ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2008 р. Справа № 21/181-08

вх. № 6078/5-21

Суддя господарського суду Пелипенко Н.М.

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Наумов С.М., довіреність № 1 від 07.07.2008 року. відповідача - не з"явився

розглянувши справу за позовом ТОВ "Техномет № 1", м. Харків

до ВАТ "Харківський завод поліграфічних машин", м. Харків

про стягнення 18996,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд стягнути з відповідача 11959,20 грн. основного боргу, 5537,11 грн. штрафу, 1500,00 грн. юридичних послуг та судові витрати, посилаючись на здійснення позивачем попередньої оплати по договору купівлі - продажу № 56 від 01.03.2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем та лише часткову передачу відповідачем оплаченого товару.

В судове засідання 06 листопада 2008 року позивач з’явився, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Крім того, позивач, через канцелярію суду 05.11.2008 року надав клопотання за вх. № 17496 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові сумі на рахунках відповідача, яке також підтримав у судовому засіданні.

Відповідач в призначене судове засідання не з’явився, відзив на позовну заяву та витребувані господарським судом документи не надав, про причину неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заявлена вимога розглядається за наявними в матеріалах справи документами в порядку передбаченому ст. 75 ГПК України.

Суд, розглянувши заявлене клопотання позивача про забезпечення позову, визнав його таким, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

В процесі розгляду справ, позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксування судового процесу. Ця заява розглянута судом та задоволена як така, що не суперечить чинному законодавству.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, судом встановлено, що 01.03.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу № 56.

Відповідно до п. 1.1. договору продавець (відповідач по справі) зобов’язується поставити, а покупець (позивач по справі) прийняти та оплатити лом та відходи чорних металів (товар) на загальну суму 54000,00 грн.

Пунктом 3.3 вищевказаного договору передбачена можливість здійснення передплати за згодою сторін. На виконання вказаного, позивач 01.03.2007 року перерахував відповідачеві в рахунок передплати по договору суму в розмірі 31500,00 грн., про що свідчить банківська виписка надана позивачем до матеріалів справи.

Як свідчать матеріали справи, відповідач на виконання умов договору, на підставі накладеної № 13 від 30.03.2007 року та приймально-здавального акту № 0404/4 від 04.04.2007 року частково передав позивачеві товар 13.03.2007 року в кількості 19,492 тони вартістю 17542,80 грн. та 04.04.2007 року в кількості 2,220 тонн вартістю 1998,00 грн., всього на загальну суму 19540,80 грн. Отже, відповідач недопоставив позивачеві товар на суму 11959,20 грн., чим порушив взяті на себе зобов’язання по договору.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або Інших вимог, що звичайно ставляться.

Сума основного боргу в розмірі 11959,20 грн. також підтверджена актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.10.2007 року, складеним між позивачем та відповідачем, підписаним уповноваженими не те особами та скріпленим печатками підприємств.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 11959,20 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договорами.

Пунктом 3.4 договору № 56 від 01.03.2007 року передбачено, що в разі здійснення покупцем передплати, продавець поставляє товар покупцю не пізніше 7 (семи) календарних днів з моменту здійснення передплати. В разі, якщо продавець не поставив товар в зазначений термін, він сплачує покупцю штраф в розмірі 0,1% від суми недопоставленого товару за кожен день прострочення.

Позивачем до стягнення заявлено 5537,11 грн. штрафу за період з 04.04.2007 року по 10.07.2008 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення штрафу підлягають частковому задоволенню в сумі 2176,57 грн. В решті позовних вимог щодо штрафу суд вважає за необхідне відмовити позивачу, як в безпідставно пред’явлених до стягнення.

Заявлені позивачем позовні вимоги в частині стягнення 1500,00 грн. юридичних послуг задоволенню не підлягають, оскільки зазначені витрати не мають обов'язкового характеру. Стаття 44 ГПК України передбачає відшкодування сум у вигляді судових витрат, які були сплачені стороною за отримання послуг лише адвокатом, а не будь-яким представником.

Відповідно до ст. 49 ГПК України державне мито у розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, що становить 141,36 грн. та згідно зі ст. 44 ГПК України, Постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 р. № 411 судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118,00 грн. слід покласти на відповідача з вини якого спір доведено до суду.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 44, 49, 66, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову відмовити. В задоволенні позову відмовити частково.

Стягнути з ВАТ "Поліграфмаш" (61099, м. Харків, вул. Лодзинська, 7, р/р 27 ХОУ ВАТ "Ощадбанк", МФО 351823, ) на користь ТОВ "Техномет" № 1" (61118, м. Харків, вул. Р. Ейдемана, 15 б, к. 127, р/р 3086 в ХФ ВАТ "ВіЕйБі" Банк", МФО 350620, ) - 11959,20 грн. основного боргу, 2176,57 грн. штрафу, 141,36 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після вступу рішення в законну силу.

Рішення підписано 11 листопада 2008 року.

Суддя Пелипенко Н.М.