ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 січня 2008 р.

№ Б-13/235-6/325

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М. -головуючого

Катеринчук Л.Й. (доповідач)
Ткаченко Н.Г.

розглянувши  касаційні скарги

фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності в особі Івано-Франківського обласного
відділення  управління Пенсійного фонду
України в м. Калуші Івано-Франківського обласного центру зайнятості

на ухвалу
та постанову

господарського суду
Івано-Франківської області від 05.06.2007 Львівського апеляційного
господарського суду від 01.10.2007

у справі
господарського суду

№ Б-13/235-6/325
Івано-Франківської області

за заявою

Калуської об'єднаної державної
податкової інспекції

про визнання банкрутом

відкритого акціонерного
товариства «Калуська автобаза»

в судовому засіданні взяли участь  представники :

від заявника касаційної скарги 1

не з'явились

від заявника касаційної скарги 2

не з'явились

від заявника касаційної скарги 3

Гільшанська О.І. (дов.
№043-14/01-37/13 від 08.01.2008)

від заявника

Савчук Н.І. (дов. №224/10/100 від
10.01.2008)

від боржника

Чернишева О.А. (дог. Від
14.12.2007)

ВСТАНОВИВ:

ухвалою суду від 18.07.2003
порушено провадження у справі про визнання банкрутом відкритого акціонерного
товариства «Калуська автобаза»(далі -боржника) за заявою Клуської об'єднаної
державної податкової інспекції (далі -ініціюючого кредитора) за загальною
процедурою відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" (далі -закону), розпорядником майна
призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1

Ухвалою суду від 12.12.2003 року
затверджено реєстр вимог кредиторів до боржника.

Постановою Вищого господарського
суду України від 23.06.2004 ухвалу господарського суду Івано-Франківської
області  від 12.12.2003 року та постанову
Львівського апеляційного  господарського
суду, якою залишено в силі ухвалу суду від 25.02.2004, скасовано в частині
визнання грошових вимог Калуської ОДПІ, ДП «Явсон-Чернівці», ТОВ
«Заболотівський асфальтний завод»та ТОВ «Шляхобуд»та в цій частині направлено
на новий розгляд.

Ухвалою суду від 06.10.2004 року
визнано грошові вимоги Калуської ОДПІ в сумі 331363 грн., ДП «Явсон-Чернівці»в
сумі 102608 грн., ТОВ «Заболотівський асфальтний завод» в сумі 179067 грн., ТОВ
«Шляхобуд»в сумі 210361 грн. та зобов'язано розпорядника майна ОСОБА_1 включити  визнані грошові вимоги до реєстру вимог
кредиторів.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 16.03.2006,
ухвала господарського суду Івано-Франківської області від 06.10.2004
року залишена без змін.

На засіданні комітету кредиторів
боржника, яке відбулося 29 грудня 2006 року, прийнято рішення про укладення
мирової угоди, що підтверджується протоколом засідання комітету кредиторів та
підписано мирову угоду між комітетом кредиторів та боржником.

Ухвалою суду від 05.06.2007
затверджено мирову угоду від 29.12.2006 укладену між боржником та комітетом
кредиторів.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 01.10.2007 апеляційні скарги Калуської ОДПІ,
Івано-Франківського обласного центру зайнятості, управління Пенсійного фонду
України в м. Калуші, Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати працездатності залишено без задоволення, ухвалу
суду першої інстанції від 05.06.2007 залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в
особі Івано-Франківського обласного відділення, управління Пенсійного фонду
України в м. Калуші, Івано-Франківський обласний центр зайнятості, звернулись
до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами, в яких просили
скасувати ухвалу суду першої та постанову суду апеляційної інстанції,
аргументуючи порушенням норм матеріального права, зокрема, частини 1 статті 35,
частини 2 статті 36, частини 2 статті 37 Закону України «Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»(далі -Закону), пункту 53 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Колегія суддів Вищого
господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку постанову суду
апеляційної інстанції та ухвалу суду першої інстанції на підставі встановлених
фактичних обставин справи, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційні
скарги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

За приписами статті 4-1
Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають
справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», норми якого превалюють
в застосуванні над нормами господарсько-процесуального кодексу, як спеціальні
норми права.

Відповідно до частини 1 статті 35
Закону під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між
боржником і кредиторами стосовно відстрочки та (або) розстрочки, а також
прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється угодою
сторін. Не підлягає прощенню (списанню) за умовами мирової угоди заборгованість
із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального
страхування (редакція статті із змінами, внесеними згідно із Законом України
«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»від
17.11.2005 №3108-IV, опублікованому 13.12.2005 у газеті «Голос України»№236 та
чинною на час розгляду справи).

Згідно з пунктом 3 статті 38 Закону
господарський суд має право відмовити в затвердженні мирової угоди у разі:
порушення порядку укладення мирової угоди, встановленого цим Законом;  якщо умови мирової угоди суперечать
законодавству.

За приписами Преамбули Основ
законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
№16/98-ВР від 14 січня 1998 року (далі - Основ) зазначений нормативний акт
відповідно до Конституції України визначає принципи та загальні правові,
фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального
страхування громадян в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 4
Основ залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку
з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на
випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України.

Згідно частини 5 статті 6 Основ
страховиками є цільові страхові фонди з: пенсійного страхування; медичного
страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням; страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань; страхування на випадок безробіття.

Як вбачається із матеріалів справи,
у поданій до суду мировій угоді сторони у справі домовилися, що борги боржника
перед кредиторами другої черги, а зокрема заборгованість перед працівниками, та
зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю в сумі 86
000 грн. підлягають розстроченню строком на тридцять календарних днів з дня
набуття чинності судового рішення про затвердження мирової угоди, дане
положення мирової угоди не суперечить чинному законодавству, та відповідає
вимогам частини 1 статті 36 та частині 4 статті 37 Закону.

Пунктом 1.1.2. мирової угоди
передбачається списання боргів боржника перед кредиторами третьої та четвертої
черги, вимоги яких включені до реєстру кредиторських вимог в сумі 950 388, 12
грн., зокрема: списуються в повному об'ємі заборгованість боржника перед
кредиторами третьої черги: Калуською об'єднаною державною податковою інспекцією
в сумі 274 092,33 грн., Фондом соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в особі відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в м. Калуш та Калуському районі в сумі 3466,80 грн.,
Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі
Калуської міської виконавчої дирекції в сумі 15 486,74 грн., Управлінням
Пенсійного Фонду України в м. Калуші в сумі 139 961,90 грн., Івано-Франківським
обласним центром зайнятості в сумі 11 691,52 грн.

Відтак, п.1.1.2 затвердженої
мирової угоди у справі №Б-13/235-6/325 не відповідає вимогам частини 1 статті
35 Закону в частині списання боргів боржника перед Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в особі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Калуші та
Калуському районі, Фондом соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності в особі Калуської міської виконавчої дирекції, управлінням
Пенсійного Фонду України в м. Калуші, Івано-Франківським обласним центром
зайнятості, які забороняють списання заборгованості по внесках на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види
загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Судами першої та апеляційної
інстанції допущено неправильне тлумачення положень частини 1 статті 35 Закону.
Зазначена норма права є спеціальною забороною, яку необхідно застосовувати у
процедурі укладення мирової угоди у справі про банкрутство та яку не можна
подолати колективним рішенням комітету кредиторів про списання всієї конкурсної
заборгованості, оскільки за своєю правовою природою цей припис законодавства є
імперативним та визначеним спеціальним законом, що регулює порядок погашення
(задоволення) конкурсної заборгованості у процедурах банкрутства.

Судом апеляційної інстанції не
звернуто уваги на невідповідність нормам Закону окремих умов затвердженої
мирової угоди та не виправлено зазначених порушень при перегляді в апеляційному
порядку ухвали суду від 05.06.2007 про затвердження мирової угоди від
29.12.2006, укладеної між боржником та комітетом кредиторів.

З врахуванням викладеного
оскаржувані ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від
05.06.2007 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від
01.10.2007 не можна вважати законними та обґрунтованими, тому вони підлягають
скасуванню, а справа направленню для розгляду до господарського суду
Івано-Франківської області.

На підставі викладеного та
керуючись статтями 106, 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційні скарги фонду соціального
страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Івано-Франківського
обласного відділення, управління Пенсійного фонду України в м. Калуші,
Івано-Франківського обласного центру зайнятості задовольнити.

2.          Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 01.10.2007 та ухвалу господарського суду
Івано-Франківської області від 05.06.2007 скасувати, справу №Б-13/235-6/325
направити для розгляду до господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий
Б.
Поляков

Судді
Л. Катеринчук

Н. Ткаченко