ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2008 р.

№ 16/167

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. –головуючий,

Мележик Н.І.,

Михайлюка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 17 вересня 2008 року у справі № 16/167 Господарського суду міста Києва за позовом Закритого акціонерного товариства "Електромонтаж", м. Київ, до Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація", м. Київ, про визнання договору оренди нерухомого майна пролонгованим,

за участю представників:

позивача – ЗАТ "Електромонтаж" –Матросов О.О. (дов. від 09.09.08 р.);

відповідача –КП "Київжитлоспецексплуатація" –Цимбаліст В.В. (дов. № 155/1/11-5027 від 06.09.07 р.);

ВСТАНОВИВ :

У квітня 2008 року позивач –ЗАТ "Електромонтаж" пред'явив у господарському суді позов до відповідача – КП "Київжитлоспецексплуатація", про визнання договору оренди нерухомого майна пролонгованим.

Вказував, що 20.09.2001 між ним та КП "Київжитлоспецексплуатація" було укладено договір оренди нерухомого майна №1/1883, відповідно до умов якого КП "Київжитлоспецексплуатація" (орендодавець) на підставі рішення Київської міської Ради VІІІ сесії ХХІІ скликання від 30.11.2000 №100/1077 (додаток 2 п.п.17, 23 від 27.04.2001 №295/1272) передає, а ЗАТ "Електромонтаж" (орендар) приймає в оренду другий поверх нежилого приміщення в будинку під №10-Б по вул. Паньківська в м. Києві, площею 187 кв.м., для розміщення підрозділів.

Відповідно до п.VІ.2 договору строк дії договору встановлений з 30.11.2000 по 27.04.2006.

Посилаючись на те, що після закінчення строку дії спірного договору оренди ЗАТ "Електромонтаж" з мовчазної згоди відповідача (орендодавця) продовжив користуватися орендованим майном та виконувати передбачені договором зобов'язання, - позивач просив визнати договір оренди нерухомого майна №1/1883 від 20.09.2001, укладений між Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" та Закритим акціонерним товариством "Електромонтаж", пролонгованим до 24.09.2011.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 3 липня 2008 року (суддя Ярмак О.М.), яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17 вересня 2008 року (колегія суддів у складі: Капацин Н.В.–головуючий, Пашкіна С.А., Малетич М.М.), позов задоволено.

Постановлено визнати договір оренди нерухомого майна №1/1883 від 20.09.2001, укладений між Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" та Закритим акціонерним товариством "Електромонтаж", пролонгованим до 24.09.2011.

Судові рішення мотивовані посиланнями на те, що після припинення строку дії спірного договору оренди сторони протягом тривалого часу продовжили виконувати свої договірні зобов'язання, а тому, згідно ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір слід вважати продовженим на той самий термін і на тих самих умовах.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення та неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст.764 ЦК України та ст.42 ГПК України, просив рішення та постанову скасувати та прийняти нове рішення.

Розглянувши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Постанова зазначеним вимогам відповідає.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, 20.09.2001 між КП "Київжитлоспецексплуатація" (орендодавець) та ЗАТ "Електромонтаж" (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна №1/1883, відповідно до умов якого орендодавець на підставі рішення Київської міської Ради VІІІ сесії ХХІІ скликання від 30.11.2000 №100/1077 (додаток 2 п.п.17, 23 від 27.04.2001 №295/1272) передав, а орендар прийняв в оренду другий поверх нежилого приміщення в будинку під №10-Б по вул. Паньківська в м. Києві, площею 187 кв.м., для розміщення підрозділів.

Відповідно до п.VІ.2 договору строк дії договору встановлений з 30.11.2000 по 27.04.2006.

Спірні правовідносини сторін щодо оренди другого поверху нежилового приміщення під №10-Б по вул. Паньківська в м. Києві виникли з приводу продовження на новий термін договору оренди після закінчення його строку.

Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди безпосередньо передбачені ст. 764 ЦК України, ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та опосередковано нормою ч.4 ст. 291 ГК України, згідно якої правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму ЦК України.

Відповідно до ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічна норма міститься в ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

За змістом зазначених правових норм, після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на той самий строк, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому такі заперечення мають бути висловлені ним протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Судом апеляційної інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що листом від 27 квітня 2006 року № 155/05-955 відповідач повідомив позивача про припинення строку дії договору №1/1883 від 20.09.2001, а також просив звільнити орендоване приміщення та передати його за актом КП "Київжитлоспецексплуатація".

Разом з тим, судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач спірне приміщення не повернув та продовжує ним користуватися на умовах визначених спірним договором оренди.

Так, позивач з 28.04.2006 по теперішній час (понад два роки) продовжує сплачувати рахунки відповідача за користування приміщенням. Згідно наявних в матеріалах справи платіжних вимог –доручень відповідача, позивачу нараховувався авансовий платіж за наступний місяць.

Господарські суди правильно вважали такі дії відповідача зміною висловленого ним ставлення щодо припинення договору оренди.

Крім того, протягом двох років відповідач не вживав заходів до виселення позивача та не вчиняв будь-яких передбачених чинним законодавством дій, які б свідчили про наміри КП "Київжитлоспецексплуатація" передати спірний об'єкт оренди іншим особам або використовувати його у власних цілях, або у цілях не пов'язаних з орендою.

За таких обставин, висновки судів попередніх інстанцій про визнання відповідачем орендних правовідносин з позивачем після закінчення строку дії спірного договору оренди, відповідають обставинам справи є законними та обгрунтованими.

Посилання відповідача на п.VІ.2 договору, згідно якого за час фактичного користування об'єктом оренди після припинення дії договору до передачі приміщення за актом, орендар зобов'язаний внести плату за користування приміщенням в розмірі орендної плати, правильно залишені судами поза увагою, оскільки плата за фактичне користування майном не передбачає сплату авансового платежу, який нараховувався позивачу відповідачем.

Посилання касаційної скарги на п. VІ.4 договору, як на підставу скасування оскаржуваних судових актів є безпідставними, оскільки вказане положення договору передбачає укладення повторного договору оренди, а предметом спору є вимога визнати продовженим укладений сторонами договір на визначених ним умовах.

Інші доводи касаційної скарги про порушення та неправильне застосування судами норм матеріального права не знайшли свого підтвердження та зводяться до намагань скаржника надати перевагу одних доказів над іншими, що суперечить вимогам ст. 1117 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції винесена з дотриманням норм процесуального законодавства щодо повного та всебічного дослідження обставин справи та належної оцінки доказів, є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 17 вересня 2008 року у справі № 16/167 залишити без змін.

Головуючий: Дунаєвська Н.Г.

Судді: Мележик Н.І.

Михайлюк М.В.