ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.01.08р.

Справа
№ 33/460-07

За
позовом  Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1, м. Кривий Ріг

до
Криворізької міської ради Дніпропетровської області, м. Кривий Ріг

про визнання права власності

Суддя  Рудовська І.А.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2., довіреність б/н від
13.09.2005 року

Від
відповідача:  Гудима Т.В. (начальник
відділу позовної заяви юридичного управління), довіреність № 7/26-3025 від
26.12.2007 року

СУТЬ СПОРУ:

Позивач
звернувся з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на  самочинно побудовані нежитлові  будівлі, які складаються з  боксу
автомобілів "Б-1"
площею 74, 0 кв.м., автомагазин "Б-1" площею 87, 4 кв.м.  розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Позовні
вимоги мотивовані тим, що на підставі рішення Криворізької міської ради від
27.01.2006 року № 4008 , від 22.03.2006 р. № 4220  приватному підприємцю ОСОБА_1. було
передано  по договору  оренди № 82 від 22.05.2006 р.  земельну ділянку  на 5 років
площею 1, 9471 га в АДРЕСА_1для розміщення авторинку. Будівля була
побудована без дозволу на будівництво, передбаченого чинним законодавством і є
самочинним будівництвом. При цьому позивач посилається на ст.376 Цивільного
кодексу України.

Відповідач,
просить вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства.

Клопотання
про застосування засобів технічної фіксації при розгляді справи представниками
сторін не заявлялось.

В
засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст..
85 ГПК України.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,
-

В С Т А Н О В И В:

За договором оренди землі від
19.05.2006 року, укладеним на підставі рішень міської ради від 27.01.2006 року
№ 4008, від 22.03.2006 р. № 4220 позивачу була передана в оренду земельна
ділянка загальною площею 19471 кв. м.
строком на 5 років.

Відповідно
до п. 5.1 договору земельна ділянка передається в оренду для розміщення авторинку.

Згідно
з п. 7.4 Договору умовою збереження стану об"єкта оренди землі - є
заборона забудови ділянки.

Позивач
зазначає, що побудував нежитлові будівлі: які складаються з  боксу
автомобілів"Б-1"  площею
74, 0 кв.м., автомагазин "Б-1" площею 87, 4 кв.м.  розташовані за адресою:АДРЕСА_1 та просить
визнати за ним право власності на ці об'єкти .

Розглянувши
позовні вимоги господарський суд вважає їх необгрнутованими та такими, що не
підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно
технічного висновку по результатам обстеження спірних об'єктів ( об'єктів, на
які позивач просить визнати право власності ), виконаного  судово будівельним- технічним експертом № 87
від 27.08.1999 р. СПД ОСОБА_3 . загальний технічний стан будівлі боксу  для ремонту автомобілів площею 74, 0 кв.м.,
автомагазин площею 87, 4 кв.м.
задовільний та можуть експлуатуватись , будівництво відповідає вимогам
державних будівельних норм.

Спірні
об'єкти не введені в експлуатацію шляхом прийняття їх в експлуатацію
уповноваженою комісією з складанням та затвердженням  акту вводу в експлуатацію.

За
даними технічного паспорту, виготовленого Комунальним підприємством
Дніпропетровської обласної
ради“Криворізьке   бюро технічної
інвентаризації”, об'єкти, на які позивач просить визнати право власності є
самочинним будівництвом ( а. с. 15 ).

Оскільки
спірні об'єкти збудовані без належного погодження та затвердження належним
чином проекту  будівництва, таке
будівництво є самочинним також за приписами закону, а саме згідно ст. 376
Цивільного кодексу України, відповідно до якої житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною
другою цієї норми визначено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

У
відповідності до ч. 3 ст. 376 ЦК України право
власності  на  самочинно збудоване нерухоме  майно може бути за рішенням суду визнане за
особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй
відведена для цієї мети,  за умови
надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване
нерухоме майно.

Як
вбачається з договору оренди , а саме умовою збереження стану об"єкта
оренди землі- є заборона забудови ділянки. Таким чином  земельна ділянка для забудови нерухомого
майна для  позивача не надавалась.

Статтею
392 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна може пред'явити
позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не
визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує
його право власності.

Таким
чином, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за
рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво за умови
надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване
нерухоме майно.

Згідно
з статтею 331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка
виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено
договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів
на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), виникає з моменту
завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до експлуатації.

Відповідно
до ч. 3 ст. 18 Закону України „Про основи містобудування” закінчені
будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію  в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів
України. Згідно п. 1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004
року № 1243 прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у
підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації
об'єктів нового будівництва їх інженерно -технічним оснащенням відповідно до
проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування.

Таким
чином, право власності на нерухоме майно, що підлягає державні реєстрації
відповідно до Положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002
року, виникає на об'єкти, будівництво яких завершено і які прийняті в
експлуатацію в установленому порядку. Вказані висновки узгоджуються з приписами
ст. 331 Цивільного кодексу України.

З
огляду на вищевикладене, враховуючи приписи ст. ст. 331, 376, 392 Цивільного
кодексу, України Закону України „Про основи містобудування”, суд не вбачає підстав
для задоволення позову.

Відповідно
до ст. 49 ГПК України судові витрати відносяться на позивача.

Враховуючи
вищевикладене та керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В
задоволенні  позову відмовити.

Судові витрати віднести на позивача.

Суддя

І.А. Рудовська