ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.08
Справа № 21/301

Господарський суд Львівської області у
складі:

судді Масловська Л.З.

при секретарі Зубачик
Н.

За
позовною заявою: Львівського
міжрайонного транспортного прокурора в інтересах держави в особі Регіонального
відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів, та
державного територіально-галузевого об'єднання “Львівська залізниця”, м. Львів,
в особі Львівської дирекції залізничних перевезень, м. Львів,

до
відповідача-1: фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1, с. Боложинів, Львівська область,

до
відповідача -2: фізичної
особи -підприємця “ОСОБА_2, с. Славсько, Львівська область,

про
визнання договору недійсним та повернення державного майна.

за участю представників сторін:

від прокуратури - Барабаш Д.М. -стар. пом. прокурора

від позивача -1 - не з'явився

від позивача - 2
- Грицина -представ.

від відповідача - 1 -ОСОБА_1, ОСОБА_3 - представник

від відповідача - 2 - не з'явився

Суть
спору:

Позовну
заяву подано Львівським міжрайонним транспортним прокурором, в інтересах
держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по
Львівській області, м. Львів, та державного територіально-галузевого об'єднання
“Львівська залізниця”, м. Львів, в особі Львівської дирекції залізничних
перевезень, м. Львів, до відповідача -1 -фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, с.
Боложинів, Львівська область, до відповідача -2 -фізичної особи -підприємця
“ОСОБА_2, с. Славсько, Львівська область, про визнання договору відповідального
зберігання від 10.03.2007 р., укладений між відповідачами недійсним та
повернення державного майна, зобов'язавши фізичну особу -підприємця ОСОБА_1
повернути облаштований майданчик площею 1288 кв.м., що знаходиться на балансі
львівської дирекції залізничних перевезень державного територіально-галузевого
об'єднання “Львівська залізниця” та розміщений за адресою Львівська область,
Сколівський район, с. Славсько.

29.10.2007 р. господарський суд
Львівської області порушив провадження по справі та призначив розгляд на
22.11.2007 р. Розгляд справи неодноразово відкладався з мотивів, зазначених в
ухвалах суду від 22.11.2007 р., 05.12.2007 р., 25.12.2007 р., 15.01.2008 р.,
26.02.2008 р.. В судовому засіданні оголошена перерва до 03.03.08р.

Представникам
сторін роз'яснено їх права згідно ст. 22 ГПК України. У відповідності до ст. 75
ГПК України справа слухається за наявними у ній матеріалами.

У
судовому засіданні прокурор та представники позивачів позов підтримали з
мотивів, зазначених у позовній заяві, правовому обгрунтуванні та уточненні
позовних вимог. Зазначив, зокрема, що Львівська державна залізниця 01.12.2002
р. уклала з фізичною особою Підприємцем ОСОБА_2 договір оренди
індивідуально-визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності
-облаштованого майданчику площею 1288 кв.м.. Рішенням господарського суду
Львівської області від 18.07.2006 р. у справі №1/572-6/148 цей договір визнаний
припиненим та зобов'язано ОСОБА_2 повернути майданчик. Однак, рішення суду
виконане не було, натомість ОСОБА_2 уклав із фізичною особою -підприємцем
ОСОБА_1 оспорюваний договір відповідального зберігання майданчика від
10.03.2007 р.. Вважає такий договір недійсним, як такий, що суперечить закону,
оскільки ОСОБА_2 не вправі передавати державне майно третім особам. Просить
позов задоволити.

Відповідач
-1 та його представник позов заперечили, посилаючись на те, що відповідач
-1  не був стороною у справі
№1/572-6/148. Рішенням суду по цій справі зобов'язано ОСОБА_2 повернути
державне нерухоме майно шляхом звільнення частини приміщення, а тому решта
майна може бути передана на зберігання відповідачем -2 відповідачу -1. Просить
у позові відмовити.

Відповідач
-2 вимог ухвал суду не виконав, відзиву по справі не надав, участь
уповноваженого представника у судових засіданнях не забезпечив.

Розглянувши
подані докази в їх сукупності, заслухавши прокурора, пояснення представників
сторін, суд встановив.

01.12.2002
р. між правопопередником позивача - 2 (орендодавець) та відповідачем -2
-фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (орендар) був укладений договір оренди
індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності,
згідно із п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в встрокове
платне користування окреме індивідуально визначене майно, а саме облаштований
майданчик ст. Славсько Львівської залізниці площею 1288 кв.м., розташований за
адресою Львівська область, с.Славсько, ст. Славсько для підприємницької
діяльності в сфері надання побутових послуг (послуг автостоянки). 01.12.2002 р.
дане майно було фактично передано відповідачу -2, що підтверджується актом
приймання-здачі згідно договору від 01.12.2002 р.. Відповідно до п.10.1.
договору, він укладений строком на один рік з 01.12.2002 р. по 30.11.2003 р.
включно. Згідно із п. 10.6. договору, у разі відсутності заяви однієї з сторін
про припинення чи зміну цього договору після закінчення його чинності протягом
одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих
самих умовах, які передбачені цим договором.

Доказів
укладення між позивачем -2 та відповідачем -2 інших договорів оренди чи надання
відповідачу -2 в оренду іншого майна окрім облаштованого майданчика ст.
Славсько Львівської залізниці площею 1288 кв.м., розташованого за адресою
Львівська область, с. Славсько, ст. Славсько, суду не надано.

Договір
оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної
власності від 01.12.2002 р. припинив свою чинність, що підтверджується,
зокрема, рішенням господарського суду Львівської області від 18.07.2006 р. у
справі №1/527-6/148 за позовом Львівського міжрайонного транспортного прокурора
в інтересах держави в особі РВ ФДМ України по Львівській області та Львівської
державної залізниці до фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 про повернення
державного майна та стягнення коштів. Належних доказів зворотнього суду по цій
справі не надано.

Відповідно
до п. 5.7. договору від 01.12.2002 р., у разі припинення або розірвання
договору орендар зобов'язався повернути орендодавцю або підприємству, вказаному
орендодавцем, орендоване майно у належному стані, не гіршому, ніж на момент
передачі його в оренду з врахуванням нормального фізичного зносу. При цьому, п.
2.4.  передбачає обов'язок орендаря
повернути майно у порядку, аналогічному тому, який встановлений при передачі
майна орендарю в оренду. Однак, жодних доказів повернення облаштованого
майданчика ст. Славсько Львівської залізниці площею 1288 кв.м., розташованого
за адресою Львівська область, с. Славсько, ст. Славсько, суду не надано.
Сторони не заперечили факт його неповернення.

Відповідно
до п. 6.4. договору від 01.12.2002 р., орендар не має права передавати третім
особам належні йому права оренди та інші права (повністю чи в частині), які
випливають з цього договору. Однак, не зважаючи на це положення, а також факт
припинення договору оренди від 01.12.2002 р., 10.03.2007 р. між відповідачем -2
(поклажодавець) та відповідачем - 1 (зберігач) був укладений договір -1
відповідального зберігання, згідно із яким поклажодавець передає, а зберігач
приймає на відповідальне зберігання земельну ділянку (облаштований майданчик)
площею 1288 кв.м., розташовану за адресою Львівська область, Сколівський район,
с. Славське, ст. Славсько. 10.03.2007 р. між відповідачами складено відповідний
акт прийому-передачі майна (об'єктів) за договором -1 від 10 березня 2007 р.. З
матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що відповідач -2 передав на
зберігання відповідачу -1 майданчик, який орендувався ним у позивача -2 та не
був повернутий після припинення договору оренди.

З
акту державного виконавця від 22.08.2007 р., постанов державного виконавця,
пояснень позивача -2 вбачається, що уклавши оспорюваний договір, відповідач -2
фактично унеможливив примусове повернення державного майна, яке отримувалось
ним в оренду, оскільки відповідно до ст. 953 ЦК України, зберігач несе
обов'язок повернути річ лише по відношенню до поклажодавця. Згідно із ст. 6
Закону України “Про виконавче провадження” вимоги державного виконавця є
обов'язковими до виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, недодержання в
момент вчинення правочину, зокрема, вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України є підставою
недійсності правочину.

Крім
того, згідно із ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до
суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право,
або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У
відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право
власності. Згідно із ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм
майном. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа
ним. Відповідно до ч. 3 ст. 136 ГК України, щодо захисту права господарського
відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права
власності.

Суду
не надано належних доказів, які б спростовували позовні вимоги У відповідності
до ст. 33 ГПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи
з вищенаведеного, позовні вимоги слід задовольнити, судові витрати покласти в
рівних частках на відповідачів.

Керуючись
ст.ст. 203,215,386,387,391,953 ЦК України, ст.ст. 33, 41, 42 43, 49, 60 75, 80
82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати недійсним договір-1
відповідального зберігання від 10.03.2007 р., укладений між фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою -підприємцем ОСОБА_2.

3.          Зобов'язати фізичну особу -підприємця
ОСОБА_1 АДРЕСА_1) повернути державному територіально-галузевому обєднанню
“Львівська залізниця” в особі Львівської дирекції залізничних перевезень (м.
Львів, вул. Листопадового Чину, 22) облаштований майданчик площею 1288 кв.м.,
що розміщений за адресою Львівська область, Сколівський район, с. Славсько.

4.          Стягнути з фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1 АДРЕСА_1) в дохід держави 42,50 грн. державного мита та 59 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5.          Стягнути з фізичної особи -підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) в дохід держави 42,50 грн. державного мита та 59 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Накази
видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Суддя
Масловська Л.З.