ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

04.04.2008

Справа №2-2/17962-2007

за позовом Закритого акціонерного товариства «Санаторій Карасан», (98541, АР Крим, м. Алушта, п. Утес),

до відповідача Приватного підприємства «Морський Бриз», (98655, АР Крим, м. Ялта, смт. Лівадія, вул. Виноградна, 8б; поштова адреса: 98600, АР Крим, м. Ялта, а/с № 328).

про стягнення 147645,64грн.

Суддя Толпиго В.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача - Щербинін Р.Є. – представник, дов. №10-1/336 від 09.10.2007р.

від відповідача - Остроушко М.М. – представник, дов. від 26.02.2008р.

Суть спору: Позивач – ЗАТ «Санаторій Карасан» звернувся до Господарського суду АР Крим із позовом у якому просить стягнути з відповідача – Приватного підприємства «Морський Бриз» 147645,64 грн. пені та штрафу по Договору № 7 від 24.04.2007р. з урахуванням інфляції та 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.04.2007р. між позивачем та відповідачем був укладений Договір № 7 про надання санаторно-курортних послуг. Предметом Договору (п.1.1., 1.2.) було, те, що відповідно з Договором Замовник тобто відповідач замовляє та оплачує, а Виконавець, тобто позивач за рахунок Замовника надає санаторно-курортні послуги у період санаторно-курортного сезону 2007 року. Позивач вказує на те, що відповідач неналежним чином виконав зобов’язання розділу 3 Договору (загальна сума Договору та порядок розрахунків), відповідно до банківських витягів прострочив виконання грошових зобов’язань, користувався та користується грошовими коштами. Крім того, відповідач не виконав зобов’язання, що передбачені підпунктами 2.3.2., 2.3.4., 2.3.1. Договору не сплатив санаторно-курортні послуг, не використав путівки, не направляв відпочиваючих відповідно до послуг, що замовлялися.

Заявою, наданою в судовому засіданні 04.3.2008р. позивач зменшив позовні вимоги, виключивши вимогу про стягнення річних та витрат від знецінення коштів внаслідок інфляції - 16393грн.64коп., збільшив розмір суми пені - просить стягнути 10475грн.82коп., всього просить стягнути з відповідача 132105грн.82коп., у тому числі штраф в розмірі - 121630грн. та пеня в розмірі 10475грн.82коп.

В судовому засіданні, що відбулось 01.4.2008р. представник позивача пояснив суду, що пеня стягується за порушення строків сплати авансових платежів та за порушення строку остаточного розрахунку, який передбачений п.3.5 договору.

Також, позивач пояснив суду, що додаткову угоду від 30.4.2007р. до договору №7 санаторій не підписував та голова правління Середюк А.Т. відповідно до статуту товариства не має повноважень на підписання такої угоди. Крім того, позивач повідомив про звернення до суду з позовом про визнання недійсною додаткової угоди від 30.4.2007 до договору № 7.

Відповідач позовні вимоги не визнає, посилаючись на внесення змін в умови договору, на відсутність заборгованості перед позивачем та на неспроможність вимог позивача стосовного того, що додаткова угода від 30.4.2007р. не підписувалась позивачем, позаяк у відповідача є оригінал вказаної угоди.

В судовому засіданні було об’явлено перерву до 01.4.2008р.

Після перерви засідання продовжено.

Інтереси позивача представляли в.о. голови правління Середюк А.Т., наказ від 03.10.2005р. у справі, Щербинін Р.Є. – представник, довіреність у справі.

Інтереси відповідача представляв той же представник.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд встановив:

За договором про надання послуг одна сторона зобов'язується за завданням другої сторони надати послугу, яка споживається в процесі здійснення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві послугу, якщо інше не встановлене договором. (ст.901 ЦК Україні).

24.4.2007р. між сторонами укладений договір № 7 про надання санаторно - курортних послуг.

При укладенні договору сторони встановили суму договору, сплату, розмір і порядок внесення авансових платежів, термін проведення остаточних розрахунків (п.п.3.1., 3.3.,3.4.,3.5. договору).

Зміна договору допускається з відома сторін, якщо інше не встановлене договором або законом, при зміні договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов, (ч1.ст.651, ч.1.ст.653 ЦК України).

30.4.2007р. підписано додаткову угоду до договору №7 про надання санаторно-курортних послуг, згідно якої внесені зміни в договір:

- сума договору визначена на рівні 674030грн.

- виключені пункти 3.3., 3.4., 3.5, 4.2., 4.3.

- змінений порядок і терміни оплати послуг: договір доповнений п.п.3.3.

З урахуванням заяви позивача від 04.3.2008р. б/н про зменшення позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 10475грн.82коп. за період з 28.4.2007р. до 31.10.2007р., обгрунтувавши правомірність вимоги наявністю в договорі від 24.4.2007р. № 7 умов про обов'язок відповідачем провести авансові платежі у розмірі 30% від загальної вартості договору протягом 5 банківських днів з моменту його підписання, другий авансовий платіж у розмірі 30% від загальної вартості договору до 01.7.2007р., остаточні розрахунки провести до 01.8.2007р.

В основу розрахунку пені позивач взяв суму 795660грн., як суму договору, і з урахуванням даної суми визначив розмір авансовіх платежів: 30% від 795660грн. складає 238698грн. і з цієї ж суми визначив останню суму, що підлягає сплаті у відповідності с п. 3.5. договору: 318264грн. (як різницю між сумою договору і що підлягають сплаті авансовими платежами – ( 238698х2 = 477 396грн.).

Правомірність числення пені з розрахунку 795660грн., як з суми договору, позивач пояснив тим, що на підставі листа відповідача від 01.6.2007р. про перегляд умов договору, позивачем умови договору були переглянуті й були змінені в частині кількості місць в номери із зручностями, і в частині суми договору, яка змінена з суми 1019100грн. на 795660грн., що відображене в протоколі судового засідання за 01.4.2008р.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Пеня і штраф можуть бути стягнуті при порушенні зобов'язань, (ст.ст.610,611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов’язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом, (ст.612 ЦК України).

Додатковою угодою від 30.4.2007р. до договору №7 виключений п.3.5., який визначає термін проведення остаточних розрахунків.

Також додатковою угодою до договору №7 внесені зміни в умови договори, згідно яким у відповідача відсутні зобов'язання по внесенню авансових платежів, не встановлений термін остаточних платежів, а отже відсутні зобов'язання по їх внесенню до термінів, які були вказані в п.п.3.3.,3.4., 3.5.договора, тоді як в силу ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі, пеня стягується за порушення боржником зобов'язання, (ст.549 ЦК України).

Отже позивач не довів суду порушення відповідачем зобов'язань і відповідно не довів суду правомірність вимоги про стягнення пені за порушення термінів сплати грошових коштів.

У частині стягнення штрафу в сумі 121630грн. позов також не підлягає задоволенню.

Позивач в обгрунтування своїх вимог щодо стягнення штрафу посилається на п.4.3. договору, згідно якого за несплачені замовлені і невикористані санаторно-курортні послуги, відповідач повинен сплатити штраф у розмірі 100% вартості замовлених, але не отриманих послуг.

Виконання зобов'язання може бути забезпечене штрафом, але правочин по забезпеченню виконання зобов'язання здійснюється у письмовій формі, (ст.ст.546,547 ЦК України).

Проте додатковою угодою від 30.4.2007р. до договору № 7 про надання санаторно-курортних послуг, п.4.3. виключений.

Не довів позивач і порушення відповідачем зобов'язань по оплаті замовлених і невикористаних санаторно - курортних послуг.

Що стосується доводів позивача про те, що додаткова угода від 30.4.2007р. до договору №7 не підписувалась Середюком А.Т. та не скріплювалась печаткою ЗАТ «Санаторій Карасан»: суд надав оцінку даним доводам та прийшов до висновку про їх неспроможність, оскільки в судовому засіданні дослідив оригінал додаткової угоди від 30.4.2007р. до договору №7, на якому є підпис Середюка А.Т. закріплений печаткою ЗАТ «Санаторій Карасан».

Більш того, в судовому засіданні, що відбулось 01.4.2008р, присутній Середюк А.Т. підтвердив приналежність йому підпису на додатковій угоді від 30.4.2007р.

Представник позивача Середюк А.Т. пояснив в судовому засіданні, що нібито він в серпні 2007г передавав засновникові відповідача - Орлову В.Ф. декілька листів формату А 4 з підписом та печаткою санаторію, проте вказана обставина документально позивачем не підтверджено і у суду не має підстав вважати додаткову угоду від 30.4.2007р. до договору № 7 не допустимим доказом в обгрунтування відповідачем заперечень по позову.

Що стосується тверджень позивача про те, що у голови правління ЗАТ «Санаторій «Карасан» відсутні повноваження на укладення правочинів, таких як додаткова угода від 30.4.2007р. до договору № 7, оскільки згідно п.8.4.6. Статуту ЗАТ «Санаторій Карасан» голові правління надані повноваження на підписання договорів сума яких не перевищує в еквіваленті 5000дол. США, а згідно п.8.3.1. Статуту санаторію Наглядова рада надає згоду на укладення договорів, угод і на укладення договору від 24.4.2007р. № 7 протоколом наглядової ради голові правління були надані повноваження.

В межах даної справи суд надав оцінку зазначеним доводам позивача та прийшов до висновку про їх неспроможність з огляду на наступне.

Згідно п.8.3.1. Статуту ЗАТ «Санаторій Карасан» до компетенції наглядової ради віднесено надання згоди на укладення договорів (угод), сума яких становить 50% і більше відсотків вартості активів балансу товариства за останній звітний період, крім тих, які віднесені до компетенції загальних зборів акціонерів, розглядає та представляє на затвердження загальним зборам акціонерів договори (угоди) сума яких перевищує 70% вартості активів балансу товариства за останній звітний період.

Договір від 24.4.2007р. № 7 укладений на суму 1 019 100грн., додатковою угодою від 30.4.2007р. до договору №7 суму договору змінено до 674030грн., тобто зменшено на 345070грн.

На питання суду чи перевищує вказана сума 50% вартості активів балансу товариства за останній звітний період, представники позивача пояснили, що не перевищує, про що зазначено в протоколі судового засідання від 01.4.2008р.

Отже, додаткова угода не протирічить п.8.3.1 статуту товариства.

Щодо посилань позивача на протиріччя додаткової угоди від 30.4.2007р. до договору № 7 вимогам пункту 8.4.6. статуту ЗАТ «Санаторій Карасан» суд зазначає наступне.

В абзаці 2 п. 8.4.6 статуту голові правління надано право підпису від імені товариства угод (договорів) на суму, що перевищує 5000 дол. США за умови погодження укладення таких угод іншими органами товариства в порядку, визначеному статутом.

Розділ 8 статуту визначає органи управління товариством - загальні збори акціонерів, наглядова рада, правління, ревізійна комісія.

Загальні збори акціонерів затверджують договори на суму, що перевищує 70% вартості активів балансу товариства, наглядова рада надає згоди на укладання договорів, сума яких становить 50% і більше вартості активів балансу товариства за останній звітній період.

Додаткова угода від 30.4.2007р. до договору № 7 не перевищує 70% вартості активів балансу товариства, не становить 50% і більше вартості активів балансу товариства за останній звітній період.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Для підготовки рішення було об’явлено перерву до 04.4.2008р.

Рішення проголошено 04.4.2008р.

Керуючись ст.ст. 49,77,82,84,85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго В.І.