ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"03" березня 2008 р.

Справа № 4/52

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І. розглянув у судовому засіданні справу № 4/52

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю " Агросфера", м. Дніпропетровськ

до відповідача: Селянського (фермерського) господарства “Сорочан Р.М.” с. Василівка Бобринецького району Кіровоградської області

Представники сторін :

від позивача - Сущенко Н.В., довіреність № 186 від 17.01.2008 року;

від відповідача - Сорочан Р.М., керівник;

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з Селянського (фермерського) господарства “Сорочан Р.М.” с. Василівка Бобринецького району Кіровоградської області заборгованості за отриманий товар в розмірі 83621 грн. 49 коп., з яких 70454 грн. 93 коп. основного боргу, пеню 61 грн. 47 коп. та 2540 грн. 24 коп., плату за користування товарним кредитом в розмірі 6945 грн. 65 коп., сума відсотків за прострочену заборгованість по товарному кредиту в розмірі 3619 грн. 26 коп. як штрафні санкції за несвоєчасне виконання зобов'язань по оплаті отриманого товару на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера", м. Дніпропетровськ .

Відповідач позовні вимоги в частині нарахованих до стягнення сум пені визнає частково, посилаючись на ту обставину, що виникнення заборгованості пов'язане з тяжким фінансовим станом підприємства через несприятливі погодні умови.

Дослідивши матеріали справи та правовідносини між учасниками спору і надавши їм правову оцінку, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

Правовідносини між учасниками спору виникли на підставі укладеного в результаті вільного волевиявлення, без будь-яких заперечень чи зауважень договору купівлі - продажу № 340 -СКЧ від 02.04.2007 року (в подальшому договір) на умовах товарного кредиту, предметом якого визначено проведення господарських операцій по передачі, прийманню та оплаті вартості насіннєвого матеріалу (товару).

Згідно до розділу 3 договору (п.п. 3.1, 3.2, 3.3) асортимент товару, його кількість, термін оплати та поставки, місце передачі товару, ціна визначаються в специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору

Загальна сума договору складається із суми всих специфікацій, підписаних в рамках дії вказаного договору. При укладанні договору сторонами згідно п. 4.1 погодили проведення оплати отриманого товару шляхом перерахування грошових коштів відповідачем на розрахунковий рахунок позивача у вигляді попередньої оплати в розмірі 20% від вартості партії товару, а на решту заборгованості продавець надає покупцю товарний кредит строком до 15.11.2007 року на умовах сплати 18% річних за користування товарним кредитом та проводиться нарахування відсотків за фактичну суму заборгованості, яка виникає в момент передачі товару. Нарахування відсотків здійснюється у день остаточного погашення основного боргу.

Умови договору визнані сторонами спору, договір підписаний повноважними представниками сторін та їх підписи завірено прикладенням відтисків печаток підприємств. Сторонами неоспорені умови договору.

Відповідно до пп. 3.4.1. „Інструкції про порядок видачі міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, господарським об'єднанням та громадянам дозволів на право відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, а також порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, та затвердження Умов і правил провадження діяльності з відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів”, яка затверджена наказом МВС України № 17 від 11.01.1999 р. та зареєстрована в Мін’юсті України 28.04.1999 р. за № 264/3557, відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівників підприємств, установ і організацій, господарських об'єднань, суб’єктів господарської діяльності. Відповідач не надав доказів того, що печатку було втрачено або викрадено.

Виконуючи умови договору, згідно до видаткових накладних та у відповідності до узгоджених сторонами спору специфікацій, позивач проводив на підставі наданих відповідачем довіреностей товар, поставивши через повноважного представника відповідача Сорочана Р.М. товар на суму 81284 грн. 23 коп. та видав відповідачу рахунки на оплату товару на загальну суму 81284 грн. 23 коп.

Відповідач прийняв поставлену продукцію повністю без зауважень, факт прийняття продукції завірив своїм підписом на видаткових накладних та передав позивачу довіреності на підтвердження своїх повноважень.

Прийняття продукції відповідачем не оспорюється.

Однак, в свою чергу, відповідач не виконав умови договору, а саме не провів своєчасно оплату суми в якості попередньої оплати та погашення суми основного боргу, процентів за користування товарним кредитом. Фактично з порушенням строку проведення попередньої оплати відповідач за окремими поставками оплатив позивачу 17848 грн. 39 коп. при розрахунковій сумі попередньої оплати в розмірі 16256 грн. 84 коп. яка підлягала оплаті в якості попередньої оплати. Фактичний розмір товарного кредиту склав 70454 грн. 93 коп. та підлягав оплаті до 15.11.2007 року з оплатою процентів за користування кредитом в розмірі 18%. Порушуючи умови договору відповідач до 15.11.2007 року не провів оплату процентів за користування товарним кредитом та не сплатив суму заборгованості безпосередньо товарного кредиту, у зв'язку з чим починаючи з 16.11.2007 року проценти за користування товарним кредитом обґрунтовано нараховані позивачем в розмірі 25% та за період з 16.11.2007 по 30.01.2008 року складають 3619 грн. 26 коп. і підлягають до стягнення з відповідача.

За порушення умов договору позивачем нараховано пеню в розмірі 61 грн. 47 коп. за період з 15.06.2007 року по 20.09.2007 року за несвоєчасне проведення попередньої оплати та 2540 грн. 24 коп. за 75 днів за період з 16.11.2007 року по 30.01.2008 року (окремо за 46 днів 1420 грн. 68 коп. та за 29 днів 1119 грн. 56 коп.).

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши правовідносини, що виникли між учасниками спору, господарський суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення, оскільки, господарський суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення суми основного боргу в розмірі 70454 грн. 93 коп.

Такий висновок господарський суд зробив на підставі наступного.

Господарський суд вважає, що викладені умови договору, права та обов'язки сторін, порядок виконання договору, дають підстави вважати, що фактично сторонами укладено договір купівлі-продажу.

За приписом ст. 265 Господарського кодексу України до правовідносин поставки, які не врегульовані цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Таким чином, господарський суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що підпадають під дію глави 54 Цивільного кодексу України.

Так, згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Одержання відповідного товару підтверджується також підписом відповідача на видатковій накладній, що в відповідності до Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей № 99 від 16.05.1996р. є належним доказом підтвердження отримання товару.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач прийняв поставлений товар повністю, але не виконав свої зобов'язання по оплаті поставленого партіями товару.

Суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, наявні договірні відносини у відповідності до вимог ст.ст. 11, 639, 655, 691 ЦК України підтверджують що це саме договір купівлі-продажу. Специфікація товару, ознаки, якість, ціна, вартість - визначені в видаткових накладних (а.с. 16-18).

На користь відносин купівлі-продажу свідчить і застереження в документах на отримання товару про ціну з ПДВ.

Згідно ст.526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк. Саме невиконання умов договору з боку відповідача і стало причиною звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

Спір фактично виник через небажання відповідача провести оплату поставлених позивачем партій товару на суму 70454 грн. 93 коп.

Укладений між сторонами договір та норми діючого законодавства не містять підстав для звільнення відповідача від обов'язку виконати зобов'язання по оплаті поставленого та отриманого товару.

Позивач правомірно просить стягнути основний борг в розмірі 70454 грн. 93 коп. та сплати процентів за користування кредитом на загальну суму 10564 грн. 91 коп. (6945 грн. 65 коп. + 3619 грн. 26 коп. за різні періоди відповідно до визначеної умови ставки платежу за користування товарним кредитом 18 та 25%) з відповідача на підставі ст. 526 ЦК України, зобов’язання має бути виконано в натурі.

Крім цього, п. 7.1 договору передбачено, що за прострочення виконання зобов'язання покупець сплачує на користь продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення. За розрахунками позивача сума пені за прострочення по попередній оплаті складає 61 грн. 47 коп. з 15.06.2007 року по 20.09.2007 року, тобто за 97 днів виходячи з розміру облікової ставки НБУ 8,5% до 31.05.2007 року та 8% з 01.06.2007 року .

Господарський суд погоджується з наведеним розрахунком пені за 75 днів в період з 16.11.2007 року по 30.01.2008 року на суму 2540 грн. 24 коп. та вважає задовольнити позовні вимоги в цій частині повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи).

Згідно ч. 2 ст. 4 Цивільного кодексу України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон).

Згідно ч. 6 ст. 4 Цивільного кодексу України цивільні відносини регулюються однаково на всій території України.

Статтею 1 Господарського кодексу України визначено, що цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 Господарського кодексу України особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання визначаються цим Кодексом. Отже, норми Господарського кодексу є спеціальними щодо встановлення відповідальності по грошових зобов’язаннях суб’єктів господарювання.

Частина 1 ст. 231 Господарського кодексу України має імперативний характер і встановлює, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 343 цього ж кодексу платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Окрім того, згідно ст. 1 спеціального Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР (із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 10.01.2002 р. № 9221-ІІІ), який регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. В той же час, стаття 3 Закону, яка також носить імперативний характер, вводить певні обмеження щодо меж згоди сторін, а саме: розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За таких обставин, зміст пункту 7.1договору договору купівлі-продажу № 340-СКЧ від 02.04.2007 року, який передбачає наслідки несвоєчасної оплати продукції покупцем та встановлює пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки від несплаченої суми, є таким, що не суперечить чинному законодавству. Однак, господарським судом приймається до уваги, що позивач врахував вказані вимоги законодавства та провів розрахунок пені на суму 61 грн. 47 коп. та 2540 грн. 24 коп. правильно.

Згідно ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином, на думку господарського суду до стягнення може бути визначена лише пеня, яка нарахована у відповідності до вимог вказаних нормативних актів, тобто виходячи з розміру, що не перевищує подвійну облікову ставку НБУ, тобто 17% та 16% річних у відповідні періоди.

При цьому господарський суд враховує, що в період коли позивачем заявлено вимоги про стягнення пені згідно до Постанови НБУ від 06.06.2006 року №14-011/1373-6039 була визначена облікова ставка в розмірі 8,5%, а з 01.06.2007 року залишилась сталою в розмірі 8%.

Період за який проведено нарахування пені перебуває в межах передбаченого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України 6 місячного терміну припинення від дня коли зобов'язання мало бути виконане.

Крім того, господарським судом враховується, що відповідальність за неналежне виконання грошових зобов’язань регулюється спеціальним законом, який передбачає стягнення лише пені, розмір якої обмежений подвійною обліковою ставкою Національного банку України. З даною нормою Закону кореспондується стаття 343 Господарського кодексу України, згідно з пунктом 2 якої платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та стаття 231 Господарського кодексу України, пунктом 6 якої встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Господарським судом не вбачається підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки належні до сплати штрафні санкції у вигляді пені не є надмірно великими порівняно із збитками кредитора та відповідачем не подано до суду доказів про майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні та про наявність не лише майнових але й інших інтересів сторін, що заслуговують на увагу при вирішенні питання про зменшення штрафних санкцій. При цьому господарським судом враховується, що відповідачем зовсім не виконувалось зобов'язання по проведенні оплати вартості отриманого за трьома поставками і використаного на свій розсуд товару, тобто ступінь виконання зобов'язання, який суд може взяти за підставу для зменшення розміру штрафних санкцій фактично є нульовим.

Суми, що підлягають до стягнення перебувають в межах позовних вимог.

Господарським судом приймається до уваги, що сторонами не виконано вимоги суду щодо проведення звірки взаємних розрахунків згідно до ухвали суду від 08.02.2008 року, оскільки до суду не подано акт звірки.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення. Однак, при цьому господарський суд звертає увагу на ту обставину, що фактично сума позовних вимог складає 83621 грн. 55 коп., але враховуючи, що позивач не збільшив позовні вимоги, а у суді відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, господарський суд визнає за необхідне задовольнити позовні вимоги в межах заявлених вимог, а різницю в заявленій сумі з нарахованою до стягнення в розмірі 6 коп. віднести на арифметичну помилку працівників позивача.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача повністю, оскільки через невиконання ним умов договору позивач змушений був звернутись до суду за захистом своїх прав та поніс додаткові витрати на сплату судових витрат.

Керуючись ст.ст. 34, 49, 82, 84, 116, 117 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з селянського (фермерського) господарства “Сорочан Р.М.” Кіровоградська область, Бобринецький район, с. Василівка (р/р 980 в ФВАТ АБ "Укргазбанк" м. Кіровоград, МФО 383073, ) заборгованість за отриманий товар в розмірі 83621 грн. 49 коп., з яких 70454 грн. 93 коп. основного боргу, пеня 61 грн. 47 коп. та 2540 грн. 24 коп., плату за користування товарним кредитом в розмірі 6945 грн. 65 коп., сума відсотків за прострочену заборгованість по товарному кредиту в розмірі 3619 грн. 26 коп. на користь товариства з обмеженою відповідальністю " Агросфера", 49000, м. Дніпропетровськ вул. Собінова 1 (р/р 2000 в АКІБ "УкрСиббанк", МФО 351005, ).

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до Дніпропетровського апеляційного господарського суду на вказане рішення через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя Ю.І. Хилько