ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2008 р.

№ 30/240

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Т.Б. Дроботової,

суддів :

Н.О. Волковицької,

Л. І. Рогач

розглянувши матеріали

касаційної скарги

Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Блакитний поліс"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2008р.

у справі

№ 30/240 господарського суду міста Києва

за позовом

Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Блакитний поліс"

до

Відкритого акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інвест. Ком"

про

зобов'язання вчинити дії

за участю представників:

позивача

не з'явився (про час та місце судового засідання повідомлені належно)

відповідача

не з'явився (про час та місце судового засідання повідомлені належно)

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство "Страхова компанія "Блакитний поліс" звернулось до господарського суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інвест. Ком" про переведення на себе предмета застави за договором застави корпоративних прав, а саме частину частки у статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю "МГС" у розмірі 1500000грн., що становить 50% від належної ВАТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інвест. Ком" частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "МГС".

Разом з позовною заявою позивачем надано клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову на підставі статей 66, 67 Господарського процесуального кодексу України шляхом заборони відчужувати корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю "МГС" та реєструвати зміни до статуту товариства, що відповідають 100% розміру статутного капіталу товариства і складають 3000000грн.; заборони в межах забезпечення позову державним реєстраторам здійснювати державну реєстрацію змін до Статуту товариства з обмеженою відповідальністю "МГС" та вносити відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Клопотання про вжиття заходів забезпечення позову вмотивовано посиланням на поданий до суду позов про перевід на позивача корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю "МГС".

Ухвалами господарського суду міста Києва від 05.06.2008р. (суддя Ващенко Т.М.) порушено провадження по справі та задоволено заяву позивача про забезпечення позову; суд ухвалив з метою забезпечення позову заборонити відчужувати корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю "МГС" та реєструвати зміни до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "МГС", що відповідають 100% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "МГС" та складають 3000000грн.00коп.; заборонити державним реєстраторам здійснювати реєстрацію змін до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "МГС" та вносити відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Ухвалу про забезпечення позову вмотивовано обґрунтованістю доводів позивача, викладених у клопотанні про забезпечення позову, наявністю підстав для вжиття заходів забезпечення позову через можливе утруднення виконання судового рішення.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2008р. (судді: Андрієнко В.В. - головуючий, Малетич М.М., Студенець В.І.) ухвалу місцевого суду про забезпечення позову скасовано, в задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовлено повністю; справу передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Скасовуючи ухвалу та відмовляючи у задоволенні клопотання про забезпечення позову, суд апеляційної інстанції вказав на порушення місцевим судом приписів статті 66 Господарського кодексу України та на безпідставність поданого клопотання про заборону відчужувати корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю "МГС" та реєструвати зміни до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "МГС", що відповідають 100% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "МГС", в той час, коли предметом позову є частка капіталу у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю "МГС", яка належить відповідачу - Відкритому акціонерному товариству "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інвест. Ком"; тобто, мова йде про корпоративні права відповідача у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю "МГС", а не про корпоративні права самого Товариства з обмеженою відповідальністю "МГС".

Також апеляційним господарським судом зазначено, що в порушення статей 66, 67 Господарського процесуального кодексу України місцевим судом не наведено в ухвалі мотивів забезпечення позову, не з'ясовано обставин, які б свідчили про наміри відповідача здійснити відчуження майна третім особам, застосований судом захід забезпечення позову не співвідноситься з розміром та характером заявлених позовних вимог, перешкоджає господарській діяльності товариства.

Не погоджуючись з висновками суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову апеляційного суду скасувати, а ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін.

При цьому скаржник посилається на неправильне застосування апеляційним судом Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" при розгляді заяв про забезпечення позову господарськими судами; зазначає, що, забезпечуючи поданий позов, місцевий господарський суд виходив з обґрунтованого припущення, про можливість відчуження відповідачем протягом періоду розгляду спору предмету застави та не порушив нормальну господарську діяльність ні відповідача, ні товариства з обмеженою відповідальністю "МГС".

Відповідач відзив на касаційну скаргу не надав, сторони не скористалися правом на участь представників у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтями 66, 67 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Умовою застосування забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Право здійснення забезпечення позову та вибору тих чи інших заходів належить господарському суду, який виходить із предмету спору, конкретних обставин справи та пропозицій заявника.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, в силу вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу повинна довести необхідність такого забезпечення та його адекватність предмету спору, а суд, забезпечуючи позов, повинен відобразити в судовому документі вищевказані обставини. До предмету доказування в такому випадку входять факти про наявність у боржника-відповідача майна, або наявність такого майна, що належить боржнику, у інших осіб, ймовірність припущення щодо можливості зникнення, зменшення кількості чи погіршення якості майна.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, предметом позову є вимоги позивача щодо переведення на нього частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "МГС" у розмірі 1500000грн., що становить 50% від належної ВАТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інвест. Ком" (відповідачу) частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "МГС". Тобто, мова йде про частку відповідача у Товаристві з обмеженою відповідальністю "МГС".

Натомість, звертаючись зі заявою про забезпечення позову, позивач заявив клопотання про застосування їх до майна, що належить іншій особі, а не відповідачу (корпоративні права самого Товариства з обмеженою відповідальністю "МГС"), не надавши при цьому жодних відомостей про існування таких корпоративних прав.

Також для визначення наявності підстав застосування заходів забезпечення позову та обрання способу забезпечення позивачу належало навести та довести, які саме обставини можуть утруднити або унеможливити виконання судового рішення про переведення на позивача заставлених майнових прав, а місцевому суду належало з’ясувати та обґрунтувати це в ухвалі.

Однак клопотання позивача про забезпечення позову та ухвала господарського суду першої інстанції не містять доводів, припущень чи обґрунтувань, що обумовлюють необхідність застосування заходів забезпечення позову до вказаного предмету позову та обґрунтовують обраний судом спосіб забезпечення.

Доводи касаційної скарги про обґрунтованість застосованих заходів забезпечення позову спростовуються викладеним вище аналізом змісту ухвали місцевого господарського суду та клопотання позивача.

Посилання скаржника на допущені судом апеляційної інстанції порушення норм чинного законодавства є безпідставними та ґрунтуються на нерозумінні ним різниці у процесуальних діях по скасуванню заходів забезпечення позову господарським судом (здійснюється судом, що застосував ці заходи) та скасування ухвали господарського суду про забезпечення позову та відмові у задоволенні відповідного клопотання в процесі здійснення апеляційного перегляду справи.

Також скаржником не враховано, що, відповідно до статті 47 Закону України "Про судоустрій", Верховний суд України є найвищим органом у системі судів загальної юрисдикції, що забезпечує однакове застосування законодавства усіма судами загальної юрисдикції; до повноважень Пленуму Верховного Суду України входить надання судам загальної юрисдикції роз'яснень з питань застосування законодавства.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками постанови апеляційної інстанції про те, що ухвала місцевого господарського суду про застосування заходів забезпечення позову не містить викладення обставин, що, згідно з вищевказаними нормами законодавства, є підставами забезпечення позову, та не обґрунтовує припущення про унеможливлення виконання рішення суду внаслідок наведених позивачем обставин.

Як наслідок, прийнята апеляційним господарським судом постанова відповідає вимогам статей 66, 67, 105 Господарського процесуального кодексу України та Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 29.12.76 р. "Про судове рішення" зі змінами та доповненнями.

Доводи скаржника не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на положення статті 1117 Господарського процесуального кодексу України та з підстав їх суперечності обставинам справи.

Твердження заявника про порушення і неправильне застосування господарськими судами норм процесуального та матеріального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, з огляду на що підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Блакитний поліс" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2008р. у справі № 30/240 господарського суду міста Києва залишити без змін.

Головуючий                     Т. Дроботова

Судді:                     Н. Волковицька

Л. Рогач