ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.08.08 Справа №25/81/06-19/103/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Кричмаржевський В.А. судді Кричмаржевський В.А. , Мірошниченко М.В. , Хуторной В.М.

при секретарі Акімової Т.М.

за участю представників:

кредитора - Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції, м.Мелітополь Запорізької області – Капіноса С.Б., нач.юр.відділу, дов.№4136 від 12.02.2008р.

кредитора - ТОВ. „Торговий дім „Автокольорлит” - Ульченко Л.П., дов.№78 від 31.08.2006р.

кредитора - ТОВ. „Товари народного вжитку” - Піддубної І.В., дов.№033/87 від 15.04.2008р.

боржника - Турчинова С.В., дов.№033/105 від 12.05.2008р.; - Ульченко Л.П., дов.№033/370 від 24.12.2007р.

розпорядника майна - Кравченка Р.М. (арбітражного керуючого)

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи та апеляційну скаргу Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції, м.Мелітополь Запорізької області

на ухвалу господарського суду Запорізької області від 19.05.2008р.

у справі № 25/81/06-19/103/08

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю „Литво”, м.Мелітополь Запорізької області

Установив:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.05.2008р. у справі №25/81/06-19/103/08 (суддя Даценко Л.І.) про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю „Литво”, м.Мелітополь Запорізької області, затверджена мирова угода, провадження у справі припинено, також припинені повноваження керуючого санацією та розпорядника майна боржника.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, один з кредиторів – Мелітопольська об'єднана державна податкова інспекція (далі-Мелітопольська ОДПІ) оскаржила її в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного господарського суду, зазначивши, що місцевий господарський суд при затвердженні мирової угоди допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

У поданій апеляційній скарзі заявник посилається на те, що судом першої інстанції ухвалою від 29.04.2008р. (а.с.112 т.10) призначений розгляд на один і той же день скарги Мелітопольської ОДПІ на дії керуючого санацією та мирової угоди, а саме, на 19.05.2008р. на 15-00год. та 15-30год. відповідно. При чому ухвала суду прийнята на підставі статей 5, 21, 35-38 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі-Закон) та статті 86 Господарського процесуального кодексу України. Вважає, що застосовані фактично норми процесуального права, які передбачають розгляд мирової угоди, а не розгляд скарги на дії керуючого санацією.

Податковій інспекції невідомо про існування мирової угоди, направленої до місцевого господарського суду 21.01.2008р., до інспекції надійшла лише копія мирової угоди без дати та місця укладення.

Вважає, що судом першої інстанції не досліджено порядку укладення мирової угоди, на його думку, збори кредиторів, на яких був обраний склад комітету кредиторів, були неповноважними, оскільки переобрання членів комітету кредиторів не відповідає ч.5 ст.16 Закону.

Заявник вважає, що умови прощення боргу перед податковою інспекцією не відповідають діючому законодавству, наявність підпису мирової угоди начальником податкової інспекції є обов'язковою. Просить скасувати оскаржену ухвалу та поновити провадження у справі.

У відзивах на апеляційну скаргу боржник в особі керуючого санацією та кредитор – ТОВ. „Товари народного вжитку” зазначили, що вважають ухвалу такою, що винесена без порушень норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу необґрунтованою. На їх думку комітет кредиторів, який прийняв рішення про укладення мирової угоди, є легітимним, а незгода інспекції з мировою угодою, якою списані вимоги податкового органу, що включені до шостої черги, не є підставою для скасування ухвали про затвердження мирової угоди, так як мирова угода повною мірою відповідає чинному законодавству, і спрямована на збереження підприємства-боржника як суб'єкта підприємницької діяльності – платника податків. Просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду – залишити без змін.

У судовому засіданні представники заявника апеляційної скарги, кредиторів, боржника підтримали доводи та заперечення, що викладені в апеляційній скарзі та відзивах на неї.

За розпорядженням першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду №1417 від 04.08.2008р. справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кричмаржевського В.А. (головуючого), Мірошниченка М.В. та Хуторного В.М.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення скарги з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.09.2006р. на перших зборах кредиторів (протокол №1) обрано комітет кредиторів у складі трьох осіб, а саме: - ТОВ. „Торговий дім „Автокольорлит”, ТОВ. „Товари народного вжитку” та ЗАТ „Запорізький автомобілебудівний завод”.

В ході реалізації плану санації боржника у повному обсязі здійснені розрахунки із ЗАТ „Запорізький автомобілебудівний завод” шляхом передачі останньому активів (майна) та зарахування зустрічних однорідних вимог. Також були проведені розрахунки шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог з кредитором у справі – ТОВ.„Металург-сервіс”. Були повністю погашені грошові вимоги Мелітопольської ОДПІ у розмірі 396.420,20грн., які відносяться до третьої черги задоволення вимог кредиторів.

У зв'язку з тим, що кредиторські вимоги перед ЗАТ „Запорізький автомобілебудівний завод”, ТОВ.„Металург-сервіс” та Мелітопольською ОДПІ (основний борг (третя черга) – без врахування штрафних санкцій) боржником були погашені, і у голови комітету кредиторів - ЗАТ „Запорізький автомобілебудівний завод” відсутній інтерес до цієї справи, кредитори за ініціативою керуючого санацією вирішили обрати новий склад комітету кредиторів, про час і місце проведення зборів були письмово повідомлені усі кредитори у справі.

Згідно з протоколом зборів кредиторів №2 від 14.04.2008р. (а.с.21-23 т.10) до нового складу комітету увійшли: ТОВ. „Торговий дім „Автокольорлит” та ТОВ. „Товари народного вжитку”.

На засіданні комітету кредиторів, яке відбулося 15 квітня 2008р. (протокол №6, а.с.71-73 т.10), обрано голову комітету кредиторів, прийнято рішення про укладення мирової угоди між боржником та кредиторами на умовах прощення (списання) боргів на загальну суму – 769.106,78грн., а саме: перед ТОВ. „Торговий дім „Автокольорлит” – 106.224,76грн. (четверта черга), ТОВ. „Товари народного вжитку” – 250.000,02грн. (четверта черга), та перед Мелітопольською ОДПІ – 412.822грн., підписання мирової угоди від імені кредиторів доручено представникові голови комітету кредиторів - ТОВ. „Товари народного вжитку”.

З метою погодження або надання заперечень на адресу Мелітопольської ОДПІ надіслана копія мирової угоди (а.с.75 т.10).

21.04.2008р. до місцевого господарського суду за підписом керуючого санацією, розпорядника майна та представника голови комітету кредиторів надійшли клопотання про затвердження мирової угоди (а.с.19-20 т.10) та мирова угода (а.с.76-80 т.10).

23.04.2008р. до суду надійшла скарга Мелітопольської ОДПІ (а.с.89-91 т.10) на дії керуючого санацією Щербини О.В. щодо незаконності скликання ним зборів кредиторів на 14.04.2008р. з порядком денним: „Переобрання членів комітету кредиторів”.

У скарзі Мелітопольська ОДПІ просила визнати дії керуючого санацією - Щербини О.В. щодо скликання та проведення зборів кредиторів 14.04.2008р. незаконними та збори кредиторів від 14.04.2008р. неповноважними.

Колегія суддів, оцінюючи зміст апеляційної скарги Мелітопольської ОДПІ, дійшла наступного висновку.

В апеляційній скарзі крім нібито незаконного укладення мирової угоди, йдеться мова і про незаконне проведення зборів кредиторів, що відбулися 14.04.2008р., і на яких обраний новий склад комітету кредиторів.

Як встановлено апеляційним судом, скарга на дії керуючого санацією ТОВ.„Литво” щодо скликання та проведення зборів кредиторів з метою обрання нового складу комітету кредиторів, розглядалася місцевим господарським судом в окремому судовому засіданні, про що свідчать ухвала від 19.05.2008р. та протокол судового засідання (а.с.105-106 т.10), за результатами якого прийняте рішення, яким у задоволенні скарги відмовлено.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Факти, які відповідно до закону вважаються встановленими, не доводяться при розгляді справи. Таке припущення може бути спростовано в загальному порядку.

Таким чином, оскільки діям керуючого санацією щодо проведення зборів кредиторів 14.04.2008р. та обрання на них нового складу комітету кредиторів оцінка була надана в окремому судовому засіданні, за результатами якого прийняте рішення, ухвала за наслідками розгляду скарги не оскаржена в апеляційному порядку та набрала чинності, то підстав для перегляду викладених в апеляційній скарзі фактів щодо проведення зборів кредиторів немає.

Колегія суддів вважає за необхідне надати правову оцінку лише ухвалі місцевого господарського суду від 19.04.2008р., якою затверджена мирова угода та припинено провадження у справі (а.с.108-111 т.10).

Відповідно до статей 1, 35 Закону під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та (або) розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється угодою сторін.

Мирова угода створює баланс інтересів, і є підсумком усієї процедури банкрутства. Така угода є результатом усіх проведених спеціальних заходів по фінансовому оздоровленню боржника, передбачених процедурою банкрутства. Основна мета мирової угоди - за рахунок часткового обмеження прав кредиторів сплатити борг і зберегти господарюючий суб’єкт.

Виходячи зі змісту ч.3 статті 38 Закону, господарський суд при розгляді мирової угоди зобов’язаний дослідити умови мирової угоди на предмет їх відповідності чинному законодавству, а також перевірити порядок проведення зборів кредиторів та встановлений Законом порядок укладення мирової угоди.

По суті мирова угода фіксує волевиявлення сторін, що спрямоване на припинення провадження у справі про банкрутство та вирішення спірних правовідносин між сторонами.

Відповідно до частини 3 статті 35 Закону рішення про укладення мирової угоди від імені кредиторів приймає комітет кредиторів більшістю голосів кредиторів - членів комітету і вважається прийнятим за умови, що всі кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна, висловили письмову згоду на укладення мирової угоди.

Мирову угоду від імені кредиторів підписує голова комітету кредиторів.

Від імені боржника рішення про укладення мирової угоди приймається керівником боржника чи арбітражним керуючим (керуючим санацією, ліквідатором), які відповідно до Закону виконують повноваження керівника боржника та органів управління боржника.

Оскільки мирова угода одночасно є і правочином і судовою процедурою у справі про банкрутство, господарський суд, розглядаючи клопотання про затвердження мирової угоди, має перевірити: правомірність прийнятого комітетом кредиторів рішення, зокрема: чи було засідання комітету кредиторів правомочним, чи є повноваження у представників кредиторів брати участь у засіданнях комітету кредиторів та приймати рішення про укладення мирової угоди тощо, повноваження особи, яка є головою комітету кредиторів, дотримання порядку прийняття рішення про укладення мирової угоди, встановленого статтями 35-37 Закону, чи не суперечать умови мирової угоди законодавству, чи не порушує мирова угода права кредиторів або інших осіб.

Застосовані в угоді певні елементи цивільного права: відступне, прощення боргів, новація (заміна даного зобов’язання іншим), виконання зобов’язання іншою особою має публічно-правове забарвлення, тому що в основі їх впливу лежить не добровільний, а примусовий характер. Воля більшості учасників бере верх над меншістю.

Закон встановлює тільки істотні умови мирової угоди (розстрочка, відстрочка, прощення боргів). Інші конкретизуючі умови угоди не встановлюються і не нав’язуються правовою нор мою, а визначаються учасниками угоди самостійно шляхом різно го роду погоджень.

Вищезазначене надає змогу кваліфікувати мирову угоду як господарський договір, що переважно містить публічно-правову основу та елементи приватноправового характеру. Миро ва угода - це насамперед господарсько-правовий договір, що не се господарсько-процесуальне навантаження. Укладаючи її, сто рони - кредитори та боржник домовляються про шляхи виходу з процедури банкрутства, про умови та порядок оплати боргу, спосіб фінансового оздоровлення.

У мировій угоді містяться належні та можливі умови. Мирова угода повинна містити положення про розмір, порядок та строки виконання зобов’язань боржника; відстрочку або розстрочку, прощення (списання боргів та їх частини). Вона може містити умови про виконання зобов’язань боржника третіми особами; обмін вимог кредиторів на акції боржника; задоволення вимог кредиторів іншими способами, які не можуть суперечити зако нодавству.

Рішення про укладення мирової угоди приймається не всіма кредиторами, а більшістю комітету кредиторів, причому більшістю не в кількості кредиторів, а голосів конкурсних креди торів комітету кредиторів. А умови мирової уго ди поширюються на всіх кредиторів, у тому числі на тих, що не брали участі у голосуванні або які голосували проти.

Мирова угода має бути комплексним договором, у якому переплітаються інтереси всіх учасників процедури банкрутства: кредиторів, боржника, власника, інвесторів тощо. У такій угоді зобов’язання між учасниками повинні бути чітко регламентовані для запобігання виникнення додаткових спорів.

Від імені боржника у процедурі санації правом підпису володіє керуючий санацією.

Згідно зі статтею 4 Закону мирова угода є процедурою банкрутства. Тому слід розрізняти мирову угоду як процесуальну угоду і як про цедуру банкрутства. Процедура мирової угоди являє собою поря док досягнення домовленості між кредиторами та боржниками про умови відстрочки (розстрочки), прощення боргів, а також процес затвердження господарським судом цієї мирової угоди.

Основне значення мирової угоди полягає в тому, що вона є ме ханізмом фінансового оздоровлення фінансово неспроможних підприємств.

Матеріали справи свідчать, що до комітету кредиторів входять два кредитори: ТОВ. „Торговий дім „Автокольорлит” та ТОВ. „Товари народного вжитку”.

Саме цим складом комітету кредиторів було прийняте рішення про затвердження мирової угоди (а.с.71-73 т.10).

Як вже зазначалось вище, законність обрання нового складу комітету кредиторів перевірялась судом першої інстанції при розгляді скарги на дії керуючого санацією, ухвала набрала законної сили.

Варто зазначити, що саме протокол комітету кредиторів є документом, який фіксує волевиявлення всіх кредиторів у справі, які представлені комітетом кредиторів.

Пунктом 8 статті 16 Закону встановлено, що до компетенції комітету кредиторів належить підготовка та укладення мирової угоди. У подальшому при прийнятті рішення щодо цього комітет кредиторів діє шляхом подання відповідного клопотання до господарського суду або уповноважує на це арбітражного керуючого, який приймає участь у справі.

На виконання рішення комітету кредиторів керуючим санацією, розпорядником майна та головою комітету кредиторів до господарського суду Запорізької області подане клопотання про затвердження мирової угоди (а.с.19-20 т.10), до якої додані текст мирової угоди, протокол засідання комітету кредиторів від 15.04.2008р. та список кредиторів підприємства боржника.

Із матеріалів справи та змісту мирової угоди вбачається, що зобов'язання першої та другої черги відсутні.

До третьої черги відносяться грошові вимоги Мелітопольської ОДПІ у розмірі – 396.420,20грн. У ході реалізації плану санації боржник двома платіжними дорученнями - №1065 від 27.03.2008р. та №1157 від 11.04.2008р. погасив цей податковий борг. А тому зобов'язання третьої черги також відсутні.

Загальний розмір вимог четвертої черги становить – 8.657.682,89грн., з яких: перед ТОВ. „Товари народного вжитку” – 3.620.221,66грн., перед ТОВ. „Торговий дім „Автокольорлит” – 431.233,38грн., перед ТОВ. „Металург-сервіс” – 68.504,78грн., і перед ЗАТ „Запорізький автомобілебудівний завод” – 4.537.723,07грн.

В період здійснення процедури санації боржник здійснив часткове погашення зобов’язань четвертої черги, застосовуючи механізми погашення заборгованості, що було передбачено планом санації.

Сума непогашених боржником зобов’язань перед кредиторами четвертої черги на момент укладення цієї мирової угоди складає 356.224,78грн., зокрема: перед ТОВ.„Торговий дім „Автокольорлит” – 106.224,76 грн., та перед ТОВ. „Товари народного вжитку” –250.000,02 грн.

Погашення зобов’язань перед кредиторами четвертої черги відбувалося за рахунок:

До зобов’язань боржника, що їх відповідно до ч.1 ст.31 Закону про банкрутство повинно бути задоволено в п’яту і наступні черги, відносяться зобов’язання щодо погашення вимог Мелітопольської об’єднаної державної податкової інспекції із сплати штрафних санкцій за порушення податкового законодавства (шоста черга) у сумі 412.822,00 грн.

Зазначені зобов’язання на момент укладення цієї мирової угоди є непогашеними у повному обсязі.

Згідно з умовами мирової угоди залишок вищевказаних грошових вимог кредиторів четвертої та третьої черг, до якої включені вимоги Мелітопольської ОДПІ у вигляді штрафних санкцій, підлягають прощенню, тобто, списанню.

Отже, Закон про банкрутство дозволяє прощати, розстрочувати та відстрочувати борги перед кредиторами у будь-якій послідовності та у будь-якому розмірі.

Єдиним винятком з цього правила є положення частини 3 статті 36, відповідно до якої для конкурсних кредиторів, що не брали участі у голосуванні або проголосували проти укладання мирової угоди, не можуть бути встановлені умови гірші, ніж для кредиторів, які висловили згоду на укладання мирової угоди, вимоги яких віднесені до однієї черги.

Кредитор у скарзі зазначає, що умови мирової угоди, що передбачають прощення (списання) у повному обсязі вимог Мелітопольської ОДПІ, які віднесено до шостої черги, суперечать ч.2 ст.36 Закону про банкрутство.

Але колегія суддів звертає увагу податкової інспекції на те, що на момент винесення оскарженої ухвали, згідно з п.14 статті 67 Закону України „Про державний бюджет України на 2008рік” та про внесення змін до деяких законодавчих актів України” дія частини другої статті 36 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” була зупинена на 2008 рік. Тобто, на той час норма, яка передбачала обов'язкове погодження мирової угоди з податковим органом, не діяла.

Дія частини 2 статті 36 Закону відновлено лише згідно із Законом №309-VI від 03.06.2008р.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає, що умови мирової угоди відповідають вимогам діючого законодавства.

У судовому засіданні представником боржника надано рішення Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції від 10.06.2008р. №17885/24010, за яким штрафні санкції у розмірі 412.822грн., що нараховані боржникові та включені до реєстру вимог кредиторів, і за умовами мирової угоди підлягають прощенню, вже списані.

Враховуючи те, що мирова угода має на меті збереження боржника як господарюючого суб'єкта - платника податків, відновлення його платоспроможності, створення робочих місць, регулярну виплату працівникам заробітної плати, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали господарського суду Запорізької області.

Керуючись статтями 101-106 ГПК України, Запорізький апеляційний господарський суд -

Постановив:

Апеляційну скаргу Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції, м.Мелітополь Запорізької області, залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 19.05.2008р. у справі №25/81/06-19/103/08 залишити без змін.

Головуючий суддя Кричмаржевський В.А.

судді Кричмаржевський В.А.

Мірошниченко М.В. Хуторной В.М.