ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2008
Справа № 23/171-08

Дніпропетровський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді:  Лотоцької Л.О.  (доповідач)

суддів: Бахмат Р.М., Євстигнеєва О.С.

При
секретарі судового засідання Ролдугіній Н. В.

За участю представників сторін, які
були присутні в судовому засіданні 29.07.2008 року:

від позивача
за первісним позовом: ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1 від 17.10.95,  фіз.особа;

від
відповідача за первісним позовом: ОСОБА_2 паспорт НОМЕР_2  від 18.02.05,
фіз.особа;

від третьої особи: не
з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1 на рішення господарського суду Дніпропетровської
області від 17.06.2008 року у справі № 23/171-08

за
позовом: Фізичної
особи-підприємцяОСОБА_1, АДРЕСА_1

до
відповідача: Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1

третя
особа: Криворізька
міська рада, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про
визнання недійсним
договору суборенди земельної ділянки від 28.08.2005 року

за
зустрічним позовом:
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1

до
відповідача: Фізичної
особи-підприємцяОСОБА_1, АДРЕСА_1

про доповнення тексту договору суборенди
земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

В
квітні 2008 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась в господарський
суд Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки, укладеного
28.08.2005 року між позивачем та відповідачем.

В
травні 2008 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернулась в господарський
суд Дніпропетровської області з зустрічною позовною заявою, в якій просила
доповнити текст договору суборенди земельної ділянки від 28.08.2005 року,
укладений між позивачем та відповідачем у розділі “підписи сторін”, словами:
“підписано ОСОБА_3 за ОСОБА_2. на підставі довіреності від 19.07.2005 року,
посвідченої приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_4, регістраційний НОМЕР_1”; датою набуття
правової сили доповнень до договору встановити 28.08.05.

Рішенням
господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2008 року (суддя
Добродняк І. Ю.) задоволено позовні вимоги Фізичної особи-підприємцяОСОБА_1:
визнано договір суборенди земельної ділянки від 28.08.2005 року, укладений  між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2недійсним; стягнено з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємцяОСОБА_1  -  85,
00 грн. державного мита та 118,00 грн. -витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу. В задоволенні зустрічного позову Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 відмовлено.

Не
погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Фізична особа -
підприємець ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення
господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2008 року скасувати та
прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову позивачу відмовити у повному
обсязі та задовольнити зустрічний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2. Скаржник
зазначає, що спірний договір суборенди
земельної ділянки підписано ОСОБА_3 на підставі довіреності від
19.07.2005 року, посвідченої приватним нотаріусом Криворізького нотаріального
округу Дніпропетровської області
ОСОБА_4. за НОМЕР_1, де вказано, що позивач надала ОСОБА_3право
оформлення та підписання договору суборенди земельної ділянки з правом подання
та отримання від імені позивачки заяви, довідки, інших документів в усіх
відповідних організаціях та установах, розписуватись за позивачку, підписувати
всі необхідні документи, договори, акти, угоди і виконувати всі інші дії,
пов'язані з наданою довіреностю. У підтвердження волевиявлення сторін суду було
надано копію довіреності на право укладення договору суборенди та копію
розписки про прийняття позивачем відОСОБА_2авансу у сумі еквівалентній 2000
доларів США за укладення договору суборенди спірної земельної ділянки. Обидва
документи свідчать про те, що позивач усвідомлювала правові наслідки правочину
та була вільна у своєму рішенні. Крім того, скаржник зазначає, що на протязі
2005-2008 років він сплачував до Державного бюджету орендну плату за землю.

У
відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення господарського суду
Дніпропетровської області залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Позивач зазначає, що підписи від імені ОСОБА_1., які розташовані на договорі
суборенди земельної ділянки від 28.08.2005 року та акті прийому-передачі
орендованої земельної ділянки згідно договору суборенди б/н від 28.08.2005 року
виконані не громадянкою ОСОБА_1, а іншою особою, тобто волевиявлення  учасника правочину -ОСОБА_1. на укладення
договору суборенди земельної ділянки від 28.08.2005 року відсутнє, що є
підставою недійсності спірного договору.

Ухвалою
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.07.2008 року
апеляційна скарга була прийнята до розгляду, її розгляд було призначено у
судовому засіданні на 29.07.2008 року, в якому оголошувалась перерва до
05.08.2008 року.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши відповідність оскарженого рішення
нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних
підстав:

На
підставі рішення Криворізької міської ради від 25.05.2005 року № 3175 між
Криворізькою міською радою - орендодавець та Приватним підприємцем ОСОБА_1
-орендар був укладений 17.06.2005 року договір оренди земельної ділянки,
відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне
користування земельну ділянку загальною площею 1909 м2, що
розташована по АДРЕСА_1 для розміщення автостоянки та будівлі КПП як
тимчасового об'єкту (пункт 1.1, 2.1 договору).

Кадастровий
номер ділянки  - НОМЕР_1

Договір
укладено на п'ять років.

Пунктом
8.2 договору орендарю надано право передавати земельну ділянку або її частину
без зміни цільового призначення в користування іншій особі (суборенда).

28.08.2005
року між Приватним підприємцем ОСОБА_1 -орендар та Приватним підприємцем
ОСОБА_2-суборендар був укладений договір суборенди земельної ділянки, згідно з
яким орендар на підставі  рішення міської
ради від 25.05.2005 року № 3175 та договору оренди земельної ділянки від
17.06.2005 року надав, а суборендар прийняв в короткострокове платне користування
земельну ділянку загальною площею 1909 м2 для розміщення автостоянки
та будівлі КПП як тимчасового об'єкту, що розташований поАДРЕСА_1

Кадастровий
номер ділянки - НОМЕР_1

Договір
укладено по 16.06.2010 року.

Договір
зареєстровано у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії
«Центр Державного земельного кадастру»26.10.2005 року заНОМЕР_2

За
актом приймання-передачі орендованої земельної ділянки від 28.08.2005 року
орендар передав, а суборендар прийняв зазначену земельну ділянку.

Позивачка,
посилаючись на те, що вона спірний договір не підписувала, не вчиняла жодних
дій, які б були спрямовані на укладення договору суборенди земельної ділянки,
не надавала довіреності щодо його підписання будь-яким іншим особам, просила
визнати договір суборенди земельної ділянки від 28.08.2005 року недійсним на
підставі частин 1,3 статті 215, частини 3 статті 203 Цивільного кодексу
України.

Відповідно
до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового
процесу.

Статтею
32 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на
яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються
такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;
поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому
процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін
та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені
письмово.

Письмовими
доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають
значення для правильного вирішення спору (стаття 36 Господарського
процесуального кодексу України).

Аналізуючи
подані сторонами докази в їх сукупності відповідно до вимог статті 43
Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний
господарський суд вважає, що позовні вимоги за основним позовом не підлягали
задоволенню з огляду на наступне:

В
силу статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав
та обов'язків.

Відповідно
до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно
з висновком спеціаліста Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру
від 02.04.2008 року підписи від імені ОСОБА_1., що розташовані у договорі
суборенди земельної ділянки від 28.08.2005 року та акти приймання-передачі
вказаної земельної ділянки від 28.08.2005 року вчинені не гр. ОСОБА_1, а іншою
особою.

Як
вбачається з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від
14.11.2007 року, яка оцінюється Дніпропетровським апеляційним господарським
судом  як письмовий доказ у справі,
розглядом письмової заяви гр. ОСОБА_1. було встановлено, що 20.06.2005 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2. було досягнуто усної згоди щодо  передачі останній зазначеної земельної
ділянки у довгострокову суборенду. Також в якості оплати майбутнього договору
суборенди земельної ділянки. ОСОБА_1отримала відОСОБА_2відповідно до розписки,
2000 доларів США. В подальшому, 25.08.2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. був
укладений договір суборенди зазначеної вище земельної ділянки, який
зареєстрований в Державному земельному кадастрі 26.10.2005 року заНОМЕР_2 Від
імені ОСОБА_1. спірний договір суборенди підписувала ОСОБА_3, яка діяла на
підставі довіреності НОМЕР_1 від 19.07.2005 року, яку  видала ОСОБА_1в присутності приватного
нотаріуса ОСОБА_4. Згідно зазначеної довіреності  ОСОБА_3 була офіційним представником ОСОБА_1.
у Криворізькій міській раді, нотаріальній конторі, земельному кадастрі з
питання підписання та оформлення договору суборенди земельної ділянки,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 площею 1909 м2, що підтверджується
поясненнямиОСОБА_3

09.11.2007
року дія вказаної довіреності припинено на підставі заяви ОСОБА_1.

Матеріали
справи містять довіреність від 19.07.2005 року, якою ОСОБА_1 уповноважила
ОСОБА_3 бути представником гр. ОСОБА_1. в Криворізькій міській раді,
нотаріальній конторі, земельному кадастрі з питання підписання та оформлення
договору суборенди земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 площею
1909 м2. Для цього їй було надано право подавати та отримувати від
імені ОСОБА_1.  заяви, довідки, інші
документи в усі відповідні організації та установи, розписуватися за ОСОБА_1,
сплачувати необхідні платежі, підписувати необхідні документи, договори, акти,
угоди і виконувати усі інші дії, пов'язані з цією довіреністю.

Довіреність
посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_4. та зареєстрована в реєстрі за НОМЕР_1.

Викладена
в довіреності фраза «…бути моїм представником … з питання підписання та
оформлення договору суборенди земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 площею 1909
м2…»свідчить про намір позивачки на надання зазначеної земельної ділянки
в суборенду та надання права підписання договору суборенди та його оформлення
(реєстрації) у відповідних органах саме на ОСОБА_3

Про
намір позивачки надати спірну земельну ділянку в суборенду ОСОБА_2 свідчить і
розписка від 20.06.2005 року на отримання позивачкою відОСОБА_22000 доларів
США.

З
огляду на викладене, Дніпропетровський апеляційний господарський суд вважає, що
посилання позивачки на відсутність волевиявлення на вчинення правочину,
укладення договору суборенди земельної ділянки від 28.08.2005 року, є
безпідставним та таким, що спростовується матеріалами справи.

Договір
суборенди земельної ділянки від імені позивачки підписаний повноважною особою
ОСОБА_3, що діяла на підставі довіреності від 19.07.2005 року.

В
силу частини 1 статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є
правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право
вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Статтею
239 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, вчинений представником,
створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він
представляє.

Вчинений
представником позивача ОСОБА_3 правочин -договір суборенди земельної ділянки
від 28.08.2005 року створив для особи, яку представляв -позивачки у справі
певні права та обов'язки.

На
протязі листопада 2005 року -травня 2008 року суборендар ОСОБА_2сплачувала до
бюджету орендну плату за земельну ділянку, що розташована по вул. Сахарова, як
це передбачено умовами договору суборенди. Всього сплачено до бюджету 8 245,20
грн., що підтверджується довідкою Центральної міжрайонної державної податкової
інспекції у м. Кривому розі № 12845/р/172 від 21.05.2008 року.

Позивачем
в період з грудня 2005 року по травень 2008 року орендна плата за орендовану
земельну ділянку не сплачувалась.

Після
укладення договору суборенди ОСОБА_2. були отримані у відповідних організаціях
технічні умови, необхідні для розробки робочого проекту для будівництва
автостоянки та будівлі КПП по вул. Сахарова, укладений договір на виконання
проектних робіт та здійснена їх оплата, отриманий висновок на проект
будівництва № 023 від 07.02.2006 року, оплачена експертиза робочого проекту.

Відповідно
до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього
Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не
вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може
бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний
судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною
3 статті 203 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивачка в
обґрунтування позовних вимог, встановлено, що волевиявлення учасника правочину
має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Цивільний
кодекс України дійсність правочину пов'язує з дійсністю елементів, з яких він
складається.

Зокрема,
недійсними є правочини з недоліками волі.

До
правочинів з недоліками у формуванні волі відносяться право чини, які вчинені
без внутрішньої волі особи на вчинення правочину.

Без
внутрішньої волі особи вичиняються правочини під впливом насильства (стаття 231
Цивільного кодексу України), в результаті зловмисної домовленості представника
однієї сторони з другою (стаття 232 Цивільного кодексу України) та вчинені
дієздатною особою, яка у момент вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та
не могла керувати ними.

Такі
правочини визнаються недійсними внаслідок того, що воля самої особи на вчинення
правочину відсутня, а волевиявлення, яке має місце, відображає не волю учасника
правочину, а волю якоїсь іншої особи, яка здійснює вплив на учасника правочину.

Спірний
правочин не є таким, який вчинений  без
внутрішньої волі особи на вчинення правочину, оскільки, як вже зазначалося,
вчинений представником орендаря відповідно до наданих йому повноважень.

За
таких обставин спірний правочин не може бути визнаний недійсним як такий, що
укладений за відсутністю вільного волевиявлення учасника правочину (частина 3
статті 203, стаття 215 Цивільного кодексу України).

З
огляду на викладене, позовні вимоги за первісним позовом задоволенню не
підлягали.

Позовні
вимоги за зустрічним позовом також не підлягали задоволенню з огляду на
наступне:

Згідно
зі статтею 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських
договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або
розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за
договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання
договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу
сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо
зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право
передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або
розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності
даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням
суду.

Позивачка
за зустрічним позовом доказів надіслання другій стороні за договором пропозицій
про внесення змін до договору не надала.

За
таких обставин у господарського суду відсутні правові підстави для задоволення
позовних вимог за зустрічним позовом.

Відповідно
до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в постанові № 11 від
29.12.1976 року, з наступними змінами, «Про судове рішення»Рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами
матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при
їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи
із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається
рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржуване
рішення прийнято місцевим господарським судом з неправильним застосуванням норм
матеріального права, за неповністю дослідженими обставинами справи.

Відмовляючи
у задоволенні зустрічного позову, суд в порушення вимог статті 84
Господарського процесуального кодексу України, не зазначив доводи, за якими
залишені без  задоволення позовні вимоги.

Наведене
відповідно до вимог статті 104 Господарського процесуального кодексу України є
підставою для скасування судового рішення.

Керуючись
статями 103-105 Господарського процесуального кодексу України,
Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну
скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1 задовольнити частково.

Рішення
господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2008 року у справі №
23/171-08 скасувати.

Прийняти
нове рішення.

В
позові про визнання недійсним договору
суборенди земельної ділянки від 28.08.2005 року відмовити.

В
задоволенні зустрічного позову відмовити.

Головуючий суддя
Л. О. Лотоцька

Суддя
Р. М. Бахмат

Суддя
О. С. Євстигнєєв