованості за оренду якого є предметом позову у даній справі, та не
встановлено обставини щодо права власності на орендоване майно.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає доводи, викладені в апеляційній скарзі
необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 328 Цивільного
кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені
законом, зокрема із правочинів.

Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 01.04.2008, залишеним без змін ухвалою Апеляційного
суду Черкаської області від 29.05.2008, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розподіл спільного майна подружжя, визнання права власності на Ѕ частину грошового
вкладу та 1/6 частину житлового будинку, та за зустрічним  позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл
спільного майна подружжя, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, та зустрічний позов ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено частково, зокрема за ОСОБА_2 визнано
право власності на майно на суму 55102 грн. та виділено земельну ділянку
розміром 0,0017га по вул. Пушкіна, 10-А, м. Умань і розташований на ній кіоск
та будівельні матеріали (цеглу керамічну та пиломатеріали) на суму 29730, грн.

Статтею 35 Господарського
процесуального кодексу України встановлено, що рішення суду з цивільної справи,
що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів,
які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Таким чином, рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської області має приюдиційне значення для
господарського суду, а тому факт права власності на кіоск-приміщення, що є
предметом договору оренди від 12.03.2007, встановлений цим рішенням не потребує
дослідження господарським судом при вирішенні даного спору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 104 ГПК
України неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи є підставами
для скасування рішення місцевого господарського суду.

Частиною 2 ст. 103 ГПК України
встановлено, що апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної
скарги (подання) має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти
нове рішення.

З огляду на наведене, колегія
суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Черкаської області від
07 липня 2008 року у справі № 05/2223 задоволенню не підлягає, рішення
господарського суду Черкаської області від 07 липня 2008 року підлягає
частковому скасуванню.

Враховуючи наведене вище та
керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 ГПК України, Київський міжобласний апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1  на рішення
господарського суду Черкаської  області
від 07 липня 2008 року у справі № 05/2223 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Черкаської області від 07 липня 2008 року у справі № 05/2223 скасувати частково
в частині стягнення заборгованості та пені.

3. Прийняти нове рішення у справі №
05/2223 щодо стягнення заборгованості та пені.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_1) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_2) 282,26 грн. (двісті вісімдесят дві грн.
26коп.) боргу, 63,74 грн. (шістдесят три грн. 74 коп.) інфляційних
втрат, 10,56 грн. (десять грн. 56коп.) пені, 104,05 грн.
(сто чотири грн. 05коп.) витрат по сплаті державного мита та 22,04 грн.
(двадцять дві грн. 04коп.) витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

В іншій частині позову відмовити.

4. В частині виселення фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 з нежитлового приміщення (кіоск), що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, рішення господарського суду Черкаської області від 07 липня
2008 року у справі № 05/2223 залишити без змін.

5. Господарському суду Черкаської
області видати накази на виконання постанови Київського міжобласного
апеляційного господарського суду у справі № 05/2223.

6. Матеріали справи № 05/2223 повернути
до господарського суду Черкаської
області.

Постанова набирає чинності з
моменту її проголошення.

Головуючий суддя:
Шкурдова  Л. М.

Судді:                                                                                                    Ільєнок
Т.В.

Тарасенко К. В.

Дата
відправки  15.09.08