ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

20.10.2008

Справа №2-25/8564.2-2008

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна Українипо м. Києву, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, 50-Г

До відповідачів 1. ЗАТ лікувально – оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», м. Київ, вул.. Шота Руставелі, 39-41

2. ТОВ «Санаторій «Алушта», м. Алушта, вул.. Глазкрицького, 8

За участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову

1.          Фонд майна АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Севастопольська, 17

2.          Сімферопольське МБРТІ, м. Сімферополь, вул.. Некрасова, 11

3.          Виконавчий комітет Алуштинської міської ради, м. Алушта, площа Радянська, 1

4.          ВАТ «Завод «Ленінська кузня», м. Київ, вул.. Кутузова, 18/9

5.          Фонд державного майна України, м. Київ, вул.. Електриків, 26

Про визнання права власності та повернення майна

Суддя Копилова О.Ю.

Представники:

Від позивача – Федоренко С.В., представник, дов. від 01.10.2008 року, Косарев О.М., представник, дов. від 01.10.2008 року

Від відповідачів – 1. Хорошунова Т.О., представник, дов. від 17.09.2008 року; 2. Кузнєцова Є.М.. представник, дов. від 24.07.2008 року

Від третіх осіб – 1. не з’явився, 2. не з’явилась, 3. не з’явилась, 4. не з’явилась, 5. Косарев О.М., представник, дов. від 20.10.2008 року, Федоренко С.В., представник, дов. від 01.10.2008 року

Обставини справи:

Позивач – Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву звернувся до Господарського суду АР Крим з позовною заявою до відповідачів - ЗАТ лікувально – оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», ТОВ «Санаторій «Алушта», просить суд визнати за державою Україна в особі регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву право власності на спальні корпуси № 6 та № 7, розташовані на території ЗАТ «Санаторій «Алушта» за адресою: м. Алушта, вул.. Глазкрицького, 8; зобов’язати ЗАТ «Санаторій «Алушта» повернути нерухоме майно – спальні корпуси № 6 та № 7, розташовані на території ЗАТ «Санаторій «Алушта» за адресою: м. Алушта, вул.. Глазкрицького, 8, за актом прийому – передачі ВАТ «Завод «Ленінська кузня» як балансоутримувачу вказаного державного майна.

Відповідач - ЗАТ лікувально – оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», заперечує проти позовних вимог з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, просить суд в задоволенні позову відмовити.

Відповідач – ЗАТ «Санаторій «Алушта» заперечує проти позовних вимог з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, просить суд в задоволенні позову відмовити.

Рішенням Господарського суду АР Крим від 14.12.2006 року у справі № 2-26/16661-2006 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 04.04.2007 року у справі № 2-26/16661-2006 апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву залишено без задоволення, рішення Господарського суду АР Крим від 14.12.2006 року у справі № 2-26/16661-2006 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.07.2007 року у справі № 2-26/16661-2006 касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву задоволено частково, постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 04.04.2007 року та рішення Господарського суду АР Крим від 14.12.2006 року у справі № 2-26/16661-2006 Господарського суду АР Крим скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду АР Крим від 11.09.2007 року справу № 2-26/16661-2006 прийнято до провадження судді Господарського суду АР Крим Ковтун Л.О. із привласненням справі № 2-1/11195.1-2007, справу призначено до розгляду.

Надалі. Фон державного майна України надав суду пояснення по справі, відповідно до яких просить суд задовольнити позову заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву.

18.10.2007 року до суду надійшли пояснення ЗАТ «Санаторій «Алушта», відповідно до яких відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити.

19.10.2007 року відповідачем - ЗАТ лікувально – оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» надані суду пояснення у справі, відповідно до яких відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Рішенням Господарського суду АР Крим від 15.11.2007 року у справі № 2-1/11195.1-2007 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 04.02.2008 року у справі № 2-1/11195.1-2007 апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву залишено без задоволення, рішення Господарського суду АР Крим від 15.11.2007 року у справі № 2-1/11195.1-2007 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.06.2008 року у справі № 2-1/11195.1-2007 касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву задоволено частково, постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 04.02.2008 року та рішення Господарського суду АР Крим від 15.11.2007 року у справі № 2-1/11195.1-2007 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду АР Крим від 18.07.2008 року справу № 2-1/11195.1-2007 прийнято до провадження судді Господарського суду АР Крим Копилової О.Ю. із привласненням справі № 2-25/8564.2-2008, справу призначено до розгляду.

04.08.2008 року до суду надійшов лист КРП «Сімферопольське МБРТІ», відповідно до якого третя особа просить суд розглянути справу за наявними документами, у відповідності до чинного законодавства України, без присутності представника КРП «Сімферопольське МБРТІ».

Ухвалою Господарського суду АР Крим від 16.09.2008 року, в порядку ст.. 25 Господарського процесуального кодексу України, здійснено заміну ЗАТ «Санаторій «Алушта» на його правонаступника ТОВ «Санаторій «Алушта».

02.10.2008 року до Господарського суду АР Крим надійшли пояснення Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву, відповідно до яких позивач просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач - ЗАТ лікувально – оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» надав суду пояснення за позовом, відповідно до яких просить суд в задоволенні позову відмовити.

Треті особи - Фонд майна АР Крим, Сімферопольське МБРТІ, Виконавчий комітет Алуштинської міської ради, ВАТ «Завод «Ленінська кузня» - в судове засідання не з’явились, явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, про причини відсутності суду не повідомили. Про дату слухання справи повідомлені належним чином – рекомендованою кореспонденцією.

Розгляд справи відкладався в порядку ст.. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд –

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ради міністрів УРСР від 23.04.1960 року №606 всі санаторії, в тому числі й санаторій «Алушта» були безкоштовно передані у відання Української Республіканської ради профспілок (Укрпрофради), який став єдиним органом, уповноваженим розпоряджатися та володіти санаторіями, будинками відпочинку.

Правонаступником Укрпрофради із 1991 року стала Федерація незалежних профспілок України.

04.12.1991 року Радою Федерації незалежних профспілок України та Фондом соціального страхування України на базі санаторно-курортних закладів та організацій Української республіканської ради з управління курортами профспілок було створено Акціонерне товариство «Укрпрофоздоровниця».

Згідно акту від 24.01.1992 року на підставі Постанови Президії Ради Федерації незалежних профспілок України від 22.11.1991 року «Про створення акціонерного товариства ЛОЗ профспілок України «Укрпрофоздоровниця» у власність останнього було передано майно територіальних санаторно-курортних установ, санаторіїв, будинків відпочинку, тощо, згідно переліку до акту від 24.01.1992 року.

У подальшому, рішенням виконавчого комітету Алуштинської міської ради від 27.04.2001 року №396 «Про оформлення права власності» на підставі листів ЗАТ ЛОЗПУ «Укрпрофоздоровниця» від 22.11.2000 року, від 24.11.2000 року та Інструкції, затвердженої наказом Державного комітету будівництва та житлової політики України від 09.06.1998 року №121, було вирішено оформити право власності за ЗАТ ЛОЗПУ «Укрпрофоздоровниця» на об’єкти нерухомого майна філій Алуштинського дочірнього підприємства ЗАТ «Укрпрофоздоровниця».

До складу зазначеного майна, увійшло також й майно санаторію «Алушта» по вул. Глазкрицького, 8 у м. Алушта.

На підставі зазначеного рішення, Алуштинською міською радою було видано свідоцтво про право власності на об’єкт в цілому, розташований у м. Алушта по вул. Глазкрицького, 8.

Зазначене рішення від 27.04.2001 року №396 не було оспорене та визнано недійсним у встановленому законом порядку. Відомостей щодо його скасування під час розгляду справи сторонами не надано.

Таким чином, за нормами діючого законодавства, ЗАТ ЛОЗПУ «Укрпрофоздоровниця» набув право власності на нерухоме майно по вул. Глазкрицького, 8 у м. Алушта з часу державної реєстрації права власності на таке майно.

Згідно договору № 1216/пр від 04.03.1985 року «Про продовження виділення путівок Київському заводу «Ленінська кузня» в санаторій «Алушта» на курорті загальнодержавного значення», за яким встановлено, що забудовником (ВАТ «Завод «Ленінська кузня») на підставі договору від 20.07.1959 року з Південнобережним управлінням курортів, санаторіїв та будинків відпочинку Міністерства охорони здоров'я УРСР на території санаторію «Алушта» загальнодержавного значення за рахунок власних коштів та лімітів збудований капітальний літній корпус № 7 на 136 місць, який у подальшому згідно акту від 16.09.1961 року безкоштовно переданий на баланс «Советкурорту» (Алуштинської територіальної ради з управління курортами профспілок).

Відповідно до п.3 Договору на період капітального ремонту корпусу №7 санаторію «Алушта» останній передавався на баланс забудовника.

Згідно умов договору № 1216/пр «Забудовник» щорічно отримував путівки в спальний корпус №7. Відповідно до розділу 1 Договору «Про передачу спальних корпусів №№ 6,7 з балансу ВАТ «Завод «Ленінська кузня» на баланс санаторію «Алушта», який є доповненням до договору № 1216/пр від 04.03.1985 року, ВАТ «Завод «Ленінська кузня» передає, а санаторій «Алушта» приймає на баланс спальні корпуси №№ 6, 7, які передавалися на баланс товариства «Завод «Ленінська кузня» на період реконструкції.

За актом прийому-передачі від 31.10.1994 року про передачу спальних корпусів №№ 6, 7 з балансу ВАТ «Завод «Ленінська кузня» на баланс санаторію «Алушта» зазначені корпуси були передані санаторію «Алушта» після проведення будівельних монтажних робіт з реконструкції.

На підставі рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» № 4/18 від 18.04.2003 року, протоколу № 1 від 24.06.2003 року зборів засновників ЗАТ «Санаторій «Алушта» до статутного фонду останнього були передані й спірні корпуси, що підтверджується, зокрема, актом прийому-передачі від 04.11.2003 року.

Позивач дійшовши до висновків, що майно, яке було передано Товариством лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до статутного фонду ЗАТ «Санаторій «Алушта» є об'єктом державної власності, яке не увійшло до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства «Завод «Ленінська кузня», звернувся до господарського суду з позовом про визнання права власності на спальні корпуси № 6 і № 7, які розташовані на території Закритого акціонерного товариства «Санаторій «Алушта» за адресою: м. Алушта, вул. Глазкрицького, 8, та про повернення за актом приймання-передачі майна –вказаних спальних корпусів Відкритому акціонерному товариству «Завод «Ленінська кузня» як балансоутримувачу вказаного державного нерухомого майна.

Таким чином, безпідставним є посилання позивача з дійсного спору на те, що спірні об’єкти нерухомості перебувають на балансі АТ «Завод «Ленінська кузня», оскільки із 1994 року зазначені об’єкти були передані санаторію «Алушта», який у подальшому був переданий у власність першому відповідачу.

Ні на час розгляду спору, ні на час укладення договору №1216/пр від 04.03.1985 року не було підставою для припинення права власності або його переходу –проведення капітального ремонту на договірної основі та передача на баланс забудовнику нерухомого майна замовником.

Таким чином, у розумінні ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України позивачем не надано жодного доказу у підтвердження права власності держави на зазначені спальні корпуси.

На підставі вищенаведеного, відповідно нормам ст. 12 Закону України «Про господарські товариства «ЗАТ «Санаторій «Алушта» набув право власності на спірні об’єкти нерухомості.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Згідно ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частиною 1 ст.334 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону «Про господарські товариства» товариство є власником, зокрема, майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність.

У відповідності до ст.. 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Так, слід звернути увагу на те, що право власності ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» на майно, передане йому до статутного фонду, підтверджується рішенням та постановою Вищого арбітражного суду України у справі № 137/7 (1997 рік) за позовом Фонду державного майна України до ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» про визнання статуних документів (в ч атсині внесення майна профспілок до статутного фонду товариства) недійсними.

Крім того, слід звернути увагу на те, що Вищим арбітражним судом України, постановою від 17.06.1997 року, встановлено, що Федерація незалежних профспілок (правонаступник Укрпрофради) правомірно володіла, користувалась та розпоряджалась майном шляхом передачі до статутного фонду (у власність) ЗАТ «Укрпрофоздоровниця».

У відповідності до ст.. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У судовому засіданні були оголошені вступна та резолютивна частини рішення згідно статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний у відповідності до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України 24.10.2008 року.

З огляду на викладене, керуючись, 82-84 Господарського процесуального Кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Копилова О.Ю.