ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2008 р.

№ 7/157-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М. –головуючого

Катеринчук Л.Й. (доповідач)

Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу

управління Пенсійного фонду України в м. Ромни

на ухвалу

господарського суду Сумської області від 25.10.2007

у справі

господарського суду

№ 7/157-06

Сумської області

за заявою

Роменської міжрайонної державної податкової інспекції

про визнання банкрутом

приватного підприємства «Ромнитепло»

ліквідатор

Деркач М.Ю.

в судовому засіданні взяли участь представники :

від позивача

не з’явились

від відповідача

не з’явились

В С Т А Н О В И В :

в провадженні господарського суду Сумської області знаходиться справа №7/157-06 про визнання банкрутом приватного підприємства «Ромнитепло» (далі –боржника), яка порушена за заявою Роменської міжрайонної державної податкової інспекції з урахуванням особливостей, передбачених статтею 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Постановою суду від 05.10.2006 боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено Кислого В.В.

Ухвалою суду від 18.05.2007 повноваження ліквідатора боржника Кислого В.В. припинено, призначеного нового ліквідатора Деркача М.Ю.

27.09.2007 до суду на затвердження надійшов звіт ліквідатора та ліквідаційних баланс з додатками (т.1 а.с. 58-163).

22.10.2007 до суду надійшло клопотання від кредитора АТ «Український інноваційний банк»в особі Роменської філії (далі –Банк) про відкладення розгляду звіту ліквідатора до розгляду господарським судом Сумської області справи №13/680-05.

Ухвалою суду від 25.10.2007 провадження у справі №7/157-06 було зупинено до вирішення пов’язаної справи №13/680-05.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, управління Пенсійного фонду України в м. Ромни звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу суду першої інстанції, аргументуючи порушенням норм матеріального та процесуального права, а зокрема, статті 40 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статті 599 Цивільного кодексу України, статті 79 Господарського процесуального кодексу України (далі –Кодексу).

Колегія суддів Вищого господарського суду України, розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

За приписами статті 4-1 Кодексу господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», норми якого превалюють в застосуванні над нормами господарсько-процесуального кодексу, як спеціальні норми права.

Відповідно до частини 1 статті 79 Кодексу господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов’язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Зазначеною статтею встановлено обов’язок суду зупинити провадження у справі. Для вирішення питання щодо зупинення провадження у справі, суд повинен з’ясувати: як пов’язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; та чим обумовлюється неможливість розгляду справи. Інформація про наявність пов’язаної справи має бути підтверджена судовими актами (ухвалами, рішеннями, постановами), позовними заявами або скаргами.

Пов’язаність полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення.

Неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Як вбачається із матеріалів справи, вимоги Банку включені ліквідатором до реєстру вимог кредиторів у четверту чергу на суму 262337,00 грн. (т.1 а.с. 61).

Ліквідатором боржника також встановлено відсутність у останнього майнових активів, що унеможливлює задоволення грошових вимог будь-кого з кредиторів.

Як вбачається із клопотання Банку, в провадженні господарського суду Сумської області знаходиться справа №13/680-05 за позовом Банку до Роменської міської ради, третя особа боржник, про стягнення 262337,00 грн. Але в матеріалах справи відсутні будь-які судові акти у зазначеній справі, або копії позовних заяв/скарг з штампами вхідної кореспонденції суду.

Ухвалою суду від 25.10.2007 провадження у справі №7/157-06 було зупинено до вирішення пов’язаної справи №13/680-05. В ухвалі суду від 25.10.2007 відсутня мотивація суду щодо пов’язаності та неможливості розгляду зазначеної справи до вирішення іншої справи.

З врахуванням викладеного оскаржувану, ухвалу суду першої інстанції не можна вважати законною та обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 ГПК України Вищий господарський суд України –

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Ромни задовольнити.

2.          Ухвалу господарського суду Сумської області від 25.10.2007 скасувати.

Головуючий Б. Поляков

Судді                                                                        Л. Катеринчук

Н. Ткаченко