ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.08 Справа № 10/640/07

Суддя

Позивач: Державне підприємство «Придніпровська залізниця»,

м. Дніпропетровськ

Відповідач: Відкрите акціонерне товариство „Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», м. Запоріжжя

Про стягнення плати за користування вагонами в сумі 11 139 грн. 48 коп.

Суддя: Алейникова Т.Г.

За участю представників:

Від Позивача: Шамрай С.В. –довіреність від 01.01.08

Від Відповідача: Селезень Г. Ю. –довіреність №20-464 від 14.12.2007р.

До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Державного підприємства «Придніпровська залізниця»про стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»11 139,48 грн. плати за користування вагонами.

Ухвалою від 06.11.2008 р. суддею господарського суду Запорізької області Алейніковою Т. Г. порушено провадження у справі і позовна заява прийнята до розгляду. Справу призначено до розгляду на 12.12.2007 р.

В судовому засіданні 12.12.2007р. представниками Позивача та Відповідача відводів судді не заявлено, за клопотанням сторін на підставі ст. 77 ГПК України було оголошено перерву в судовому засіданні до 08.01.2008р., потім до 15.01.2008 року у зв’язку з необхідністю проведення звірки взаєморозрахунків.

В судовому засіданні 08.01.2008 року оголошено перерву в судовому засіданні у зв’язку

В судовому засіданні 15.01.2008р. були присутні представники обох сторін, за погодженням яких було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач просить стягнути з Відповідача плату за користування вагонами в сумі 11 139 грн. 48 коп.

В обґрунтування своїх вимог Позивач посилається на ст. 119 Статуту залізниць України, Правила користування вагонами і контейнерами, Правила планування перевезень вантажів, статті 258, 925 ЦК України, вказує на те, що у травні-червні 2007 року по станції Запоріжжя-Ліве з під’їзної колії, власником якої є Відповідач, були виставлені завантажені вагони призначенням у порти в порушення норм розділу 3 Правил планування перевезень вантажів (зареєстрованих у Мін’юсті України 29.12.2002р. за № 1030/7318).

Позивач вказує, що за користування зазначеними вагонами Відповідач повинен сплатити плату, оскільки згідно зі ст.119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами парку залізниць України і інших держав, вантажовласниками, вантажовідправниками власниками під’їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами-суб’єктами підприємницької діяльності вноситься плата.

Розмір плати за користування вагонами і контейнерами в залежності від часу користування встановлюється згідно з чинним законодавством.

Час користування обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їхнього фактичного прийняття від нього залізницею.

Відповідач заперечує факт виставлення вагонів з експортним вантажем в порушення планів. В обґрунтування своїх доводів в судовому засіданні Відповідачем були надані для огляду затверджені залізницею місячні плани. Без плану вагони Позивачем не були б прийняті навіть на станцію Запоріжжя-Ліве.

Відповідач посилається на п.7 Правил користування вагонами і контейнерами і п.14 Договору про експлуатації залізничної під’їзної колії, згідно з якими «час користування вагонами на залізничних під’їзних коліях, що обслуговуються локомотивами власників колій, обчислюється з моменту їх передавання на передавальних коліях». В обґрунтування своїх доводів Відповідачем в судовому засіданні були надані для огляду відомості здачі вагонів з під’їзної колії ВАТ «Запоріжсталь» на станцію Запоріжжя-Ліве.

Відповідач також посилається на п.8 Правил користування вагонами і контейнерами, п.п.14, 16.9 Договору про експлуатацію залізничної під’їзної колії, якими встановлено, що «у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми (у годинах і хвилинах) початку та закінчення затримки». Акт загальної форми має бути підписаний представниками станції та вантажовласника. В даному випадку, такі акти Позивачем не складались. Вантажі, які були затримані станцією, Відповідачу не повертались. Підстави для неприйняття вагонів, зазначених у позовній заяві, відсутні. Відповідальність Відповідача за здачу Позивачу вагонів понад середньодобову норму завантаження та складання односторонньої відомості плати форми ГУ-46 не передбачено ані Правилами перевезень вантажів, ані Статутом залізниць України.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

В позові Позивач посилається на п.3.2 Правил і вказує, що «відправники експортних вантажів за 15 днів до початку місяця надають залізницям відправлення замовлення на перевезення вантажів». Згідно з п.3.4 та п.3.5 цих Правил «залізниці, які передають експортні вантажі з залізничного на морський (річковий) транспорт, погоджують з відповідними портами місячні обсяги перевантаження вантажів і повідомляють Укрзалізниці пропозиції щодо проекту плану». «Укрзалізниця погоджує план перевезень експортних вантажів з морськими та річковими портами та до початку планового місяця доводить його до залізниць відправлення». Таким чином, вантажовідправник виставляв зазначені вагони з експортним вантажем в порушення цих планів та без надання додаткового замовлення понад план, згідно з п.3.7 цих Правил.

Згідно зі ст.119 Статуту залізниць України, Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 25.02.99р. № 113, нарахована сума складає 13 634грн. 90коп. (без ПДВ), не визнана сума складає 11 139грн. 48коп. (з ПДВ), що підтверджується відомостями плати за користування вагонами №№ 01050129, 02050131, 03050132, 05050134, 08050137, 15050145,16050146,18050148, 19050149, 22050161, 26050214, 27050225,28050238, 29050251, 30050262, 30050272, 08060378, 11060416, 13060440, 14060451, 15060464,19060517.

Позивач просить задовольнити позов у повному обсязі, а також стягнути з Відповідача держмито в сумі 111 грн. 40 коп. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив, який долучено до матеріалів справи, вважає вимоги Позивача необґрунтованими і безпідставними, виходячи з пунктів 7, 8, 16 Правил користування вагонами і контейнерами, Договору на експлуатацію під’їзної колії, ст. ст. 525, 526 ЦК України, зокрема вказуючи на ті обставини, що правовідносини Відповідача і Позивача регламентуються Договором про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги № ПР/ДН-3-05/83/251/НЮ- 20/2005/1674 та Договором про експлуатацію залізничної під’їзної колії ВАТ «Запоріжсталь», яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве № ПР/МД-03/3/1/НЮ/1438-20/2003/1086.

Згідно з п.2.2 Договору про організацію перевезень залізниця зобов’язується приймати до перевезення вантажі згідно із затвердженими місячними планами Вантажовласника (Відповідача).

На виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 06.11.2007р. Позивачем і Відповідачем була проведена звірка розрахунку суми позову.

У відповідності з ухвалою суду від 06.11.2007р. Позивачем і Відповідачем проведена звірка розрахунків позову. Актом звірки, який надано в засідання 15.01.2008р. Відповідачем була визнана сума 6090грн.40коп. (без ПДВ), ПДВ складає 1218 грн.08коп., всього визнана сума 7308грн.48коп., яка була погоджена ще при підписанні відомостей плати, але не була списана Позивачем по перелікам. Решту суми 3831грн. (з ПДВ) Відповідач не визнав.

На підставі вищенаведеного, позовні вимоги ДП «Придніпровська залізниця»підлягають задоволенню частково - в розмірі 7 308,48 грн., в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ВАТ ЗМК „Запоріжсталь”, 69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72, р/р 1 АБ “Металург”, МФО 313582, на користь ДП „Придніпровська залізниця”, 49602, м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 108, р/р 2003 у Дніпропетровській філії АБ “Експрес-банк”,МФО 306964, , 7308,48 грн. плати за користування вагонами, 73,08 грн. –витрат по держмиту, 77,42 грн. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

В задоволенні решти позовних вимог –відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку зо дня підписання.

Рішення оформлено і підписано відповідно до ст. 84 ГПК України «22»січня 2008 року.

Суддя Т.Г.Алейникова