ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.02.08р.

Справа № 9/38-08

За позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м.Київ

до Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго", м.Павлоград

Дніпропетровської області

про стягнення 10 386 050, 28 грн.

Суддя Подобєд І.М.

Представники:

Від позивача - Єнік Є.В. - головн.ю/к, довіреність № 246/10 від 29.12.07р.

Від відповідача - Тімченко А.Ю. - ю/к, довіреність від 17.01.08р

- Крайнік М.В. - ю/к, довіреність від 20.02.08р.

СУТЬ СПОРУ:

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулась у грудні 2007 року із позовом до Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго", в якому просить господарський суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 10 386 050, 28 грн. заборгованості, в тому числі: 7 747 784,51 грн. основного боргу за поставлений природний газ, 660 715,57 пені, 1 635 876,35 грн. суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 341 673,85 грн. три відсотки річних. Обґрунтовує свої вимоги наявністю невиконаних відповідачем зобов’язань за договором №06/05-2134ТЕ-3 від 30.12.05р.

Відповідач позов визнає частково в частині основного боргу. Утворення заборгованості пов’язує із важким фінансовим становищем підприємства у зв’язку із несплатою споживачами боргів за використану теплову енергію та ненадання державою субвенцій на погашення різниці у тарифах на теплову енергію протягом 2006 –2007 років. Вказує, що на 2006 рік недоотримана субвенція з місцевого бюджету становить 9 614 442,21 грн. Просить суд на підставі п.п. 3 і 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України зменшити штрафні санкції та надати розстрочку у сплаті заборгованості.

В судовому засіданні 20.02.08р. за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд -

встановив:

Між Дочірньою компанією „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" (Позивачем) та Комунальним підприємством "Павлоградтеплоенерго" (Відповідачем) був укладений договір № 06/05-2134ТЕ-3 від 30.12.05р. із додатковими угодами до нього № 1 від 15.03.06р., № 2 від 23.10.06р., № 3 від 24.11.06р. на постачання природного газу, згідно з яким Позивач протягом січня-березня, листопада-грудня 2006 року передав Відповідачу природний газ в об‘ємі 40206,600 тис.м3 на загальну суму 17261281,85 грн., що підтверджується відповідними актами прийому-передачі природного газу.

Відповідно до п. 6.1. вказаного Договору, Відповідач зобов’язався здійснювати оплату за поставлений природний газ грошовими коштами у наступному порядку: перша оплата в розмірі 34% від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу проводиться не пізніше 10 числа поточного місяця, подальші оплати проводяться плановими платежами, по 33% від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу до 20 та 30 (31) числа поточного місяця. Остаточний розрахунок за фактично спожиті обсяги газу здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа, наступного за звітним місяця.

Відповідач свої зобов’язання щодо оплати вартості спожитого газу виконав частково, перерахувавши Позивачеві грошові кошти в сумі 9 513 497,34 грн. у зв’язку із чим станом на 01.11.07р. виникла заборгованість у сумі 7747784,51 грн. за січень-березень, листопад-грудень 2006 року, що підтверджується відповідним розрахунком Позивача в матеріалах справи та не заперечується Відповідачем.

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 258, 549-551 Цивільного кодексу України та на підставі пункту 7.2. договору, якими встановлено, що за несвоєчасну оплату спожитого газу, Відповідач зобов’язаний сплатити на користь Позивача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу, а пеня нараховується з наступного дня після закінчення строку остаточного розрахунку за звітний місяць, Позивач нарахував Відповідачу суму 660 715,57 грн. пені за період з 18.06.07р. по 18.12.07р.

На підставі положень ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, Позивач нарахував Відповідачу суму 1 635 876,35 грн., на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за період з лютого 2006 року по листопад 2007 року, та суму 341 673,85 грн. –три проценти річних за період з 11.02.06р. по 18.12.07р.

Відповідач докази погашення зазначеної заборгованості на час розгляду справи не надав.

З урахуванням встановлених обставин позовні вимоги Позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Сторони є суб’єктами господарювання, тому згідно до положень ст.ст. 4, 173-175 і 193 Господарського кодексу України, до прав і обов’язків сторін, що виникли на підставі зазначеного договору і є господарськими зобов’язаннями, мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 530 ч.1 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно до приписів частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; а одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. ст. 4, 16, 258, 549-551, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст. ст. 20, 216-220, 224-226 та 230 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку передбачених Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законами і договором, а держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб’єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов’язку в натурі, відшкодування збитків та застосування штрафних санкцій.

Відповідач неналежним чином виконав свої договірні (майново-господарські) зобов’язання перед Позивачем, чим порушив умови укладеного із Позивачем договору на постачання природного газу та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача суми 7747784,51 грн. основного боргу, 1635876,35 грн. збитків від інфляції, 341 673, 85 грн. трьох відсотків річних - є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Щодо решти позовних вимог Позивача про стягнення суми 660715,57 грн. пені, то ці вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Основний борг Позивача у сумі 7747784,51 грн. утворився внаслідок прострочки платежів за лютий, за березень, за квітень і за грудень 2006 року, а також за січень 2007 року.

Отже, відповідно до умов пунктів 6.1. і 7.2 договору, по кожному із вищевказаних розрахункових періодів, які становлять 1 місяць, починаючи з 11 числа місяця наступного за розрахунковим, у Позивача виникло право здійснювати нарахування Відповідачеві пені на протязі шести місяців, тобто на протязі строку передбаченого ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, а також право на звернення до суду із позовом про стягнення як суми основного боргу, так і нарахованої пені.

Таким чином, з 11 числа кожного місяця, наступного за розрахунковим для Позивача розпочинається відлік строку загальної позовної давності у три роки для стягнення основного боргу, що утворився у розрахунковому періоді, та відлік строку спеціальної давності у один рік для стягнення пені –для нарахувань за кожний окремий день.

За правилами, встановленими ч.ч. 3 і 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

У відзиві на позов Відповідач просить суд застосувати встановлену ст. 258 Цивільного кодексу України позовну давність у один рік до нарахувань штрафних санкцій та положення ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України щодо порядку нарахування штрафних санкцій.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як вбачається із розрахунків Позивача в межах однорічного строку позовної давності, який має обчислюватись з 18.12.06р. по 18.12.07р. (де 18.12.07р. –дата відправлення позовної заяви до суду поштовим зв’язком) знаходяться лише його нарахування за період з 18.06.07р. по 10.07.07р., що були здійснені на суму 4933505,63 грн. основного боргу.

Таким чином, обґрунтований розмір пені, яка підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача, становить суму 48253,73 грн. (за період з 18.06.07р. по 10.07.07р., виходячи із розрахунку: 4933505,63 грн. х 2х 8,5%/100% х 21дн./365дн.=48253,73 грн., де 21 день прострочки в межах заявленого Позивачем у розрахунку пені періоді, але з урахуванням правил нарахування штрафних санкцій, встановлених ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України).

В решті позовних вимог Позивача про стягнення суми 612461,84 грн. слід відмовити, оскільки нарахування цієї суми здійснено Позивачем без врахування вищенаведених положень господарського законодавства про порядок нарахування штрафних санкцій та з пропуском спеціальної позовної давності у один рік.

Клопотання Відповідача про надання розстрочки у сплаті боргу задоволенню не підлягає, оскільки Відповідачем не надано належних і достатніх доказів на підтвердження наявності обставин, які унеможливлюють виконання судового рішення саме на цей час, а не у 2006 році.

Судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 4, 32-33, 43-45, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” суму 7747784, 51 грн. основного боргу, 48253,73 грн. пені, 1635876,35 грн. збитків від інфляції, 341673, 85 грн. трьох відсотків річних, 23995,50 грн. витрат на держмито, 110,03 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя

І.М. Подобєд

Рішення підписано 14.03.08р.