ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

03.11.08р.

В35/2054-08

Суддя Широбокова Л.П., розглянувши матеріали

за позовом Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства"

Павлоградської міської ради,

м. Павлоград Дніпропетровської області

до Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія

"Дніпрообленерго" в особі Павлоградського району електричних мереж,

м. Павлоград Дніпропетровської області

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить визнати недійсним рішення комісії ВАТ "ЕК "Дніпрообленерго" від 15.10.2008 р. щодо розгляду акта №005650 від 10.10.2008 р. про порушення споживачем Правил користування електричною енергією споживачем-юридичною особою (Протокол №56).

Відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі спори про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві.

За змістом ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у статті 16 Цивільного кодексу України. Одним із таких способів, як вказано в п. 10 ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Цією нормою також встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України серед актів, визнання незаконними яких передбачено ст. 16 Цивільного кодексу України, як спосіб захисту прав і законних інтересів суб’єктів господарювання та споживачів встановлює, що права та законні інтереси зазначених суб’єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів інших суб’єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб’єкта господарювання або споживача.

Тобто, за змістом вказаної норми, господарські суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, у тому числі, актів господарських товариств, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов’язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акту.

Оскаржуване рашення від 15.10.2008 р. за своїми ознаками до таких актів не відноситься, оскільки не носить характеру обов’язкового до виконання ненормативного акту, а є лише фіксацією порушення, яке було виявлено при проведенні перевірки дотримання Правил користування електричною енергією.

За таких обставин, спори такої категорії не підлягають вирішенню в господарських судах України.

Дані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 12 червня 2007 року у справі Господарського суду Луганської області №3/576н.

Свої заперечення і пояснення щодо вказаного акту та протоколу позивач може викласти, зокрема, про розгляді справи щодо стягнення нарахованих на підстави них сум за електроенергію, які будуть оцінюватися судом нарівні з іншими доказами.

З огляду на викладене, в прийнятті позовної заяви слід відмовити.

Керуючись п. 1 ст.62, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У прийнятті позовної заяви відмовити.

2. Позовні матеріали повернути позивачу.

3. Повернути Позивачу сплачене згідно платіжного доручення №3883 від 24.10.2008 р. державне мито в розмірі 102,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118,00 грн (платіжне доручення №3819 від 23.10.2008 р. та платіжне доручення №3880 від 24.10.2008 р.).

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду на протязі 10-ти днів з часу її прийняття.

Суддя

Л.П. Широбокова