ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.08 Справа № 22/429/07

Суддя

Позивач:

Концерн “Міські теплові мережі”,

69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137,

Відповідач:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Сплав-33”,

Юридична адреса: 69118, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 1,

Фактична адреса: 69027, м. Запоріжжя, вул. Космічна, 34,

Про:

стягнення 963,11 грн.

Суддя Скиданова Ю.О.

Представники сторін:

від позивача: Алілуєв Д.Ю., довіреність № 6728/27 від 14.12.2006 р.

від відповідача: Колосюк Л.М., довіреність № 1 від 27.03.2006 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 963,11 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію за Договором № 1949-К на постачання теплової енергії від 01.12.2002 р..

Ухвалою суду від 07.11.2007 р. порушено провадження у справі № 22/429/07, судове засідання призначено на 13.12.2007 р.. Розгляд справи відкладався до 08.01.2008 р.

У судовому засіданні 08.01.2008 р. розгляд справи закінчено, відповідно до ст. 85 ГПК України суддею оголошено вступну та резолютивну частини рішення за згодою представників сторін.

За клопотанням сторін судовий розгляд справи проводився без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Позивач у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги, обґрунтовує їх ст.ст. 509, 526, 530, 625 ЦК України, ст. 193, 276 ГК України, умовами договору про постачання теплової енергії № 1949-К від 01.12.2002 р. та підтримує їх з підстав, що викладені в позовній заяві. Позивач пояснив суду, що 01.12.2002 р. між сторонами було укладено договір № 1949-К про постачання теплової енергії. Посилаючись на п. 3.2.2 та п. 6.5 Договору, позивач обґрунтовує незаконність дій щодо невиконання відповідачем взятих на себе згідно з договором зобов’язань по оплаті спожитої теплової енергії в обсягах та терміни, передбачені договором. Позивач вказує, що відповідачу було поставлено теплової енергії за загальний період з 01.01.2006 р. по 31.10.2006 р. на суму 963,11 грн..

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 963,11 грн..

Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просить суд відмовити у позові у повному обсязі, посилаючись на те, що теплова енергія, поставлена позивачем відповідачу, не відповідає встановленим санітарним нормам. Письмового відзиву відповідач суду не надав, а саме, протягом опалювального сезону у приміщенні відповідача був дуже низький температурний режим.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.12.2002 р. між Концерном “Міські теплові мережі” в особі ТОВ “Запорізька міська енергетична компанія” (енергопостачальна організація, позивач у справі) та товариством з обмеженою відповідальністю “Сплав-33” (споживач, відповідач у справі) був укладений договір № 1949-К про постачання теплової енергії (далі - Договір).

Згідно з розділом 1 Договору позивач взяв на себе зобов’язання постачати відповідачу теплову енергію та гарячу воду в потрібних йому обсягах, а відповідач зобов’язується прийняти та передати по своїм мережам теплову енергію та гарячу воду населенню.

Відповідно до п. 3.2.2 Договору відповідач взяв на себе зобов’язання виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Згідно з п. 6.1 Договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів відділом цін Облдержадміністрації.. Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.2 Договору).

Позивач відповідно до п. 6.3 Договору після сьомого числа місяця, наступного за розрахунковим, надає відповідачу рахунок за фактично спожиту населенням теплову енергію, акт виконаних робіт і податкову накладну. Відповідач зобов’язаний до тринадцятого числа місяця, наступного за розрахунковим, оформити та повернути позивачу акт виконаних робіт, яким підтверджується обсяг фактично спожитої теплової енергії (п. 6.4 Договору). Підставою для розрахунків відповідача з позивачем є акт надання послуг, підписаний обома сторонами (п. 6.5 Договору).

На виконання вимог Договору, позивачем за період з 01.01.2006 р. по 31.10.2006 р. було поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 963,11грн., що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 6.5 Договору позивачем і відповідачем були підписані акти надання послуг на загальну суму 963,11 грн. (копії в матеріалах справи).

Відповідач взяті на себе договірні зобов’язання по оплаті отриманої від позивача теплової енергії за вказаний період не виконав.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач свої зобов’язання за Договором не виконав, документальних доказів погашення боргу суду не надав.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену теплову енергію за загальний період з 01.01.2006 р. по 31.10.2006 р. складає 963,11грн.

Згідно зі ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник), зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічний припис містить Цивільний кодекс України, ст. 526 якого передбачає, що обов’язки повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк у відповідності із вказівкою закону або договору.

Факт заборгованості відповідача в сумі 963,11 грн. підтверджується матеріалами справи.

Посилання відповідача на той факт, що теплова енергія, поставлена позивачем відповідачу протягом спірного періоду, не відповідає встановленим санітарним нормам, не приймаються судом до уваги, оскільки відповідач відповідно до ст. 33 ГПК України не надав суду документального підтвердження своїх заперечень.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 526 ЦК України, ст.ст. 173, 193 ГК України; ст. ст. 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд:

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Сплав-33” (юр. адреса: 69118, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 1; факт. адреса: 69027, м. Запоріжжя, вул. Космічна, 34; р/р 0222 в відділенні АК ПІБ, МФО 313344, ) на користь Концерну “Міські теплові мережі” (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; р/р 0001 в АКБ “Індустріалбанк” м. Запоріжжя, МФО 313849, ) 963 (дев’ятсот шістдесят три) грн. 11 коп. основного боргу, 102 (сто дві) грн. 00 коп. державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. інформаційно-технічних послуг по забезпеченню судового процесу. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення оформлено і підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 25.01.2008 р..

Суддя Ю.О. Скиданова