КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

08.04.08 р.                                                                                          № 147/9-2005/7/14/5-07

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді:                    Мазур Л. М. (доповідач по справі),

суддів:

Андрейцевої Г.М.

Разіної Т. І

при секретарі судового засідання Лисунь Г. Д.,

за участю представників сторін:

від позивача:           Ігнатенко Я.І. –голова ліквідаційної комісії ДП ЗАТ                                                             «Порцелакінвест»згідно рішення загальних зборів від 18.01.2008                                         року;

від відповідача:          Князьська Н.А. –представник, довіреність б/н від 15.06.07 року,                                         Закревська І.Г. –представник, довіреність б/н від 01.04.08 року;

розглянувши апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Порцелак»на рішення господарського суду Київської області від 17.05.2007 року

у справі № 147/9-2005/7/14/5-07 (суддя –Подоляк Ю. В.)

за позовом

Дочірнього підприємства Закритого акціонерного товариства «Порцелакінвест», м. Київ,

до

Закритого акціонерного товариства «Порцелак», с. Калинівка Макарівського району Київської області,

про

визнання недійсним договору поставки від 01.04.2002 року № 10061, -

В С Т А Н О В И В :

04.04.2005 року Дочірнє підприємство Ірландської фірми «Порцелак ЛТД»(далі за текстом –позивач, ПД ІФ «Порцелак ЛТД») звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою № 12 від 29.03.2005 року до Закритого акціонерного товариства «Порцелак»(далі за текстом –відповідач, ЗАТ «Порцелак», скаржник) про визнання недійсним договору поставки № 10061 від 01.04.2002 року на підставі ст. ст. 48, 63 ЦК УРСР, як укладеного без належних повноважень (т. 1, а. с. 2-6).

Позовні вимоги мотивовано тим, що всі дії щодо укладення договору і його виконання здійснювались особами, які не мали належних повноважень і діяли всупереч установчих документів, і жодних дій щодо подальшого погодження оспорюваного договору позивачем, уповноваженими на те особами, не вчинялось.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.04.2005 року порушено провадження у справі № 147/9-2005 (т. 1, а. с. 1).

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.06.2005 року справу прийнято до провадження суддею Бабенко К. А. та присвоєно їй № 147/9-2005/7 (т. 1, а. с. 88).

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.12.2005 року справу прийнято до провадження заступником голови господарського суду Короткевичем О. Є. та присвоєно їй № 147/9-2005/7/14 (т. 1, а. с. 124).

Рішенням господарського суду Київської області від 04.04.2006 року у справі № 147/9-2005/7/14 позов задоволено повністю; визнано недійсним з моменту укладення договір № 10061 від 01.04.2002 року, укладений від імені ДП «Порцелак ЛТД»з ЗАТ «Порцелак»; стягнуто з ЗАТ «Порцелак»на користь ДП ІФ «Порцелак ЛТД» 85 грн. 00 коп. державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (т. 1, а. с. 135-138).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ЗАТ «Порцелак»подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати його та прийняти нове рішення, яким залишити позов без розгляду (т. 1, а. с. 147-148).

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.06.2006 року апеляційну скаргу ЗАТ «Порцелак»залишено без задоволення, а рішення господарського суду Київської області від 04.04.2006 року –без змін (т. 1, а. с. 165-168).

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Київської області від 04.04.2006 року та постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.06.2006 року, ЗАТ «Порцелак ЛТД»подало касаційну скаргу, в якій просило скасувати зазначені судові акти та відмовити у задоволенні позовних вимог (т. 1, а. с. 175-177).

Постановою Вищого господарського суду України від 07.11.2006 року рішення господарського суду Київської області від 04.04.2006 року та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.06.2006 року скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Київської області; касаційну скаргу ЗАТ «Порцелак»задоволено частково (т. 1, а. с. 191-197).

Не погоджуючись з постановою Вищого господарського суду України, ДП ІФ «Порцелак ЛТД»подало касаційну скаргу до Верховного Суду України, в якій просило скасувати зазначений судовий акт та направити справу на новий розгляд до Вищого господарського суду України (т. 1, а. с. 203-206).

Ухвалою Верховного Суду України від 11.01.2007 року відмовлено в порушенні провадження з перегляду у касаційному порядку постанови Вищого господарського суду України від 07.11.2006 року (т. 1, а. с. 215).

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.02.2007 року справу прийнято до провадження суддею Подоляком Ю. В. та присвоєно їй № 147/9-2005/7/14/5-07 (т. 2, а. с. 12).

Рішенням господарського суду Київської області від 17.05.2007 року у справі № 147/9-2005/7/14/5-07 позов задоволено повністю; визнано недійсним з моменту укладення договір від 01.04.2002 року № 10061, укладений між ДП ІФ «Порцелак ЛТД»та ЗАТ «Порцелак»; стягнуто з ЗАТ «Порцелак»85 грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (т. 2, а. с. 65-71).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ЗАТ «Порцелак»подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати, позов ДП ІФ «Порцелак ЛТД»залишити без розгляду на підставі п. 1 ст. 81 ГПК України (т. 2, а. с. 80-82).

В обґрунтування апеляційної скарги ЗАТ «Порцелак»посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, які регламентують представництво за ст. ст. 67, 69 ЦК України (ред. 1963 року).

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 09.08.2007 року апеляційну скаргу ЗАТ «Порцелак»задоволено; рішення господарського суду Київської області від 17.05.2007 року скасовано повністю; позовну заяву ДП ІФ «Порцелак ЛТД»до ЗАТ «Порцелак»залишено без розгляду; стягнуто з ДП ІФ «Порцелак ЛТД»на користь ЗАТ «Порцелак»42 грн. 50 коп. витрат по сплаті державного мита за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (т. 2, а. с. 96-102).

Не погоджуючись з постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 09.08.2007 року Голова ліквідаційної комісії ДП ІФ «Порцелак ЛТД»подав касаційну скаргу, в якій просить зазначений судовий акт скасувати, рішення господарського суду Київської області від 17.05.2007 року залишити без змін (т. 2, а. с. 112-116).

Постановою Вищого господарського суду України від 11.12.2007 року постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 09.08.2007 року у справі № 147/9-2005/7-14/5-07 скасовано, справу направлено для здійснення апеляційного провадження; касаційну скаргу Голови ліквідаційної комісії ДП ІФ «Порцелак ЛТД»задоволено частково (т. 2, а. с. 225-229).

На підставі апеляційної скарги ЗАТ «Порцелак»на рішення господарського суду Київської області від 17.05.2007 року, згідно ст. 98 ГПК України, Київським міжобласним апеляційним господарським судом ухвалою від 15.01.2008 року порушено апеляційне провадження у справі № 147/9-2005/7/14/5-07 (т. 3, а. с. 1-2).

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 29.01.2008 року здійснено заміну позивача ДП ІФ «Порцелак ЛТД»його правонаступником –ДП ЗАТ «Порцелакінвест», у зв’язку з чим, а також за неявкою в судове засідання уповноважених представників сторін, розгляд справи відкладався (т. 3, а. с. 28-31).

Голова ліквідаційної комісії ДП ЗАТ «Порцелакінвест», згідно ст. 96 ГПК України, надав відзив на апеляційну скаргу (вх. № 2-05/587/Н від 26.02.2008 року), в якому проти вимог апеляційної скарги заперечує, просить відмовити у її задоволенні з викладених у відзиві підстав, а рішення господарського суду Київської області від 17.05.2007 року залишити без змін (т. 3, а. с. 41-44).

За розпорядженням заступника Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.02.2008 року розгляд справи здійснювався у складі колегії суддів: головуючий суддя –Мазур Л. М., судді: Жук Г. А., Зеленіна Н. І. (у зв’язку із перебуванням судді Андрейцевої Г. М. на лікарняному) (т. 3, а. с. 32).

Ухвалами Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.02.2008 року та від 11.03.2008 року розгляд справи відкладався у зв’язку з неявкою представника відповідача (т. 3, а. с. 51-52, 65-66).

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 11.03.2008 року продовжено строк вирішення спору у справі на один місяць (т. 3, а. с. 56).

За розпорядженням заступника Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 21.03.2008 року розгляд справи здійснювався у складі колегії суддів: головуючий суддя: Мазур Л. М., судді –Агрикова О. В., Жук Г. А. (у зв’язку із перебуванням судді Зеленіної Н. І. у відпустці) (т. 3, а. с. 71).

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.03.2008 року розгляд справи відкладався у зв’язку із задоволенням клопотання представника відповідача (скаржника) про відкладення розгляду справи (т. 3, а. с. 79-80).

За розпорядження заступника Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 04.04.2008 року розгляд справи здійснено у складі колегії суддів: головуючий суддя –Мазур Л. М., судді: Андрейцева Г. М., Разіна Т. І. (у зв’язку із перебуванням судді Жук Г. А. у відпустці та судді Агрикової О. В. на лікарняному).

В судовому засіданні апеляційного суду 08.04.2008 року представники скаржника заявили усне клопотання про призначення у справі судової науково-правової експертизи, на вирішення якої ставилося питання про визначення строку дії (чинності) довіреності від 01.09.1996 року, виданої представнику позивача Золотьку В. Є.

Заявлене клопотання колегією суддів відхилено з наступних підстав.

Встановлено, що матеріали справи містять поданий до суду першої інстанції висновок від 10.10.2006 року науково-правової експертизи щодо строків дії (чинності) довіреності іноземної компанії, виданої на ім’я фізичної особи на території України, що проводилася Радою науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького, згідно якої у відповідності до ч. 1 ст. 69 ЦК України чинність довіреності від 10.09.1996 року припиняється 10.09.1999 року (далі за текстом –Висновок науково-правової експертизи від 10.10.2006 року) (т. 2, а. с. 4-7).

Також, у матеріали справи надано додаткову науково-правову експертизу від 04.10.2007 року, що виконана на запит громадянина Золотька В. Є. Радою науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького, згідно якої довіреність від 10.09.1996 року вважається чинною і зберігає свою чинність до настання скасування довіреності особою, яка її видала або настання інших обставин, вказаних у ст. 69 ЦК України (далі за текстом –Додаткова науково-правова експертиза від 04.10.2007 року) (т. 2, а. с. 219-222).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу»судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об’єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Таку ж вимогу вміщує і ст. 41 ГПК України, згідно з частиною першою якої експертиза призначається для з’ясування питань, що потребують спеціальних знань. Тому неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Згідно абз. 3 п. 2 Роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України від 11.11.1998 року № 02-5/424 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи», судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Окрім зазначеного вище, оцінюючи висновок експерта, господарський суд повинен виходити з того, що цей висновок не має заздалегідь встановленої сили і переваг щодо інших доказів (ч. 5 ст. 42 та ч. 2 ст. 43 ГПК України).

Виходячи з вищевикладеного, здійснивши аналіз наданих сторонами у справу Висновку науково-правової експертизи від 10.10.2006 року, Додаткової науково-правової експертизи від 04.10.2007 року та наявних у матеріалах справи доказів, судова колегія дійшла висновку про те, що в даному випадку перед судовим експертом ставиться правове питання, вирішення якого чинним законодавством віднесено до компетенції суду; у заявленому клопотанні відсутні визначені ст. 41 ГПК України підстави для призначення судової експертизи та відсутня дійсна потреба у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, а тому судова колегія відмовляє у задоволенні заявленого клопотання про призначення зазначеної судової експертизи.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, просили скасувати рішення місцевого господарського суду від 17.05.2007 року в повному обсязі, залишити позов без розгляду на підставі п. 1 ст. 81 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечила з викладених у відзиві на неї підстав, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, врахувавши постанову Вищого господарського суду України від 11.12.2007 року, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з підстав її необґрунтованості, а рішення господарського суду Київської області від 17.05.2007 року у справі № 147/9-2005/7/14/5-07 має бути залишено без змін з наступних підстав.

Рішення господарського суду Київської області від 17.05.2007 року мотивовано тим, що на час підписання спірного договіру від імені позивача заступник генерального директора Семенець Ю. Г. діяв без належних повноважень на його укладення, а відповідачем не доведено факт погодження та схвалення позивачем умов договору поставки від 01.04.2002 року № 10061, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення (т. 2, а. с. 66-71).

Суд першої інстанції також дійшов висновку, що рішення від 18.11.2002 року про ліквідацію позивача та призначення головою ліквідаційної комісії громадянина Корнєва В. М. прийнято особою, повноваження якої підтверджуються довіреністю від 10.09.1996 року та статутом позивача, а тому позовна заява є такою, що підписана повноважною особою.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, рішення від 18.11.2002 року про ліквідацію ДП ІФ «Порцелак»та призначення головою ліквідаційної комісії громадянина Корнєва В. М., який підписав позовну заяву, було прийнято представником Ірландської компанії «Порцелак ЛТД»Золотьком В. Є., який від імені позивача діяв на підставі довіреності про надання повноважень особі, призначеній відкрити і керувати представництвами, дочірніми компаніями та іншими структурними осередками компанії за кордоном від 10.09.1996 року, засвідченої державним нотаріусом графства та міста Дублін Патріком Дж. Уолшем, легалізованої Консульським відділом Посольства України у Королівстві Великобританії та Північної Ірландії 15.11.1996 року за № 672/4638.

Зі змісту вказаної довіреності вбачається, що остання була видана 10.09.1996 року та не містить строку її дії, тобто дати, до якої вона чинна.

Відповідно до ст. 569-1 ЦК УРСР (ред. 1963 року), форма і строк дії довіреності визначаються за законом країни, де була видана довіреність.

У відповіді на лист ДП ІФ «Порцелак»від 30.03.2007 року, що надіслана на вимогу місцевого господарського суду на адресу державного нотаріуса графства та міста Дублін Патріка Дж. Уолша про надання роз’яснення стосовно строку дії довіреності, нотаріус роз’яснив, що відповідно до Ірландського законодавства довіреність датована 01.09.1996 року сама по собі не обмежує надані повноваження представнику позивача Золотьку В. Є.; довіреність була дійсна з моменту її складання 10.09.1996 року до дати розпуску компанії 09.09.2005 року за умови, що не було відмови від довіреності чи довіреність не була відізвана компанією протягом часу з 10.09.1996 року по 09.09.2005 року (т. 2, а. с. 46, 55, 59, 61).

Місцевим господарським вірно встановлено, і ця обставина підтверджується матеріалами справи, що доказів про відкликання довіреності чи її скасування особою, яка її видала, або про відмову від неї представником ДП ІФ «Порцелак»Золотьком В. Є., сторонами у справу не подано.

Таким чином, на переконання судової колегії, спростовується посилання скаржника на порушення судом першої інстанції правових норм, що регулюють представництво, а саме ст. ст. 67 (строк довіреності), 69 (припинення довіреності) ЦК УРСР (ред. 1963 року).

Виходячи з вищенаведеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що довіреність була чинною на момент прийняття представником позивача Золотьком В. Є. рішення від 18.11.2002 року про ліквідацію ДП ІФ «Порцелак»та призначення головою ліквідаційної комісії громадянина Корнєва В. М., який підписав позовну заяву.

Також, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Голова ліквідаційної комісії був наділений всіма належними повноваженнями для підписанні позовної заяви, виходячи з наступного.

Пунктом 6.1. Статуту Дочірнього підприємства Ірландської фірми «Порцелак ЛТД»(нова редакція), затверджений Рішенням Засновника від 02.02.2001 року та зареєстрований Печерською районною державною адміністрацією м. Києва № 5985 від 27.04.2001 року (далі за текстом - Статут) визначено, що підприємство здійснює свою діяльність самостійно і підпорядковується представнику фірми лише з питань визначених цим Статутом.

Згідно п. 6.2. Статуту, керівним органом підприємства є представник фірми, безстроково призначуваний правлінням ІФ «Порцелак ЛТД», що займає посаду президента ДП ІФ «Порцелак ЛТД».

Пунктом 11.2. Статуту передбачено, що ліквідація підприємства провадиться за рішенням представника фірми, або за рішенням суду у випадках, що передбачені чинним законодавством.

Ліквідація підприємства провадиться ліквідаційною комісією, що призначається представником фірми або судом (п. 11.3 Статуту).

З моменту призначення ліквідаційної комісії до неї переходять усі повноваження з управління справами підприємства (п. 11.4).

Таким чином, повноваження голови ліквідаційної комісії Корнєва В. М., призначеного рішенням представника ІФ «Порцелак ЛТД»від 18.11.2002 року згідно передбачених Статутом положень є підтвердженими, саме ним підписано позовну заяву із зазначенням посадового становища, а тому передбачених п. 1 ст. 81 ГПК України підстав для залишення позову без розгляду немає.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 01.04.2002 року між сторонами у справі було укладено договір поставки продукції № 10061 (далі за текстом - договір).

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що зі сторони позивача спірний договір підписаний заступником генерального директора Семенцем Ю. Г., який діяв на підставі доручення від 25.11.2001 року, виданого генеральним директором позивача Шевчуком О. С. на підставі доручення від 22.10.2001 року, відповідно до якого представник позивача Золотько В. Є. доручив Шевчуку О. С., зокрема, підписувати договори та видавати доручення співробітникам та посадовим особам підприємства.

Разом з тим, судом першої інстанції також встановлено, що рішеннями господарського суду Київської області від 24-25.03.2005 року у справах № 117/9-04/19-05, № 118/9-04/19-05, № 119/9-04/19-05 визнано, що доручення від 25.11.2001 року на ім’я Семенець Ю. Г., видане Шевчуком О. С. на підставі доручення від 22.10.2001 року з перевищенням своїх повноважень, оскільки, відповідно до висновку № 6573/6574 судово-технічної експертизи документів, це доручення містить ознаки підробки і представником позивача Золотьком В. Є. Шевчуку О. С. не видавалось (т. 1, а. с. 42-61).

Зазначені вище рішення господарського суду Київської області не скасовані та набули законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішеннями господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Згідно змісту п. п. 6.3., 6.9. Статуту позивача, право на укладання договорів та розпорядження майном позивача надано представнику фірми Золотьку В. Є. на підставі довіреності від 10.09.1996 року про надання повноважень особі, призначеної відкрити і керувати представництвами, дочірніми компаніями та іншими структурними осередками компанії за кордоном та генеральному директору підприємства. При цьому, повноваження генерального директора є обмеженими і потребують погодження з представником фірми, зокрема, при укладанні будь-яких угод та інших юридичних актів, видачі доручень, розпорядженні майном. Статутом не передбачені будь-які повноваження заступника генерального директора, у тому числі на укладання договорів; будь-які інші докази на підтвердження повноважень особи, яка підписала оспорюваний договір у матеріалах справи також відсутні.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що підписуючи спірний договір від імені позивача заступник генерального директора Семенець Ю. Г. діяв без належних повноважень на його укладання.

Відповідно до ст. 63 ЦК УРСР, угода, укладена імені другої особи особою, не уповноваженою на укладення угоди або з перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє цивільні права і обов’язки для особи, яку представляють, лише в разі дальшого схвалення угоди цією особою. Наступне схвалення угоди особою, яку представляють, робить угоду дійсною з моменту її укладення.

Позивач схвалення оспорюваного договору заперечує та наголошує на тому, що жодних дій щодо подальшого його погодження уповноваженими на те особами зі сторони позивача не вчинялося, а всі дії щодо укладання договору і його виконання вчинялися особами, які не мали для того жодних повноважень і діяли всупереч установчих документів позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено факт погодження та схвалення позивачем умов договору поставки від 01.04.2002 року № 10061 виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом, специфікація № 1 від 02.04.2002 року, специфікація № 2 від 30.04.2002 року, специфікація № 3 від 30.04.2002 року, додаткова угода № 1 від 03.05.2002 року, акт № 1 прийому-передачі векселів від 03.05.2002 року та акт про вексельний платіж від 03.05.2002 року, що містяться у матеріалах справи, від продавця підписані Семенцем Ю. Г., який, діяв без належних повноважень та від покупця –Шевчуком О. С. (т. 1, а. с. 21-28).

З наданих у справу належним чином оформлених копій видаткових накладних №-000000106 від 01.05.2002 року, №-000000088 від 07.05.2002 року, №-000000069 від 02.04.2002 року, №-000000090 від 21.05.2002 року, №-000000092 від 21.05.2002 року, №-000000094 від 28.05.2002 року, №-000000084 від 01.05.2002 року вбачається, що зазначені документи підписані особою без зазначення посади - Шевчуком С. С., повноваження якого на розпорядження майном не підтверджені, та Антонюком Володимиром Івановичем, згідно довіреностей серії ЛАА № 035122 від 01.05.2002 року, серії ЛАА № 035104 від 02.04.2002 року, серії ЛАА № 035140 від 21.05.2002 року, серії ЛАА № 035145 від 28.05.2002 року (т. 1, а. с. 29-41).

За визначенням ст. 48 ЦК УРСР (ред. 1963 року), чинного на момент укладення спірного договору, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 59 ЦК УРСР (ред. 1963 року), угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення.

З огляду на викладене, доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, відхиляються колегією суддів апеляційного господарського суду, оскільки не підтверджуються матеріалами та фактичними обставинами справи.

Виходячи з вищенаведеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а договір поставки від 01.04.2002 року № 10061 укладений між ДП ІФ «Порцелак ЛТД»та ЗАТ «Порцелак»є недійсним з моменту його укладення.

Приймаючи до уваги вищенаведене, колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що рішення господарського суду Київської області від 17.05.2007 року у справі № 147/9-2005/7/14/5-07 прийнято у відповідності до вимог процесуального та матеріального права і підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд , -

П О С Т А Н О В И В:

1. Рішення господарського суду Київської області від 17.05.2007 року у справі № 147/9-2005/7/14/5-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Порцелак» –без задоволення.

2. Справу № 147/9-2005/7/14/5-07 повернути до господарського суду Київської області.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя:                                                                      Мазур Л. М.

Судді:

Андрейцева Г.М.

Разіна Т. І

Текст постанови виготовлено та підписано 14.04.2008 року

Дата відправки 15.04.08