ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.11.08р.

Справа № 16/241-08

За позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Відкритого акціонерного товариства „Криворізький залізорудний комбінат”, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 12 052 грн. 10 коп.

СУДДЯ ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: Драний А.В. –заступник начальника юридичного відділу, дов. від 08.01.2008р. №5;

від відповідача: Шаніна І.В –представник, дов. від 08.01.2008р. №5302/4.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з відповідача 12 052 грн. 10 коп. –суми перерахунку страхових виплат, виплачених позивачем потерпілому Бойко Валентину Сергійовичу за період з 01 лютого 2005р. по 01 люте 2007р.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що: - рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15.04.2008р. за позовом Бойко Валентина Сергійовича до Відкритого акціонерного товариства „Криворізький залізорудний комбінат” та до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в м. Кривому Розі „Про зміну розміру відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я, пов’язаним із виконанням трудових обов’язків”, було стягнено з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в м. Кривому Розі на користь Бойко В.С. в рахунок ненарахованих та невиплачених сум втраченого заробітку 12 052 грн. 10 коп.; - судом було встановлено вину підприємства в недостовірному перерахунку потерпілому на виробництві сум відшкодування шкоди згідно чинного законодавства, оскільки роботодавець несе повну відповідальність за достовірність даних, відображених за підписом посадових осіб, в наданих до Відділення Фонду документів про суму виплат потерпілому; - тобто судом було визначено інший розмір відшкодування шкоди потерпілому, ніж наданий підприємством в момент прийняття-передачі особової справи потерпілого; - виплата перерахунків потерпілим внаслідок вини підприємства з 01.04.2001р. є нецільовим використанням бюджетних коштів; - неправомірні додаткові витрати тягнуть за собою збитки Фонду, чим спричинено шкоду Відділенню Фонду, а відповідно й державі; - також позивач вказує, що відповідно до положень статей 1172, 1191 Цивільного кодексу України позивач має право зворотної вимоги (регресу) до підприємства.

Відповідач у відзиві (вх. №16552 від 18.11.2008р.) на позовну заяву проти позову заперечує, посилаючись на те, що: - позивачем неправомірно застосовано до спірних правовідносин положення Цивільного кодексу України, та Господарського кодексу України, оскільки такі правовідносини регулюються, зокрема, Законом України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, за яким відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, здійснюється саме Фондом соціального страхування від нещасних випадків; - взаємовідносини сторін, якими є страховик (в особі позивача) і страхувальник (відповідач) регульовано Законом, який не передбачає можливості пред’явлення страховиком вимог до страхувальника з приводу відшкодування Фонду страхових виплат в порядку регресу.

Клопотання про застосування технічної фіксації за допомогою технічних засобів представниками сторін заявлено не було.

За згодою представників сторін у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

- відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15.04.2008р. за позовом Бойка Валентина Сергійовича до Відкритого акціонерного товариства „Криворізький залізорудний комбінат” та до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в м. Кривому Розі про перерахунок щомісячних страхових сум, яке набрало законної сили, було стягнено з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в м. Кривому Розі на користь Бойко В.С. в рахунок ненарахованих та невиплачених сум втраченого заробітку 12 052 грн. 10 коп.;

- позивачем - Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області була сплачена вказана сума, що підтверджується відміткою про виконання на виконавчому листі від 15.04.2008р., виданому на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15.04.2008р.;

- відповідно до частини 1 статті 9 Закону України „Про охорону праці” відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”;

- отже, на спірні правовідносини поширюється дія Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” (далі –Закон);

- відповідно до частини 1 статті 21 Закону у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов’язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні;

- усі види страхових виплат і соціальних послуг застрахованим та особам, які перебувають на їх утриманні, а також усі види профілактичних заходів, передбачених статтями 21 та 22 цього Закону, провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за рахунок коштів цього Фонду (стаття 25 Закону);

- відповідно до частин 1, 2 статті 46 Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків провадить збір та акумулювання страхових внесків, має автономну, незалежну від будь-якої іншої, систему фінансування;

- частиною 3 статті 46 Закону встановлено, що кошти на здійснення страхування від нещасного випадку не включаються до складу Державного бюджету України, використовуються виключно за їх прямим призначенням і зараховуються на єдиний централізований рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків в установах банків, визначених Кабінетом Міністрів України для обслуговування коштів Державного бюджету України, або спеціалізованого банку, який обслуговує фонди соціального страхування;

- відповідно до частин 1, 2 статті 47 Закону страхові тарифи, диференційовані по групах галузей економіки (видах робіт) залежно від класу професійного ризику виробництва, встановлюються законом;

- сума страхових внесків страхувальників до Фонду соціального страхування від нещасних випадків повинна забезпечувати: фінансування заходів, спрямованих на вирішення завдань, передбачених статтею 1 цього Закону; створення відповідно до пункту 9 частини 7 статті 17 цього Фонду резерву коштів Фонду для забезпечення його стабільного функціонування; покриття витрат Фонду, пов’язаних із здійсненням соціального страхування від нещасного випадку;

- позивачем не доведено, що відповідачем не здійснюються перерахування страхових внесків до Фонду, доказів не надано (відсутні).

За викладеного суд доходить висновку, що страхові виплати здійснюються за рахунок внесків роботодавців і Закон не передбачає права Фонду на звернення до страхувальника (роботодавця) з регресними вимогами щодо відшкодування сплачених Фондом страхових виплат.

Враховуючи те, що питання сплати внесків підприємствами (страхувальниками) і відшкодування Фондом (страховиком) шкоди, врегульовані спеціальним законом –Законом України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” є необґрунтованими доводи позивача про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин статей 1172, 1191 Цивільного кодексу України, оскільки зазначені відносини не є відповідно до статті 1 Цивільного кодексу України цивільно-правовими.

З урахуванням викладеного позовні вимоги необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до статті 84 ГПК України, -

„21” листопада 2008р.