ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

26.08.08
р.
Справа № 12/139пн

Господарський суд Донецької області
у складі судді Склярук О.І.

при секретарі судового засідання
Лозовій Н.С.

за участю представників сторін

від позивача -  ОСОБА_1.

від відповідача -  Кравченко Т.О.

від третіх осіб -  Кравченко Т.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовом

суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_2 м. Маріуполь

до
Маріупольської міської ради Виконавчий комітет  м. Маріуполь

за участю третіх осіб які не
заявляють самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача

-          Маріупольська міська Рада,  м.Маріуполь

-          Товариства з обмеженою
відповідальністю “Лаки ЛТД” м.Маріуполь

про визнання права власності

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 21.08.2008 р. по 26.08.2008
р.

ВСТАНОВИВ

Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 м. Маріуполь звернулася до
господарського суду з позовною заявою

до Виконавчого комітету
Маріупольської міської ради м. Маріуполь

про визнання права власності на
нежитлове приміщення  - будівля
міні-маркета площею 224,4 кв.м. за адресою м. Маріуполь, АДРЕСА_1

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилався, що ним без  належного дозволу було здійснено
будівництво  нежитлового приміщення -
будівлі міні-маркету площею 224,4 кв.м. за адресою м. Маріуполь АДРЕСА_1

Рішенням по справі  від 04.05.2007
р. позов було задоволено. Визнано право власності за Суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_2 на  нежитлове
приміщення - будівлі міні-маркету площею 224,4 кв.м. за адресою м. Маріуполь
АДРЕСА_1.

При цьому,  суд у своєму рішенні
зазначив, що доказів, які свідчать, що визнання цього права порушує права інших
осіб суду не надано. Судом також було враховано приписи п.3 ст. 376 ЦК України,
“право власності на самочинно збудоване майно може бути за рішенням суду
визнане за особою, яка здійснила самочинно будівництво на земельній ділянці, що
не була відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у
встановленому законом порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.”

14.08.2007 року  відповідач звернувся до суду з заявою про
перегляд рішення за нововиявленими обставинами, посилаючись, що при розгляді
справи не було враховано, що спірний об”єкт збудовано з порушеннями, і як
наслідок,  визнання права власності
порушує права Маріупольської міської Ради та ТОВ “Лаки ЛТД” ( сусіднього
землекористувача). Про вказані обставини він дізнався після звернення ТОВ “Лаки
ЛТД”  ( 03.08.2007 року)

Крім того, відповідач просив суд залучити в
якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору
Маріупольську міську Раду та Товариство з обмеженою відповідальністю “Лаки
ЛТД”, як таких, чиї права зачіпає вказане рішення.

Відповідно до ст.112 ГПК України господарський суд може переглянути
прийняте ним рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами,
що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові.

При прийнятті рішення по справі відповідач не знав і не міг знати, (
враховуючі відсутність акту вводу в експлуатацію спірного приміщення, який не
складався взагалі  ) ,   що спірне майно побудовано в порушення ДБН В
2.3-5-2001, а тому визнання права власності буде порушувати права
Маріупольської міської ради,  як власника
землі.

В даному випадку,  це є
нововиявленою обставиною в розумінні ст.112 ГПК України, а тому рішення
підлягає перегляду.

Під час перегляду рішення за нововиявленими
обставинами, судом в якості третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору було залучено Маріупольську міську раду ( ухвала від 14.08.2008
р.) та Товариство з обмеженою відповідальністю “Лаки ЛТД” ( ухвала від
30.07.2008 року)

Представник виконкому Маріупольської міської
ради та Маріупольської міської Ради проти задоволення позову заперечував,
посилаючись, що це буде порушувати його права як власника землі, крім  того сам об”єкт розміщенно з порушенням  ДБН В 2.3-5-2001.

Представник ТОВ “Лаки ЛТД” проти задоволення
позову заперечували, посилаючись, що це буде порушувати саме їх права, так як
спірна будівля прибудована до об”єкта нерухомості , який належить вказаному
Товариству , та перешкоджає нормальній експлуатації будівлі.

Судом було призначена
будівельна-технічна експертиза, з метою з”ясування, чи спірна будівля
побудована з порушенням державних будівельних норм і чи не заважає вона  проводити реконструкцію будівлі, яка належить
ТОВ “Лаки ЛТД” . На час проведення експертизи провадження по справі зупинялося.
Після проведення експертизи , провадження по справі поновлено.

Висновки експерта прийняти судом до відома.

Крім того, до суду звернувся суб”єкт підприємницької діяльності ОСОБА_3,
який просив його залучити в якості третьої особи,  яка не заявляє самостійних вимог на предмет
спору, посилаючись, що він є співвласником спірної будівлі. В обгрунтування
свого клопотання , заявник надав документи, які на його думку свідчать , що він
приймав участь у будівництві спірного об”єкту. Суд ознайомившись з вказаними
документами, вважає, залучення вказаної особи до розгляду справи
передчасним.

Представник позивача просив суд призначити ще
одну експертизу, посилаючись, що при здійсненні будівництва спірного об”єкт
норми ДБН не були порушені,  а згідно ДБН
360-92 “Містобудування планування та забудова міських та сільських поселень”,
житлові будівлі з квартирами на перших поверхах слід розташовувати, як правило
з відступом від червоних ліній. По червоній лінії допускається розміщення
житлові будівлі з вбудованими на перших поверхах приміщеннях громадського
призначення, а на житлових вулицях в умовах реконструкції існуючей забудови -
житлові  будівлі  з квартирами на перших поверхах тільки як у
виключних випадках.

Суд зазначає, що спірна будівля не є житловим будинком та не розташована
на першому поверху житлового будинку, а тому вказані приписи не можуть бути
взяти судом до відома, а призначення експертизи є недоцільним.

Дослідивши обставини справи, вислухав пояснення представників сторін
господарський суд встановив

19.12.2001 року між Маріупольською міською радою та приватним
підприємцем ОСОБА_2 підписано договір оренди земельної ділянки, згідно якого
позивач отримав в тимчасове платне користування строком на п'ять років  земельну ділянку яка знаходиться за адресою  АДРЕСА_1 у Жовтневому районі м.
Маріуполя.  Згідно умов договору
оренди,  позивач отримував в тимчасове
платне користування земельну ділянку площею 0,0105 га для розміщення торгового
павільйону.

Згідно пояснень представника позивача,
як на цей час так і на час розгляду спору по суті , вирішується питання
щодо продовження терміну дії договору  (
лист № 30-26 від 24.01.2007 року Маріупольської міської Ради). Вказане
питання  до цього часу не вирішено.

Відповідно до висновку спеціаліста фахівця - будівельника  за № 70/10 від 27.10.2004 року складеного
Маріупольським юридичним агенством, та наданого представником позивача тільки
під час перегляду рішення за нововиявленими обставинами,  площа земельної ділянки, яка знаходиться у
фактичному користуванні ПП ОСОБА_2. в місті Маріуполь по АДРЕСА_1,  під торговельною будівлею складає 127 кв.м.

В той час, як згідно договору оренди , позивачу виділялася земельна
ділянка площею  105 кв.м.

Під час експлуатації земельної ділянки позивач
здійснив будівництво будівлі міні-маркета площею 224,4 кв.м.

Згідно
відповіді Головного управління архітектури та містобудування
Маріупольської міської ради за № 985 від 13.05.2008 року  на адресу начальнику юридичного відділу
міської ради , самочинне зведене нежитлове приміщення будівлі міні-маркету, яке
розташоване за адресою АДРЕСА_1 знаходиться в межах червоних ліній, що порушую
вимоги п.1.3. ДБН В 2.3.-5-2001.

Суд зазначає, що ДБН  В
.2.3-5-2001 “Вулиці та шляхи населених пунктів” є обов”язковими для органів
виконавчої влади, контролю та експертизи, місцевого самоврядування,
підприємств, установ та організацій, незалежно від форм власності та відомчеї
приналежності.

Відповідно до п.1.3. зазначеного вище ДБН  В 2.3.-5-2001,   розміщення та будівництво наземних об”єктів
житлового промислового призначення та інших капітальних споруд, крім об”єктів
транспорту та інженерних мереж в межах червоних ліній вулиць та шляхів
забороняється.

Суд зазначає, що поняття червоної лінії та лінії регулювання забудови
визначені у Законі України “Про планування та забудову території” .

Червоні лінії - визначені в містобудівний документації відносно пунктів
геодезичної мережі межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які
відмежовують території мікрорайонів, кварталів та території іншого призначення.

Лінії регулювання забудови - визначені в
містобудівній документації межі розташування будинків і споруд відносно
червоних ліній, меж окремих земельних ділянок, природних меж та інших
територій.

Згідно ст. 13 Закону України “Про планування та забудову території”
детальний план території розробляється згідно з генеральним планом населеного
пункту та визначає, зокрема, розташування червоних ліній, ліній регулювання
забудови.

Рішення про розроблення детальних планів території приймаються
відповідними радами. Спеціально уповноважені органи з питань містобудування та
архітектури відповідно до детального плану території подають висновки і
пропозиції , зокрема міським радам для наступного прийняття  рішень у межах повноважень, визначених
законом.

В даному випадку, спеціальним уповноваженим органом з питань
містобудування та архітектури є
Головне  управління архітектури та
містобудування Маріупольської міської ради.

Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок,  будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці,  що не була відведена
для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або
з істотними порушенням будівельних норм та правил.

На вимогу власника ( користувача земельної ділянки ) суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно яке самочинно збудоване на ній якщо це не
порушує права інших осіб. ( частина  5
ст.376 ЦК України)

Як зазначалося вище, на час прийняття рішення по справі, документи, які
підтверджували,  що спірне майно порушує
чиї-небудь права були відсутні.

На час перегляду справи за нововиявленими обставинами з доданих
додаткових документів  вбачається,
що  спірна будівля фактично займає земельну
ділянкою площею не 105 кв.м.   ( площа
яка виділялася за договором оренди земельної ділянки) , а   127 кв.м. Тобто зайнята додаткова земельна
ділянка у розмірі  22 кв.м. без
оформлення належних документів. Питання щодо надання вказаної земельної ділянки
позивачу у встановленому законом порядку не вирішено.

Крім того, побудований об”єкт нерухомості
знаходиться в межах червоних ліній, що є порушенням      ДБН В 2.3.-5-2001.

За таких обставин,  суд вважає доведеним, що визнання права
власності на спірне майно буде порушувати права Маріупольської міської ради ,
як власника земельної ділянки у зв”язку з тим, що побудований об”єкт
нерухомості  знаходиться в межах червоних
ліній, що є порушенням      ДБН В
2.3.-5-2001.

З огляду на вищевикладене, раніше прийняте
рішення по справі суд  скасовує, приймає
нове рішення - в задоволені позову відмовляє.

Судові витрати покладаються саме на позивача,
так як саме з його вини виник спір.

На підставі ст.376 ЦК України  та керуючись ст.ст.112, 113, 114 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ

Заяву  щодо перегляду рішення
задовольнити.

Рішення по справі переглянути.

Рішення по справі скасувати.

Прийняти нове рішення.

В задоволені позову відмовити.

Суддя
Склярук О.І.

ПЕРЕЛІК ДОКУМЕНТІВ ТА ДІЙ,
НЕОБХІДНИХ ДЛЯ ВИРІШЕННЯ СПОРУ:

1.Копія відповіді на претензію і доказ її
відсилки (або пояснення про причини залишення претензії без

відповіді)

2. Належним чином  засвідчені копії документів - доказів, що
підтверджують позовні вимоги

3. Відзив на позовну заяву.

4. Акт прийняття продукції (товарів), інші
первинні документи на підтвердження заборгованності, що

утворилася.

5. Акт експертизи.

6. Посвідчення на представника.

7. Обгрунтований розрахунок стягуємої або
оспорюваної суми з посиланням на первинні документи та з

зазначенням проміжних результатів

8. Документи, які обгрунтовують відмовлення
від оплати рахунка.

9. Матеріали службового розслідування.

10. Витяг з титульного списку
будови з розбивкою по рокам або протокол - заказ.

11. Акт комісії з переліком
недоробок і документи, підтверджуючі їх усунення.

12. Довідка про перемаркування
товару і доведення зниження ціни до споживача.

13. Сертифікат, в рахунок якого
повинна бути повернена (або фактично повернена тара і доказ його відсилки

одержувачу (покупцю))

14. Транспортна накладна в
оригіналі.

15. Комерційний акт в оригіналі.

16. Акт загальної форми.

17. Акт технічного стану вагона
(контейнера).

18. Дорожна відомість.

19. Вагонний лист (з пломбами).

20. Відомість подачі й прийняття
вагонів.

21. Облікова картка виконання плану
перевезень.

22. Довідка про включення
(виключення) до ЄДРПОУ.

23. Документи, які посвідчують
правовий статус підприємства або структурного підрозділу.

24. Правові підстави для укладення
договору.

25. Договір з додатками в оргіналі
для огляду і копію - в справу.

26. Доказ дати одержання договору і
протоколу розбіжностей (конверт поштового відправлення).

27. Мотивований протокол погодження
розбіжностей.

28. Документи в обгрунтування своєї
редакції договору.

29. Витяг із затвердженого плану
(або проекту плану).

30. Підстава поставки продукції
(товарів).

31. Реєстр рахунків, які
підтверджують відвантаження продукції (товарів).

32. Сторонам звірити розрахунки (з
ініціативи позивача). Акт звірки подати в суд до дня розгляду справи.

33. З врахуванням заперечення
відповідача уточнити суму позову. Уточнений розрахунок подати до дня

слухання справи.

34. З ініціативи позивача
перевірити (на об'єкті) факт усунення недоробок. Спільний акт подати до дня

слухання справи.

35 Явка на засідання представників
сторін (позивача, відповідача) обов'язкова.

Довідково :

Стаття 36 Господарського
процесуального Кодексу України

Письмові докази

Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про
обставини, шо мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій
копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документу, подається
засвідчений витяг з нього.

Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до
законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших
випадках на вимогу  господарського суду.

З метою дотримання вимог інструкції з діловодства в господарських судах
України, що затверджено наказом Вищого господарського суду України від
10.12.2002  №75 документи подаються через
канцелярію суду з відповідно оформленим супровідним  листом.