ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

від "25" листопада 2008 р. по справі № 06/87-38

Суддя господарського суду Волинської області Дем’як В.М., розглянувшисправу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Панхім», с. Голишів Луцького р-ну

до відповідача Закритого акціонерного товариства «Луцькавтодор», м. Луцьк

про стягнення 2 330 грн. 45 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Кравчук Н.В. (дов. № 5 від 20.10.2008р.)

від позивача : Козак А.Ю. (дов. від 01.10.2008р.)

Суть спору: позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Панхім» просив стягнути з відповідача - Закритого акціонерного товариства «Луцькавтодор» 2 330 грн. 45 коп., з них: 2 071 грн. 26 коп. основної заборгованості за надані транспорті послуги, 47 грн. 61 коп. – 3% річних, 56 грн. 16 коп. інфляційних нарахувань, 155 грн. 42 коп. пені.

Відповідно до клопотання про збільшення позовних вимог від 25.11.2008р., позивач просив стягнути з відповідача 2 552 грн. 51 коп., з них: 2 071 грн. 26 коп. основної заборгованості; 54 грн. 25 коп. – 3% річних; 242 грн. 70 коп. інфляційних нарахувань; 184 грн. 30 коп. пені.

В підтвердження позовних вимог позивач посилається на претензію № 6 від 10.09.2008р.; акт здачі – прийняття робіт № 00003120 від 16.12.2005р.; рахунок – фактуру № від 16.12.2005р.; акт здачі - прийняття робіт № від 21.07.2008р.; рахунок – фактуру № від 21.07.2008р.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві від 25.11.2008р. позовних вимог не визнав, зазначивши, що оскільки між сторонами письмового договору укладено не було, вимоги про оплату наданих послуг ним не отримано, то строк оплати не настав.

Розглянувши матеріали по справі, заслухавши пояснення представників сторін, судом

встановлено:

відповідно до акту здачі – прийняття робіт № 00003120 від 16.12.2005р. та акту здачі - прийняття робіт № від 21.07.2008р. позивач здійснив транспорті послуги на загальну суму 2 071 грн. 26 коп., що підтверджується рахунком – фактурою № від 16.12.2005р. та рахунком – фактурою № від 21.07.2008р.

Судом встановлено, що при укладенні договору про надання послуг, сторони строк виконання зобов’язання по оплаті не встановили.

10 вересня 2008 року позивачем на адресу відповідача була направлена претензія № 6 з вимогою сплатити суму заборгованості – 2 149 грн. 19 коп., яка відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк виконання зобов'язання боржником не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, на момент розгляду справи господарським судом, основна заборгованість відповідача перед позивачем становить 2 071 грн. 26 коп.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, ст.11 Цивільного кодексу України обов’язки суб’єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

Як встановлено, між сторонами виникли цивільні права та обов’язки на підставі договору про надання транспортних послуг.

Статтею 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона ( перевізник) зобов’язується доставити довіреній їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов’язується сплатити за перевезення вантажу встановлену суму.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Враховуючи, що позивачем підтверджено факт виконання перевезення, сума основного боргу в розмірі 2 071 грн. 26 коп. підставна та підлягає до стягнення.

Разом з тим, ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи зазначене, позовна вимога про стягнення з відповідача 54 грн. 25 коп. – 3% річних та 242 грн. 70 коп. інфляційних нарахувань підлягає до задоволення частково, а саме: 10 грн. 38 коп. – 3% річних, 39 грн. 01 коп. інфляційних нарахувань за період з 18.09.2008р. по 25.11.2008р., оскільки датою виникнення зобов’язання по оплаті послуг є 18.09.2008р. (після збігу семиденного терміну з дня пред’явлення вимоги про оплату).

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат в сумі 247 грн. 56 коп.

Водночас, відповідно до ст. 546, 548 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, якщо це встановлено договором або законом.

Разом з тим, суд дійшов висновку про безпідставність нарахування позивачем пені в сумі 184 грн. 30 коп. за несвоєчасне виконання товариством зобов'язання по оплаті.

При цьому судом взято до уваги вимоги ст.213, 232 Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання", відповідно до яких пеня за прострочення оплати поставленого товару нараховується згідно з умовами договору.

Оскільки між Товариством з обмеженою відповідальністю фірма «Панхім» та Закритим акціонерним товариством «Луцькавтодор» договору про надання транспортних послуг в письмовому вигляді не укладалось, то у суду відсутні правові підстави для стягнення пені з відповідача.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 184 грн. 30 коп.

Оскільки справу до розгляду в суді доведено з вини відповідача, то судові витрати по сплаті державного мита та витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу слід покласти на нього, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись викладеним та ст.ст. 11, 526, 909 Цивільного кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

в и р і ш и в :

1.Позов задовольнити в сумі 2 120 грн. 65 коп.

2.Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Луцькавтодор» (м. Луцьк, вул. Дубнівська, 66, р/р 0120 Волинське ГРУ КБ «Приватбанк», м. Луцьк, МФО 303440, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Панхім» (Луцький р-н, с. Голишів, вул. Садова, 81, р/р 41 в ТзОВ КБ «Західінкомбанк» м. Луцьк, МФО 303484, ) 2 071 грн. 26 коп. заборгованості; 10 грн. 38 коп. – 3% річних, 39 грн. 01 коп. інфляційних нарахувань та 84 грн. 76 коп. в повернення витрат по оплаті державного мита та 118 грн. в повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу .

3. В позові на суму 431 грн. 86 грн. відмовити

Суддя                                                    В.М.Дем'як