ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

13.08.08
Справа  № 4/232

Львівський
апеляційний господарський суд,  в складі
колегії:

головуючого-судді:                     Бойко С.М.,

суддів:                                           Бонк Т.Б.,

Марко Р.І.,

при
секретарі Чаплик І.,

з
участю представників:

від
позивача-    з”явився,

від
відповідача-   з”явився,

від
третіх осіб -  з»явилися,

розглянув
апеляційну скаргу
ОСОБА_1, м.Львів

на рішення    господарського  суду Львівської області від 13.06.2008 року,
суддя Гриців В.М.,   у справі    № 4/232

за
позовом: ОСОБА_1,
м.Львів

до
відповідача :  товариства з обмеженою відповідальністю
«Панацея», м.Львів

за
участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідача:

1.
ОСОБА_2, м.Трускавець

2. ОСОБА_3 м.Трускавець

3.
ОСОБА_4, м.Трускавець

про
визнання права
власності на частку в статутному фонді
відповідача у розмірі 21 відсотка,

ВСТАНОВИВ:

рішенням
господарського  суду Львівської області
від 13.06.2008 року в задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Панацея»за участю третіх осіб без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
визнання права власності на частку в статутному фонді  відповідача у розмірі 21 відсотка відмовлено.

Рішення
суду мотивовано тим, що позивачем не доведено, а судом не встановлено в чому
полягає порушення його корпоративних прав, на захист яких подано позов,
оскільки не поданого жодного належного доказу оспорювання, невизнання чи
порушення його права відповідачем чи третіми особами, що згідно ст.392 ЦК
України є підставою для  звернення до
суду з таким позовом. При цьому, судом зазначено, що позивач з моменту
державної реєстрації  змін та доповнень
до статуту  товариства набув статусу  учасника товариства з часткою  21% у статутному капіталі, а з моменту
укладення договору  купівлі-продажу  частки в статутному фонді товариства
стала  власником 21% статутного фонду
товариства.

В
апеляційній скарзі позивач просить рішення
суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов
задоволити, в зв”язку з неповним з»ясуванням судом обставин, що мають значення
для справи та порушення норм матеріального права, апелюючи тим, що доказом
оспорення права власності позивача на частку у розмірі 21 % статутного фонду
товариства є лист-вимога ОСОБА_2 про сплату позивачем  вартості придбаної ним частки у статутному
фонді згідно договору купівлі-продажу від 22.08.2003 року та відмова
відповідача у виплаті частки при виході з товариства. Даний факт також
підтверджується зверненням товариства до суду з позовом про розірвання договору
купівлі-продажу від 22.08.2003 року в зв»язку з невиконанням ОСОБА_1. своїх
зобов»язань за цим договором.

Скаржник
не погоджується з висновком суду про те, що вимога товариства про сплату
позивачем  спірної частки не може бути
доказом оспорення його права власності на неї, а є лише предметом дослідження
факту невиконання зобов»язання в справі про розірвання договору купівлі-продажу
від 22.08.2003 року, покликаючись на те, що факт виконання позивачем своїх
зобов»язань за цим договором підтверджується текстом вказаного договору, а
також витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців №418049 від 02.10.2007 року, згідно якого ОСОБА_1. є учасником
товариства з внеском до статутного фонду в розмірі 152460 грн.

Скаржник
також покликається на те, що судом безпідставно скасовано заходи забезпечення
позову, оскільки рішення місцевого суду не набуло законної сили в зв»язку з
його  оскарженням, а тому скасування
заходів забезпечення позову  до
закінчення апеляційного провадження по даній справі може призвести до
порушення  прав та законних
інтересів  позивача і зробити неможливим
виконання рішення суду  апеляційної
інстанції у випадку задоволення апеляційної скарги.

У
відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить в її задоволенні відмовити,
мотивуючи тим, що рішення місцевого суду відповідає вимогам діючого
законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні. Щодо доводів
апелянта про заходи забезпечення позову, то відповідач зазначає, що позивачем
не подано жодних доказів в підтвердження існуючої загрози відчуження майна.

У
відзиві на апеляційну скаргу представник третіх осіб просить в її задоволенні
відмовити з аналогічних підстав.

Суд,
заслухавши пояснення представників сторін, які підтримали свої позиції,
пояснення дали аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши
наявні докази по справі,  вважає, що
апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Судом
встановлено, що рішенням загальних зборів товариства з обмеженою
відповідальністю „Панацея” від 20 серпня 2003 року (протокол загальних зборів
№5) вирішено: задоволити клопотання ОСОБА_1 про вхід до складу учасників
товариства; передати частку статутного фонду, яка належала товариству, 21
відсоток, що становить у грошовому виразі 152460 грн. ОСОБА_1. і надати згоду
директору товариства ОСОБА_2. від імені товариства укласти договір
купівлі-продажу частки в статутному фонді товариства з обмеженою
відповідальністю „Панацея” з учасником товариства п.ОСОБА_1. у відповідності до
вимог ЦК України та Закону України „Про підприємництво”; затвердити
співвідношення та розміри часток учасників товариства у статутному фонді
товариства, зокрема, розмір вкладу ОСОБА_1 в статутний фонд товариства є 152460
грн., що становить 21 відсоток статутного фонду товариства; затвердити зміни до
статуту та установчого договору товариства та подати їх у Трускавецьку міську
раду для проведення державної реєстрації змін та доповнень.

На
підставі вказаного рішення зборів учасників товариства 22 серпня 2003 року
ТзОВ  “Панацея” (продавець) укладено з
ОСОБА_1. (покупець) договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТзОВ
“Панацея”, за умовами якого продавець продав, а покупець купив частку в
статутному фонді ТзОВ “Панацея” в розмірі 152460 грн., що становить 21 відсоток
статутного фонду. За умовами договору частка, що відчужується сплачена
повністю, право власності на відчужувану частку перейшло до покупця з моменту
укладення договору, який набув чинності з моменту його нотаріального
посвідчення. 22 серпня 2003 року приватним нотаріусом Трускавецького міського
нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 2607.

Виконавчим
комітетом Трускавецької міської ради розпорядженням №605-р від 27 серпня 2003
року зареєстровано зміни та доповнення до установчого договору та статуту ТзОВ
„Панацея”, в яких, зокрема, вказано, що ОСОБА_1 є засновником товариства з
обмеженою відповідальністю „Панацея” з внеском та відповідно часткою власності
на майно товариства у сумі 152460 грн., що становить 21 відсоток статутного
фонду.

Відповідно
до вимог ст.ст. 1, 4, 7, 50, 51 Закону України „Про господарські товариства”
господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої
поділений на частки між учасниками, засновниками та учасниками товариства
можуть бути підприємства, установи, організації, а також громадяни. Товариства
з обмеженою відповідальністю створюються і діють на підставі статуту. Установчі
документи господарського товариства повинні містити відомості, зокрема, про вид
товариства, склад засновників та учасників, розмір та порядок утворення
статутного (складеного) капіталу. Установчі документи товариства з обмеженою
відповідальністю, крім вищезазначених відомостей, повинні містити відомості про
розмір часток кожного з учасників, розмір, склад та порядок внесення ними
вкладів, порядок передання (переходу) часток у статутному фонді. Зміни, які
сталися в установчих документах товариства і які вносяться до державного
реєстру, підлягають державній реєстрації за тими ж правилами, що встановлені
для державної реєстрації товариства. Товариство зобов'язане у п'ятиденний строк
повідомити орган, що провів реєстрацію, про зміни, які сталися в установчих
документах, для внесення необхідних змін до державного реєстру.

До 1
липня 2004 року порядок державної реєстрації та перереєстрації суб'єктів
підприємницької діяльності визначався Положенням про державну реєстрацію
суб'єктів підприємницької діяльності, затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 25 травня 1998 р. N 740 „Про порядок державної реєстрації
суб'єктів підприємницької діяльності”. Згаданим положення визначено обов'язок
державної реєстрації установчих документів, а також змін і доповнень до них для
набрання такими юридичної сили. Так, зокрема, визначено, що зміни (доповнення)
в установчих документах суб'єкта підприємницької діяльності підлягають
державній реєстрації у 5-денний термін з дня надходження відповідної інформації
до органу державної реєстрації.

Відповідно
до вимог ст.167 Господарського Кодексу України корпоративні права - це права
особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської
організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні
господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідентів) даної
організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а
також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

В
силу ст.10 закону України „Про господарські товариства” учасники товариства
мають право: брати участь в управлінні справами товариства в порядку,
визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим
Законом; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку
(дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці
кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку
виплати дивідендів; вийти в установленому порядку з товариства; одержувати
інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане
надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність,
протоколи зборів; здійснити відчуження часток у статутному (складеному)
капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в
порядку, встановленому законом. Учасники можуть мати також інші права,
передбачені законодавством і установчими документами.

З
аналізу наведених норм суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що
ОСОБА_1 з моменту державної реєстрації змін і доповнень до установчих
документів товариства 27 серпня 2007 року набула статусу учасника товариства з
обмеженою відповідальністю „Панацея” з часткою 21 відсоток у статутному
капіталі товариства, а з моменту укладення і нотаріального посвідчення 22
серпня 2003 року договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі
товариства з обмеженою відповідальністю “Панацея” набула права власності на 21
відсоток частки в статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю
“Панацея”. Відповідно  як учасник
товариства з обмеженою відповідальністю „Панацея” ОСОБА_1 наділена  відповідними правомочностями, визначеними
законом і статутом товариства для його учасників.

Відповідно
до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а згідно
ст.392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право
власності.

Позивач
не надав суду жодного належного доказу оспорювання, невизнання чи порушення
його права відповідачем чи третіми особами.

Покликання
скаржника на вимогу відповідача від 22 травня 2007 року про сплату вартості
належної їй частки в статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю
„Панацея” у сумі 152460,00 грн., як на доказ оспорення та невизнання його прав
на частку в статутному фонді, є безпідставним, оскільки дана вимога стосується
виконання/невиконання договірних зобов'язань, що є предметом окремого спору,
який розглядається господарським судом Львівської області.

Закон
виходить з презумпції легітимності рішень органів управління господарського
товариства, тобто відповідні рішення вважаються такими, що відповідають
законові, якщо судом не буде встановлено інше. Рішенням загальних зборів
товариства з обмеженою відповідальністю „Панацея” від 20 серпня 2003 року
(протокол загальних зборів №5). затверджено розмір вкладу ОСОБА_1 в статутний
фонд товариства на суму 152460 грн., що становить 21 відсоток статутного фонду
товариства, яке в судовому порядку визнано недійсним не було (докази щодо цього
відсутні), а тому у позивача відсутні підстави для звернення до суду за
захистом прав, порушення судом яких не встановлено.

Кожна
із сторін відповідно до ст.33 ГПК України зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.  Надані позивачем докази та матеріали, не
підтверджують порушення прав позивача та обставин, на яких ґрунтуються позовні
вимоги.

З
наведеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про
безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Панацея»про визнання права власності на частку в статутному
фонді  відповідача у розмірі 21 відсотка
відмовлено, а тому правильно відмовив в їх задоволенні.

Щодо
доводів апелянта про неправильне скасування заходів забезпечення позову при
винесенні рішення по справі, то вони також є безпідставними, оскільки згідно
ст.68 ГПК України питання про скасування заходів забезпечення позову
вирішується господарським судом, що розглядає справу, із зазначенням про це
в  рішенні чи ухвалі, а тому, враховуючи
те, що при винесенні рішення по справі необхідність вжиття заходів забезпечення
позову відпали, місцевим судом правильно їх скасовано.

З
вищенаведеного доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є
безпідставними.

Рішення
місцевого суду прийняте у відповідності з вимогами  діючого законодавства, а тому підстав для
його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись
ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд,

постановив:

рішення
господарського суду Львівської області від 13.06.2008 року в справі за
номером  4/232 залишити без змін, а
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 -без задоволення.

Постанова
набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному
порядку.

Матеріали
справи  повернути в місцевий
господарський суд.

Головуючий
-суддя:
С.М.Бойко

Судді:                                                            Т.Б.Бонк

Р.І.Марко