ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

20.03.2008

Справа №2-7/2496-2008

За позовом Республіканського комітету по земельних ресурсах Автономної Республіки Крим (95038, м. Сімферополь, вул. Кечкеметська, 114)

До відповідача Державного підприємства «Кримський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (95038, м. Сімферополь, вул. Кечкеметська, 114)

Третя особа – Контрольно-ревізійне управління в Автономній Республіці Крим Головного контрольно-ревізійного управління України (м. Сімферополь, бульвар Леніна, 5/7)

Про стягнення 216 063,34 грн.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача – Німетуллаєва З. Р., предст., дов. №36/10-29 від 20.01.2007 р.

Від відповідача - Фесенко Т. Г., предст., дов. №1295 від 25.07.2007 р.

Від третьої особи – не з’явився

Суть справи: Республіканський комітет по земельних ресурсах Автономної Республіки Крим звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом до Державного підприємства «Кримський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», третя особа Контрольно-ревізійне управління в Автономній Республіці Крим Головного контрольно-ревізійного управління України, в якій просить стягнути з відповідача зайве сплачені бюджетні кошти в сумі 216 063,34 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в ході проведення Контрольно-ревізійним управлінням в АР Крим ревізії фінансово-господарської діяльності Республіканського комітету по земельних ресурсах Автономної Республіки Крим було встановлено завищення кошторисної вартості виконаних відповідачем в 2006 році робіт на проведення виробничого етапу інвентаризації земель населених пунктів Південного берегу Криму на суму 216 063,34 грн. Враховуючи те, що КРУ біли направлені на адресу позивача обов’язкові вказівки щодо відшкодування зайве сплачених бюджетних коштів, Республіканський комітет по земельних ресурсах звернувся до суду з позовом про стягнення 216063,34 грн. з відповідача.

19.03.2008 р. до ГС АР Крим від Державного підприємства «Кримський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Вказаний відзив був прийнятий судом до провадження.

Третя особа явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила, про час місце слухання справи була проінформована належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи судом не вбачається.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

З 24.10.2007 р. по 04.12.2007 р. Контрольно-ревізійним управлінням в Автономній Республіці Крим була проведена ревізія фінансово-господарської діяльності в Республіканському комітеті по земельних ресурсах АР Крим за період з 01.01.2005 р. по 01.10.2007 р. та окремих питань за 2004 рік, за результатом якої був складений акт №07-21/43 від 04.12.2007 р.

В ході проведення перевірки було встановлено, що ДП «Кримський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» при здійсненні топографо-геодезичної діяльності на підготовчому етапі при розрахунках кошторисів на виконання робіт на інвентаризації земель населених пунктів Південного берегу Криму по 7-ми договорах (від 01.08.2006 р. №№1093-1099) порушені вимоги статті 10 (абз. 1) Закону України «Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність» від 23.12.1998 р. №353-ХІУ в частині недодержання вимог стандартів та нормативно-технічних документів, що призвело до завищення кошторисної вартості робіт на загальну суму 216063,34 грн. КРУ в АР Крим зазначило, що оскільки замовником (Рескомземом АР Крим) роботи по проведенню виробничого етапу інвентаризації земель населених пунктів Південного берегу Криму по вищевказаним договорам в 2006 році сплачені в повному обсязі за рахунок бюджетних коштів по КПКВ 5101030 «Проведення земельної реформи» КЕКВ 1171, незаконні витрати бюджетних коштів склали 216063,34 грн.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 10 Закону України №2939-ХІІ головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

На виконання вказаного положення КРУ в АР Крим на адресу Республіканського комітету по земельних ресурсах Автономної Республіки Крим були направленні обов’язкові вказівки №07-14/171 від 12.01.2008 р., відповідно яких на відповідача був покладений обов’язок, зокрема, прийняти міри по відшкодуванню зайво сплачених коштів по земельній реформі в 2006 році ДП «Кримський НДПІЗ» у розмірі 216 063,34 грн.

З урахуванням викладеного позивач звернувся до суду з вимогою щодо стягнення з Державного підприємства «Кримський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» зайве сплачені бюджетні кошти в сумі 216 063,34 грн.

Проте, з цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в 2006 році між Державним підприємством «Кримський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (Виконавець) та Республіканським комітетом по земельних ресурсах Автономної Республіки Крим (Замовник) були укладені 7 договорів на виробництво науково-технічної продукції, за яким Виконавець приймав на себе обов’язки по виконанню робіт з проведення виробничого етапу інвентаризації земель населених пунктів Південного берегу Криму.

В зазначених договорах сторонами була обумовлена загальна вартість робіт згідно відповідної кошторисної документації, строки їх виконання та порядок розрахунків.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем роботи були роботи у повному обсязі, що підтверджується відповідними актами здачі-приймання. В свою чергу, вартість робіт за договором була оплачена позивачем в повному обсязі, що засвідчено в акті ревізії КРУ та не заперечується сторонами по суті.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так сторонами ціна договорів була обумовлена, що знайшло своє відображення у самих Договорах та проектно-кошторисній документації.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 528 Цивільного кодексу України).

Крім того, статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що Договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Отже, відповідачем належним чином виконані умови Договору.

Суд звертає увагу на те, що згідно з положеннями пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами визначаються засади цивільно-правової відповідальності, у тому числі, юридичних осіб. Цей висновок безпосередньо констатований в рішенні Конституційного суду України від 30.05.2001 р. у справі №1-22/2001 (справа про відповідальність юридичних осіб).

Однак, позивач не представив суду нормативного обґрунтування позовних вимог в частині стягнення виявленого ревізією розміру зайво витрачених позивачем бюджетних коштів саме з ДП «Кримський НДПІЗ», що свідчить про відсутність такого важливого елементу, як підстава позову, в той час як відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона має довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень способом, який встановлений законом для доведення такого роду фактів.

Так, не є переконливими посилання Республіканського комітету по земельних ресурсах Автономної Республіки Крим в якості обґрунтування своїх вимог на частину 1 статті 891 Цивільного кодексу України, оскільки вказаною нормою передбачено, що підрядник відповідає за недоліки проектно-кошторисної документації та пошукових робіт, включаючи недоліки, виявлені згодом у ході будівництва, а також у процесі експлуатації об'єкта, створеного на основі виконаної проектно-кошторисної документації і результатів пошукових робіт. Поняття «недолік» викладене в статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», під яким розуміється будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Проте, позивач не надав суду доказів того, що виконані відповідачем роботи за сьома укладеними договорами не відповідають нормативним вимогам або містять якісь інші недоліки.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”№996-ХІУ від 16.07.1999 р. підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

П. 2.1 Положення про забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 р. встановлено, що первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше

одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (п. 2.2 Інструкції).

Отже, враховуючи те, що ціна виконаних відповідачем робіт була обумовлена у відповідних договорах, при укладанні яких сторони діяли вільно та висловлювали своє волевиявлення, відповідна вартість робіт була відображена позивачем у бухгалтерському обліку та оплачена виходячи з договірних положень та належним чином оформленої проектно-кошторисної та звітної документації. Тобто, відповідальність за господарську діяльність Республіканського комітету по земельних ресурсах Автономної Республіки Крим не може нести відповідач - Державне підприємство «Кримський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». Так, статтею 61 Конституції України закріплено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

За таких обставин, всебічно та в повному обсязі дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи документи та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

У той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що у випадку незгоди позивача з висновками Контрольно-ревізійного управління в АР Крим, викладеними в акті ревізії №07-21/43 від 04.12.2007 р. та обов’язкових вказівках №07-14/171 від 12.01.2008 р., Республіканський комітет по земельних ресурсах Автономної Республіки Крим не позбавлений права звернутися до суду з позовом про визнання незаконними вимог КРУ в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.