ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"04" листопада 2008 р.

Справа № 30/160-08-3125

Колегія суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді:   Мирошниченко М. А.,

Суддів:    Бєляновського В. В. та Шевченко В. В.,

при
секретарі   -   Волощук О. О.,

за участю представників:

позивача
-ОСОБА_2.,

відповідача
-Захарова А.Г.,

3-ї
особи -Польщіна Т.Л.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Одеса апеляційні скарги Одеського
міського управління земельних ресурсів Одеської міськради, м. Одеса, та
Одеської міськради, м. Одеса,

на рішення
господарського суду Одеської області від 27.08.2008 р.

по справі
№30/160-08-3125

за позовом
СПД -фізичної особи -ОСОБА_1, м. Одеса,

до Одеської
міськради, м. Одеса,

3-я особа, яка
не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача -Одеське
міське управління земельних ресурсів Одеської міськради, м. Одеса,

про визнання права на придбання у
власність земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

25.07.2008 р. (вх. №9301) у
господарському суді Одеської області СПД -фізичною особою -ОСОБА_1 (далі -
позивач) пред'явлено позов до Одеської міськради (далі - відповідач) про
визнання права позивача на придбання у власність земельної ділянки загальною
площею 0,0297 га, що знаходиться у АДРЕСА_1 шляхом викупу за грошовою оцінкою,
визначеною КП „Центр інженерних досліджень” у звіті про експертну грошову
оцінку земельної ділянки для її продажу у сумі 166097,34 грн. (а.с.2-5). Також,
позивач зазначив 3-ю особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору  на стороні відповідача -Одеське міське
управління земельних ресурсів Одеської міськради. Свої ж позовні  вимоги
позивач  мотивував наступним.

На підставі договору
купівлі-продажу від 12.09.2001 р., що посвідчено нотаріально за № 2469 та зареєстровано
у ОМБТІ та РОН за № 14 неж-141-66, позивач є власником об'єкту нерухомого майна
- будинку магазину загальною площею 112 кв.м., що знаходиться на земельній
ділянці 0,0354 га у м. Одесі по АДРЕСА_1 на умовах Договору оренди земельної
ділянки від 19.12.2003 р., наданої в оренду рішенням Одеської міської ради №
1837-ХХ.У від 26.09.2003 р. для екс плуатації та обслуговування магазинів, у
т.ч. площею 0,0297 га з кадастровим № :12:024:0002 та площею 0,0057
га з кадастровим № 110136900:23:024:0003. 19.02.2004 р. позивач звернувся з
клопотанням до Одеської міської ради про продаж її вищевказаної земельної
ділянки несільськогосподарського призначення, яка знаходиться в межах земель
Одеської міської ради за адресою: АДРЕСА_1. До клопотання були додані
документи, що підтверджують право власності позивача на будівлю магазину та
документи, що підтверджують знаходження цієї земельної ділянки в користуванні
на умовах оренди. Одеською міською радою 16.11.2004 р. рішенням № 3368-У „Про
внесення допов нень до додатку рішення Одеської міської ради від 17.12.2003 р.
№ 2074-ІУ „Про затвер дження переліку земельних ділянок
несільськогосподарського призначення, що підлягають продажу у 2004 році”
земельну ділянку загальною площею 0,0297 га, що знаходиться у АДРЕСА_1 включено
до переліку під номером 3 як таку, що підлягає продажу позивачу. 31.08.2004 р.
на підставі листа Одеського міського управління земельних ресурсів № 02/1851-04
від 30.07.2004 р. Управління архітектури та містобудування Одеської міської ра
ди надало Висновок про можливість продажу земельної ділянки та узгодження меж
земель ної ділянки при продажу. 30.05.2006 р. позивач вдруге звернувся до
Одеської міської ради з повторною заявою про продаж земельної ділянки площею
0,3542 га, яка знаходиться в її ко ристуванні на умовах оренди. Вищевказану
заяву відповідачем -  Одеською міською
радою зареєстровано за №34-к-4578 31.05.2006 р. та передано для виконання
Одеському міському управлінню земельних ресурсів, в якому заяву зареєстровано
за № 02-07/С-37-548 05.06.2006 р. Згідно технічного завдання, виданого Одеським
міським управлінням земельних ре сурсів, відповідною ліцензованою організацію -
КП „Центр інженерних досліджень” склад ено звіт про експертну грошову оцінку
земельної ділянки для її продажу станом на 07.07.2006 р. Висновок експерта про
оцінку вартості земельної ділянки несільськогосподарського призначення, площею
0,0297 га, у сумі 151461,35 грн. затверджено начальником Одеського міського
управління земельних ресурсів 10.07.2006 р. Рішенням Одеської міської ради №
1157-У від 05.04.2007 р. „Про внесення доповнення до додатку рішення Одеської
міської ради від 21.03.2007 р. № 856-У „Про затвердження переліку земельних
ділянок несільськогосподарського призначення, що підлягають продажу у 2007
році” земельну ділянку 0,0297 га, що знаходиться у АДРЕСА_1 включено знову до
переліку під номером 3 як таку, що підлягає у 2007 році продажу. Однак, не
зважаючи на наявність рішень міської ради про продаж земельної ділянки,
відповідної документації та висновку щодо грошової оцінки, міською радою
рішення про по годження вартості грошової оцінки земельної ділянки та її продаж
не було прийнято. У зв'язку з закінченням терміну чинності звіту про експертну
грошову оцінку земель ної ділянки, що було складено КП „Центр інженерних
досліджень” станом на 07.07.2006 р., Одесь ким міським управлінням земельних
ресурсів 04.10.2007 р. листом № 2766 звіт про експе ртну грошову оцінку та
висновок вартості об'єкту оцінки направлено на доробку для оцінки на нову дату.
КП „Центр інженерних досліджень” виконано новий Висновок станом на 05.10.2007
р. та визначило ринкову вартість земельної ділянки у сумі 166097,34 грн.
Одеським міським управлінням земельних ресурсів листом № 01/1065-04 від
15.10.2007 р. пакет документів з новим звітом про експертну оцінку направлений
Одеській міськраді для узгодження на підготовку рішення виконавчого комітету
Одеської міської ради та рішення Одеської міської ради щодо продажу земельної
ділянки позивачу. Виконавчим комітетом Одеської міської ради за № 03-10/2665
від 16.10.2007 р. вищевказаний пакет документів було прийнято. Одеською міською
радою рішенням № 2168-н від 22.01.2008 р. „Про затвердження пе реліку земельних
ділянок несільськогосподарського призначення, що підлягають продажу у 2008
році” затверджено перелік земельних ділянок несільськогосподарського
призначення, що підлягають продажу у 2008 році, та на Одеське міське управління
земельних ресурсів покладено зобов'язання забезпечити організацію
купівлі-продажу земельних ділянок, що вклю чено до переліку. Згідно додатку до
рішення Одеської міської ради від 22.01.2008 р. № 2168-У, а саме № 21 переліку,
земельна ділянка, площею 0,0297 га, що розташована у АДРЕСА_1 підлягає продажу
позивачу. У зв'язку з неприйняттям відповідних рішень про затвердження грошової
оцінки варто сті земельної ділянки та не прийняттям рішення Одеською міською
радою про продаж земе льною ділянки за оцінкою, позивач 25.03.2008 р.
звернулася до Одеського місь кого управління земельних ресурсів з запитом щодо
прийнятих рішень, на який отримала 07.05.2008 р. відповідь, що інформацію
направлено до заступника міського голови. 26.03.2008 р. позивач звернувся з
заявою до Виконавчого комітету Одесь кої міської ради, яка зареєстрована за №
34-К-2451. 28.03.2008 р. Виконавчим комітетом відповідь не надано та
повідомлено, що звер нення надіслано до Одеського міського управління земельних
ресурсів. Одеська міська рада в місячний строк зі звернень не прийняла жодного
рішення, а саме ні про продаж земельної ділянки, ні про відмову в її продажу,
чим порушила вимоги ч.3 ст. 128 ЗК України. Відповідно до Порядку подання заяви
(клопотання) про продаж земельних ділянок не сільськогосподарського
призначення, затвердженого Постановою КМУ 24.03.1999 р. № 440, за результатами
розгляду відповідного клопотання рада приймає рішення про продаж земельної
ділянки або про відмову в продажу. Рішення про відмову в продажу земельної
ділянки несільськогосподарського призначення доводиться до відома по купця у
письмовій формі в установлений термін органом, який прийняв рішення. Одеська
міська рада ухиляється від прийняття рішення щодо затвердження грошової оцінки
та про продаж спірної земельної ділянки. Згідно додатку до рішення Одеської
міської ради від 22.01.2008 р. № 2168-У, а саме № 21 переліку, земельна ділянка
площею 0,0297 га, що розташована у АДРЕСА_1 підлягає продажу позивачу. Згідно
експертної грошової оцінки земельної ділянки для її продажу ринкова вартість
земельної ділянки складає 166097,34 грн. У відповідності до вимог діючого
законодавства позивач має право на отримання у власність спірної земельної
ділянки шляхом викупу за грошовою оцінкою 166097,34 грн., а Одеська міська рада
не має права відмовляти позивачу у продажу спірної земельної ділянки з
урахуванням свого рішення № 2168-н від 22.01.2008 р. „Про затвердження переліку
земельних ділянок несільськогосподарського призначення, що підлягають продажу у
2008 році”. В обґрунтування свого позову позивач також послався на ст.ст.
116,127,128,152 ЗК України.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 27.08.2008 р. (підписаним суддею Рогою Н. В. 28.08.2008 р.) з цієї
справи позов задоволено, а саме визнано право позивача на придбання у власність
земельної ділянки загальною площею 0,0297 га, що знаходиться у АДРЕСА_1 шляхом
викупу за грошовою оцінкою, визначеною КП „Центр інженерних досліджень” у звіті
про експертну грошову оцінку земельної ділянки для її продажу станом на
05.10.2007 р., у сумі 166097,34 грн.; стягнено з відповідача на користь
позивача витрати по сплаті держмита у сумі 85 грн. та витрати на ІТЗ судового
процесу у сумі 118 грн. (а.с. 48-50). У своєму рішенні суд зазначив, що
відповідач письмових заперечень на позов до суду не надав. В ході розгляду
справи було визначено правовий статус третьої особи по справі - Одеського
міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради, яке визнано
третьою особою на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору. Третя особа письмових міркувань щодо позову до суду не надала.
Саме ж рішення суд мотивував тим, що позивач є власником об'єкта нерухомості,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач та третя особа по справі проти
цього не заперечують. Отже, позивач, як власник об'єкта нерухомості, має право
викупу земельної ділянки, на якій знаходиться об'єкт нерухомості, що належить
йому на праві власності. Одеська міська рада неодноразово вносила до переліку
земельних ділянок несільськогосподарського призначення, що підлягають продажу,
земельну ділянку площею 0,0297 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, з метою
продажу її позивачу, що свідчить про згоду Одеської міської ради з наявністю у
позивача права на викуп земельної ділянки, на якій знаходиться об'єкт
нерухомості, що належить йому на праві власності. Одеська міськрада не прийняла
рішення про продаж земельної ділянки або про відмову в продажу із зазначенням
причин відмови. Як суд вбачив з матеріалів справи, позивач неодноразово готував
пакет документів, необхідний для викупу земельної ділянки, у тому числі була
виготовлена грошова оцінка земельної ділянки у 2006 р., у 2007 р. проведена
актуалізація зазначеного звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки
станом на 05.10.2007 р. На час прийняття рішення, ця експертна грошова оцінка є
чинною. Вартість земельної ділянки загальною площею 0,0297 га, що знаходиться у
АДРЕСА_1, шляхом викупу за грошовою оцінкою, визначеною КП „Центр інженерних
досліджень” у звіті про експертну грошову оцінку земельної ділянки для її
продажу, складає 166097,34 грн. Відповідачем не надано до суду будь-яких
зауважень щодо зазначеної експертної оцінки. В обґрунтування свого рішення суд
також послався на  ст. 14 Конституції
України, ст. 373 ЦК України, ст.ст. 81,116,127,128 ЗК України.

Не погоджуючись зі вказаним
рішенням, 3-я особа звернулася до Одеського апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким
відмовити у позові, з тих підстав, що суд при винесенні рішення зазначив, що
Одеська міська рада порушила права та охоронювані законом інтереси позивачки,
чому остання і звернулася до суду за захистом порушеного права. В той же час,
такий висновок суперечить висновку того ж господарського суду Одеської області
стосовно того, що Одеська міська рада неодноразово вносила до переліку
земельних ділянок несільськогосподарського призначення, що підлягають продажу
шляхом викупу, земельну ділянку, площею 0,0297 га, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, з метою продажу її позивачу, що, в свою чергу, свідчить про згоду
Одеської міської ради за наявністю у позивача права на викуп земельної ділянки,
на якій знаходиться об'єкт нерухомості, що належить йому на праві приватної
власності. Правовідносини, що склалися між позивачкою та Одеською міською
радою, регулюються ст.ст. 127,128 ЗК України, Указом Президента України № 32/99
від 19.01.99 „Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського
призначення”. Одеською міською радою не приймалось рішень щодо відмови позивачу
у придбанні у власність земельної ділянки, загальною площею 0,0297 га, що
знаходиться у АДРЕСА_1, шляхом викупу, що б відповідно п.9 ст. 128 ЗК України,
було підставою для порушення права на придбання у власність земельної ділянки
та підставою для звернення до суду. Оскільки питання про продаж земельної
ділянки не було предметом розгляду сесії ради і у позивачки відсутня її відмова
в продажу ділянки, господарський суд не мав права визнавати права на придбання
у власність земельної ділянки. Питання передачі землі у власність є виключним
правом ради, як суб'єкта права власності на землю. Відповідно до ст. 55
Конституції України та ст. 77 ЗУ „Про місцеве самоврядування в Україні”, кожний
має право оскаржити в суді неправомірні рішення або бездіяльність органів
державної влади, місцевого самоврядування та їх посадових осіб. Порядок подання
заяви (клопотання) про продаж земельних ділянок несільськогосподарського
призначення, затверджений постановою КМУ № 440 від 24.03.99 (зі змінами),
регламентує саме порядок подання заяв. В цьому акті також зазначено, що в суді
можна оскаржити рішення місцевої ради про відмову в продажу земельної ділянки,
а також залишення заяви покупця без розгляду більше місяця, тобто рішення і
бездіяльність органів самоврядування або їх посадових осіб. Оскарження
бездіяльності полягає в зобов'язанні органа чи посадової особи діяти у
відповідності з вимогами діючого законодавства. Таким чином, господарський суд
при винесенні рішення від 27.08.2008 р. не мав права підміняти орган місцевого
самоврядування, тобто розглядати заяву покупця по суті і зобов'язувати
відповідні органи на місцях виносити рішення про продаж земельної ділянки.
Господарський суд Одеської області при винесені цього рішення порушив норми
матеріального права, а саме ст. 19 Конституції України, ст.ст. 116,127,128 ЗК
України, ст.ст. 33,34,84 ГПК України, що, у відповідності до ст. 104 ГПК
України, є підставою для скасування рішення.

Не погоджуючись зі вказаним
рішенням, відповідач звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким
відмовити у позові, з тих підстав, що, відповідно до ст. 13 Конституції України
та ст. 83 ЗК України, власником землі в межах м. Одеса є територіальна громада
в особі Одеської міської ради. Судом не було прийнято до уваги той факт, що
22.01.2008 р. Одеська міська рада прийняла рішення № 2168-У „Про затвердження переліку
земельних ділянок несільськогосподарського призначення, що підлягають продажу у
2008 році”. Пунктом 21 додатку до вищезазначеного рішення зазначено, що
земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,0297 га, підлягає
продажу позивачу. Таким чином, Одеська міська рада визнала право позивача на
придбання земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,0297 га.
Питання передачі землі у власність є виключним правом ради, як суб'єкта
власності на землю. Укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки
можливе за наявності рішення Одеської міської ради про такий продаж. Оскільки
ціна в договорі є істотною умовою, укладання договору можливо за наявності
досягнення сторонами згоди за всіма істотними умовами. В обґрунтування своєї скарги
відповідач також послався на ст.ст. 127,128 ЗК України, ст.ст. 626,638 ЦК
України, ст.ст. 60,73 ЗУ „Про місцеве самоврядування в Україні”.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського
суду від 09.10.2008 р. прийнято апеляційні скарги до провадження та призначено
до розгляду на 04.11.2008 р., про що учасники процесу, згідно приписів ст. 98
ГПК України, були належним чином повідомлені.

Фіксування судового засідання
здійснювалось технічними засобами.

Представник скаржника (3-ї особи) в
усних поясненнях, наданих апеляційному суду, підтримав свою скаргу і просив її
задовольнити на викладених у ній підставах.

Представник скаржника (відповідача)
в усних поясненнях, наданих апеляційному суду, також підтримав свою скаргу і
просив її задовольнити на викладених у ній підставах.

Представник позивача просив суд
відмовити у задоволенні апеляційних скарг та залишити рішення без змін.

За згодою учасників процесу, згідно
ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошувались лише вступна та
резолютивна частини судової постанови.

Заслухавши усні пояснення учасників
процесу, ознайомившись з доводами апеляційних скарг, дослідивши обставини і
матеріали справи,  в тому числі наявні у
ній докази, відповідність викладеним в рішенні висновкам цим обставинам і
доказам, а також перевіривши додержання та правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія
дійшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
12.09.2001 р. між ТОВ „Київське-97” (Продавець) та позивачем (Покупець) був
укладений Договір купівлі-продажу, згідно якого Продавець продав, а Покупець
купив будинок (крамницю №8) під АДРЕСА_1, загальною площею 112 кв. м. (а.с.
44). Зазначений договір було посвідчено нотаріально. 03.10.2001 р. між ТОВ
„Київське-97” (Продавець) та позивачем (Покупець) був укладений Договір
купівлі-продажу, згідно якого Продавець продав, а Покупець купив будинок
(крамницю №8) під АДРЕСА_1, загальною площею 59,4  кв. м. (а.с. 45). Цей Договір  також
було посвідчено нотаріально.

19.12.2003 р. між Одеською міською
радою (Орендодавець) та позивачем (Орендар) був укладений Договір оренди
земельної ділянки, згідно якого Орендодавець, на підставі рішення Одеської
міської ради, надає, а Орендар приймає  у
строкове платне володіння і користування земельну ділянку загальною площею 354
кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за рахунок земель міста та згідно
з планом земельної ділянки (а.с. 12-15). Земельна ділянка надана у користування:
площею 297 кв. м. - терміном на 25 років для обслуговування магазину, площею 57
кв. м. -терміном на 5 років для експлуатації магазину (а.с. 12-15). У серпні
2004 р. Управлінням архітектури та містобудування виконкому Одеської міської
ради за №144п/2934 було надано висновок про можливість продажу земельної
ділянки несільськогосподарського призначення позивачу (а.с. 18). На підставі
відповідної заяви позивача, 16.11.2004 р. Одеською міською радою було прийнято
рішення №3368-ІУ „Про внесення доповнень до додатку рішення Одеської міської
ради від 17.12.2003 р. №2074-ІУ „Про затвердження переліку земельних ділянок
несільськогосподарського призначення, що підлягають продажу у 2004 році”, яким
вирішено доповнити додаток до цього рішення (а.с. 17). У переліку земельних
ділянок несільськогосподарського призначення, що підлягають продажу у 2004
році, який є додатком до рішення ради, під п.3 значиться земельна ділянка
площею 0,0297 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка підлягає продажу
позивачу (а.с. 17). КП „Центр інженерних досліджень” (АІНУ ліцензія Держкомзему
АБ 111858, Ліцензія Мінекології АБ 100565) було виготовлено звіт про експертну
грошову оцінку земельної ділянки, але продаж земельної ділянки здійснено не
було. У 2006 році позивач вдруге звернувся до Одеської міської ради з заявою
про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення загальною
площею 0,03542 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, з метою експлуатації
магазинів (а.с. 19). Рішенням Одеської міської ради від 05.04.2007 р. №1157-У
„Про внесення доповнень до додатку рішення Одеської міської ради від 21.03.2007
р. №856-У „Про затвердження переліку земельних ділянок несільськогосподарського
призначення, що підлягають продажу у 2007 році” вирішено внести доповнення до
додатку цього рішення (а.с. 20). У переліку земельних ділянок
несільськогосподарського призначення, що підлягають продажу у 2007 році, який є
додатком до цього рішення ради, під п.3 значиться земельна ділянка площею
0,0297 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка підлягає продажу позивачу
(а.с. 20). З метою вчинення продажу земельної ділянки КП „Центр інженерних
досліджень” вдруге було виконано звіт про експертну грошову оцінку земельної
ділянки площею 0,0297 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Згідно зазначеного
звіту вартість зазначеної земельної ділянки складає 166097,34 грн. (а.с. 29)
Оцінку проведено станом на 05.10.2007 р.. Листом від 15.10.2007 р. за
№01/1065-04 Одеське міське управління земельних ресурсів клопотало перед
заступником міського голови щодо узгодження на підготовку рішення виконавчого
комітету Одеської міської ради та рішення Одеської міської ради щодо продажу
земельної ділянки позивачу (а.с. 21). Рішенням Одеської міської ради від
22.01.2008 р. №2168-У „Про затвердження переліку земельних ділянок
несільськогосподарського призначення, що підлягають продажу у 2008 році”
затверджено перелік земельних ділянок несільськогосподарського призначення, що
підлягають продажу у 2008 році (а.с. 30). У даному переліку під №21 значиться
земельна ділянка площею 0,0297 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка
підлягає продажу позивачу (а.с. 31). Листом від 07.05.2008 р. Одеське міське
управління земельних ресурсів повідомило позивача про те, що з питання щодо
підготовки документів по викупу земельної ділянки управлінням підготовлено
вичерпну інформацію на ім'я заступника міського голови і про результати
розгляду заявника буде повідомлено додатково (а.с. 32). Але будь-якого рішення
щодо продажу земельної ділянки позивачу прийнято не було.

Згідно до ч.1 ст. 81 ЗК України (в
редакції Закону України №309-УІ від 03.06.2008 р., що набрав чинності
04.06.2008 р., тобто в редакції, що була чинною на момент прийняття
оскаржуваного рішення), громадяни України набувають права власності на земельні
ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу та ін.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 116 ЗК
України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права
користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності
за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права власності на землю громадянами та юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно до ч.1 ст. 127 ЗК України,
органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх
повноважень здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної
власності громадянам та юридичним особам, які мають право на набуття земельних
ділянок у власність.

Згідно до ч.2 ст.127 ЗК України,
продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності громадянам та
юридичним особам здійснюється на конкурентних засадах (аукціон, конкурс), крім
викупу земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що є
власністю покупців цих ділянок, в яких відсутні акції (частки, паї), що
належать державі.

Згідно до ч.3 ст. 128 ЗК України,
Рада міністрів АРК, місцева державна адміністрація або сільська, селищна,
міська рада у місячний термін розглядає заяву і приймає рішення про продаж
земельної ділянки або про відмову в продажу із зазначенням причин відмови.

Відповідно до ч.5 ст. 128 ЗК
України, підставою для відмови в продажу зе мельної ділянки є неподання
документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної
ділянки. Відповідно до ч.6 ст. 128 ЗК України, рішення органу державної влади
або місцевого самоврядування про продаж є підставою для укла дення договору
купівлі-продажу земельної ділянки.

Згідно до ч.8 ст. 128 ЗК України,
вартість земельної ділянки визначається на підставі її грошової та експертної
оцінки, яка проводиться за методикою, затвердженою КМ України.

Згідно до ч.ч.2,3 ст. 152 ЗК України,
власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих
збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом визнання прав тощо.

Третя особа (скаржник) у своїй
скарзі послалася на те, що висновок суду щодо того, що Одеська міська рада
порушила права та охоронювані законом інтереси позивачки, суперечить висновку
самого ж суду, оскільки Одеська міська рада неодноразово вносила до переліку
земельних ділянок несільськогосподарського призначення, що підлягають продажу
шляхом викупу, земельну ділянку, площею 0,0297 га, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, з метою продажу її позивачу, що, в свою чергу, свідчить про згоду
Одеської міської ради за наявністю у позивача права на викуп земельної ділянки,
на якій знаходиться об'єкт нерухомості, що належить йому на праві приватної
власності. Одеською міською радою не приймалось рішень щодо відмови позивачу у
придбанні у власність зазначеної земельної ділянки, а питання про продаж цієї
земельної ділянки не було предметом розгляду сесії ради і  господарський суд не мав права визнавати
права на придбання у власність земельної ділянки, оскільки питання передачі
землі у власність є виключним правом ради, як суб'єкта права власності на
землю. З цього приводу, 3-я особа послалася на Порядок подання заяви
(клопотання) про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення,
затверджений постановою КМУ № 440 від 24.03.99 (зі змінами), в якому зазначено,
що в суді можна оскаржити рішення місцевої ради про відмову в продажу земельної
ділянки, а також залишення заяви покупця без розгляду більше місяця, тобто
рішення і бездіяльність органів самоврядування або їх посадових осіб. Таким
чином, як зазначив цей скаржник, господарський суд при винесенні рішення не мав
права підміняти орган місцевого самоврядування, тобто розглядати заяву покупця
по суті і зобов'язувати відповідні органи на місцях виносити рішення про продаж
земельної ділянки, у зв'язку чим судом порушено ст. 19 Конституції України,
ст.ст. 116,127,128 ЗК України, ст.ст. 33,34,84 ГПК України.

З викладеним судова колегія
погодитися не може  з огляду на таке.

Як вірно встановив місцевий суд, позивач є власником об'єкта
нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач та третя особа
(скаржники) по справі  не оспорюють
зазначене право позивача.

Отже, як правомірно встановлено
місцевим судом, враховуючи матеріали справи та зазначені вище норми чинного на
момент прийняття оскаржуваного рішення земельного законодавства, позивач, як
власник об'єкта нерухомості, має право викупу земельної ділянки, на якій
знаходиться об'єкт нерухомості, що належить йому на праві власності.

З матеріалів справи вбачається, що
Одеська міська рада дійсно неодноразово вносила до переліку земельних ділянок
несільськогосподарського призначення, що підлягають продажу, земельну ділянку
площею 0,0297 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, з метою продажу її
позивачу, що свідчить про згоду Одеської міської ради з наявністю у позивача
права на викуп земельної ділянки, на якій знаходиться об'єкт нерухомості, що
належить йому на праві власності.

Порушення ж прав позивача Одеською
міськрадою, на відміну від зазначеного у скарзі 3-ї особи, полягає саме у не
прийнятті радою рішення про продаж земельної ділянки або про відмову в продажу
із зазначенням причин відмови, оскільки продаж земельної ділянки, що є
власністю територіальної громади, передбачає певну законодавчу передбачену та
врегульовану процедуру, яка складається з ряду логічних необхідних і достатніх
дій, відсутність будь-якої з них паралізує всю процедуру.

За таких обставин, враховуючи, що
Одеською міською радою не приймалось рішень щодо відмови позивачу у придбанні у
власність зазначеної земельної ділянки, вона неодноразово вносилась до переліку
земельних ділянок несільськогосподарського призначення, що підлягають продажу,
з метою продажу її позивачу, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий  суд мав право і мотивовано визнав
(підтвердив) право позивача на придбання у власність земельної ділянки.

Слід зазначити, що місцевий суд не
зобов'язував місцеву раду виносити рішення про продаж земельної ділянки, а лише
визнав право на її придбання у власність, що не позбавляє раду обов'язку (у
даному випадку) винести з цього приводу відповідне рішення, тобто місцевий  суд не здійснив підміни органу місцевого
самоврядування (не приймав за нього рішення, як на то посилається 3-я особа у
своїй апеляційній  скарзі, а тому це
посилання є хибним та не може прийматись до уваги  та бути підставою для скасування судового
рішення.

За таких обставин, посилання
скаржника (3-ї особи)  на порушення
місцевим судом ст. 19 Конституції України, ст.ст. 116,127,128 ЗК України,
ст.ст. 33,34,84 ГПК України необґрунтовані і не заслуговують на увагу.

Посилання відповідача (скаржника) у
своїй апеляційній скарзі на те, що власником землі в межах м. Одеса є
територіальна громада в особі Одеської міської ради, колегією суддів до уваги
не приймаються, оскільки цей факт не оспорюється і в оскарженому судовому
рішенні протилежного не зазначено.

Також, не можуть бути враховані
посилання відповідача у скарзі на те, що місцевим судом не було прийнято до
уваги той факт, що 22.01.2008 р. Одеська міська рада прийняла рішення № 2168-У
„Про затвердження переліку земельних ділянок несільськогосподарського
призначення, що підлягають продажу у 2008 році”, у п.21 додатку до якого
зазначено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,0297
га, підлягає продажу позивачу, оскільки, навпаки, суд першої інстанції врахував
і це рішення, і п.21 додатку до нього, на підставі чого і зробив обґрунтований
висновок щодо згоди Одеської міської ради з наявністю у позивача права на викуп
земельної ділянки, на якій знаходиться об'єкт нерухомості, що належить йому на
праві власності, і правомірно визнав право позивача на придбання земельної
ділянки, за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,0297 га.

Як зазначалось вище, право передачі
землі, що знаходиться у власності територіальної громади в особі Одеської
міської ради, у власність - є правом ради, як суб'єкта власності на землю.
Однак, оскаржуваним рішенням місцевий суд визнав за позивачем лише право на
придбання у власність земельної ділянки.

Те ж саме стосується доводів
відповідача, викладених у скарзі щодо того, що укладання договору
купівлі-продажу земельної ділянки можливе за наявності рішення Одеської міської
ради про такий продаж, оскільки місцевий суд не зобов'язував місцеву раду
укладати договір купівлі-продажу земельної ділянки взагалі, а також укладати
договір купівлі-продажу земельної ділянки за відсутності рішення Одеської
міської ради про такий продаж.

Оцінюючи доводи відповідача, викладені у
скарзі про те, що місцевий суд при ухваленні рішення не врахував тих обставин,
що ціна в договорі є істотною умовою і укладання договору можливо за наявності
досягнення сторонами згоди за всіма істотними умовами, а такої згоди між
сторонами не досягнуто, колегія суддів встановила  наступне.

Як вірно з матеріалів справи вбачив суд
першої інстанції, позивач неодноразово готував пакет документів, необхідний для
викупу земельної ділянки, у тому числі була виготовлена грошова оцінка
земельної ділянки у 2006 році, а у 2007 році проведена актуалізація звіту про
експертну грошову оцінку земельної ділянки станом на 05.10.2007 р. Вартість
земельної ділянки, загальною площею 0,0297 га, що знаходиться у м. Одесі, по
АДРЕСА_1, шляхом викупу за грошовою оцінкою, визначеною КП „Центр інженерних
досліджень” у звіті про експертну грошову оцінку земельної ділянки для її
продажу, складає 166097,34 грн.

Матеріали справи свідчать, що
зазначену оцінку здійснено відповідно до приписів ЗК України та Закону України
„Про оцінку земель” без будь-яких порушень. При цьому, колегія суддів звертає
увагу на те, що ні відповідачем, ні 3-ю особою не надано до суду будь-яких
зауважень або заперечень щодо необґрунтованості зазначеної експертної оцінки,
тобто вони визнають її.

Обґрунтованість висновку оцінки
землі ні відповідач, ні 3-я особа не оспорювали і в процесі розгляду справи в
суді апеляційної інстанції.

Слід зазначити, що вищенаведені норми
права, у т.ч. норми ЗК України, які регулюють питання продажу земельних ділянок
у власність, встановлюють, що земельні ділянки продаються власникам об'єктів
нерухомості (які розташовані на цих земельних ділянках) за ціною, встановленою
експертною грошовою оцінкою земельної ділянки, і не передбачають можливість при
продажу земельної ділянки власникам, розташованих на них об'єктів
нерухомості,  встановлення інших  (більших) цін за бажанням продавця. Таке
збільшення вартості землі можливе лише при продажу землі на конкурсних засадах
або з аукціону, що не стосується даної конкретної правової ситуації.

За таких обставин, посилання
відповідача у скарзі на недосягнення сторонами згоди по всім істотним умовам
(мається на увазі вартості землі) не може прийматись до уваги та бути підставою
для скасування судового рішення.

Згідно п.3 Роз'яснення Вищого арбітражного
суду України  №02-5/422 від 10.12.1996 р.
„Про судове рішення” (з наступними змінами та доповненнями), рішення
господарського суду повинно ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали
місце обставини, на які посилаються особи, що бе руть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи
інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова  кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Такі ж
вимоги до судового рішення містяться у Постанові Пленуму Верховного суду України
№11 від 29.12.1976 р. „Про судове рішення”.

Відповідно до ст. 104 ГПК України,
підставами для скасування або зміни рішення суду є: 1) неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3)
невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду,
обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального
чи процесуального права.

На думку судової колегії, місцевий суд
повністю встановив та дослідив фактичні обставини справи, дав повну та всебічну
оцінку наявним у ній доказам та правильно застосував норми матеріального права,
тобто рішення місцевого суду відповідає вищезазначеним вимогам і підстав для
скасування цього рішення, передбачених ст. 104 ГПК України, судова колегія не
вбачає.

Наведені в апеляційних скаргах доводи,
як зазначалось вище, не спростовують висновків місцевого суду, не доводять їх
помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Будь-яких інших доводів щодо
незаконності рішення місцевого суду та допущення ним порушень норм
матеріального та процесуального права, крім вищезазначених та визнаних
апеляційною інстанцією такими, що не можуть бути прийняті до уваги, скаржники
не навели.

Перевіряючи, згідно приписів ст. 101
ГПК України, законність і обґрунтованість
рішення місцевого суду в повному обсязі, тобто не тільки на підставах,
викладених в апеляційних скаргах, судова колегія не встановила  будь - яких порушень норм матеріального і
процесуального права з боку місцевого суду і вважає, що зроблені місцевим судом
висновки відповідають фактичним обставинам справи, наявним в ній доказам та
приписам чинного законодавства.

Керуючись
ст.ст. 99,101-105 ГПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Одеської області від 27.08.2008 р. у справі №30/160-08-3125 - залишити
без змін, а апеляційні скарги Одеського міського управління земельних
ресурсів Одеської міськради, м. Одеса, та Одеської міськради, м. Одеса, на
зазначене судове рішення -без задоволення.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК
України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий:
Мирошниченко М. А.

Судді:
Бєляновський В. В.

Шевченко В. В.

Повний текст постанови підписано
05.11.2008 р.