Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "04" березня 2008 р. Справа № 10/2725

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого - судді Будішевська Л.О.

при секретарі Осіпчук О.В.

за участю представників сторін

від позивача Ліпська-Романченко Г.Д. - довіреність №3436-1/14 від 19.11.2007р.

від відповідача не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Української страхової компанії "Дженералі Гарант" в особі Житомирської філії(м. Житомир)

до Відкритого акціонерного товариства "АТП - 11842" (м. Коростишів)

про стягнення 10315,96 грн.

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відкритого акціонерного товариства "АТП - 11842" 10315,96грн. заборгованості по перерахуванню страхових платежів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач письмових заперечень проти позову не надав, представника в судове засідання не направив, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

01.03.2000р. відкрите акціонерне товариство "Українська страховакомпанія "Гарант -АВТО"(страховик), правонаступником якої є відкрите акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Дженералі Гарант", уклало із відкритим акціонерним товариствм "АТП - 11842"(страхувальник) Агентську угоду про порядок проведення обов'язкового страхування від нещасних випадків на транспорті № 0008445.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що з березня 2000 року ВАТ "АТП - 11842" щомісячно передавало інформацію про обсяги перевезень засобами телекомунікаційного зв'язку та за підсумками місяця перераховувало 50% страхових платежів на розрахунковий рахунок ВАТ"УСК"Житомир-АВТО", решту залишало собі як комісійну винагороду.

Починаючи з грудня 2005 року відповідач продовжував стягувати з пасажирів страхові платежі, повідомляв про розмір зібраних страхових внесків, але їх не перераховував страховику.

Таким чином станом на 18.04.07р. виникла заборгованість по перерахуванню страхових платежів у розмірі 10315,96 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків(а.с. 8).

20.06.07р. позивачем на адресу відповідача була направлена претензія(а.с.11), щодо виконання умов зазначеної Агентської угоди та сплати 10315,96грн. заборгованості, яку ним було отримано 29.06.07р., що підтверджується поштовим повідомленням(а.с. 11). Відповіді на вказану претензію позивачем отримано не було.

Дослідивши обставини по справі та заслухавши пояснення представника позивача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ВАТ"УСК"Дженералі Гарант" обгрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступного.

П.1.1 Агентської угоди № 0008445 від 01.03.2000р.зазначае, що вона визначає порядок проведення обов'язкового особистого страхування на автомобільному транспорті і укладена відповідно до Положення "Про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті", затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 року за № 959.

П.3 Положення "Про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті," затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 року за № 959 визначає, що страховий платіж за обов'язковим особистим страхуванням від нещасних випадків на транспорті утримується з пасажира перевізником, який діє від імені страховика за винагороду на підставі договору доручення на лініях залізничного. морського, внутрішнього водного, автомобільного та електротранспорту на міжобласних і міжміських маршрутах у межах однієї області, Автономної Республіки Крим у розмірі до 1,5 відсотка вартості проїзду, на маршрутах приміського сполучення - до 3 відсотків вартості проїзду.

Відповідно до ч.2 п. 1 Положення "Про порядок провадження діяльності страховими посередниками", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 1996 року № 1523, договір про надання страхових агентських послуг (агентська угода) - письмова угода між страховиком та страховим агентом, в якій визначаються права та обов'язки сторін щодо порядку укладення, обслуговування та виконання договорів страхування, порядок внесення страхових платежів, умови здійснення взаєморозрахунків між ними, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов зазначеної угоди, інші умови за згодою сторін.

Відповідно до п. 2.3 Агентської угоди № 0008445 від 01.03.2000р., автотранспортне підприємство зобов'язане своєчасно подавати УСК "Гарант-АВТО" відомості про обсяги перевезення пасажирів, щомісячно перераховувати страхові платежі та інформувати про всі страхові випадки за встановленим законом порядком.

Відповідно до п. 3.1 агентської угоди , страхувальник зобов'язаний в строк до 10 числа місяця, що йде за звітним перерахувати кошти в розмірі 50% страхових платежів на розрахунковий рахунок страховика.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником(учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті, основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ст. 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Суд перевірив достовірність визначеної позивачем суми позовних вимог та прийшов до висновку, що позовні вимоги відкритого акціонерного товариства "Українська страхова компанія"Дженералі Гарант" про стягнення з відкритого акціонерного товариства "АТП -11842" 10315,96грн. обгрунтовані, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню.

Відповідач позовних вимог не оспорив, доказів сплати заборгованості перед позивачем суду не надав.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно до ч.1,2 ст. 173, ч. 1 ст. 175, п. 6 ст. 232 ГК України, ст. 525, 526 ЦК України, керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відкритого акціонерного товариства "АТП -11842", м.Коростишів, вул.Грибоєдова 37, ідентифікаційний код 03116648, на користь відкритого акціонерного товариства "Українська страхова компанія"Дженералі Гарант" в особі Житомирської філії, м.Житомир, вул. Лятошинського 11, ідентифікаційний код 13570226:

- 10315,96грн. заборгованості;

- 103,16грн. державного мита;

- 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Будішевська Л.О.

Віддрукувати: