ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 січня 2008 р.

№ 2-19/5853-2006

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
-
Полякова Б.М.

Суддів -
Ткаченко Н.Г.

Катеринчук Л.Й.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1.

на
рішення господарського суду  Автономної
Республіки Крим  від 09.03.2006 р. та
постанову Севастопольського  апеляційного
господарського суду  від 18.05.2006 р. по
справі № 2-19/5853-2006 за позовом
Управління Пенсійного фонду України
в Київському районі
м. Сімферополя до Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1. про
стягнення  1332,80  грн. штрафних санкцій, -

В С Т А Н
О В И В :

Позивач
- УПФ України в  Київському районі
м. Сімферополя 07.02.2006 р.   звернувся
з позовом до господарського суду до СПД
ОСОБА_1. про  стягнення  1332,80
грн. -заборгованості по сплаті штрафних санкцій, відповідно до рішень
УПФ України в  Київському районі м.
Сімферополя   №1491 та №1492  від 13.12.2005 р.

Рішенням
господарського суду  Автономної
Республіки Крим  від 09 березня 2006 р.
по справі  № 2-19/5853-2006  /суддя : Мокрушин В.І./  позов задоволено, стягнуто з відповідача на
користь позивача 1332,80  грн.
заборгованості по сплаті штрафних санкцій, стягнуто з відповідача в доход
державного бюджету 102 грн. -державного мита, стягнуто з відповідача в доход
державного підприємства "Судовий інформаційний центр"  118 грн. -витрат за інформаційне-технічне
забезпечення судового процесу.

Постановою  Севастопольського апеляційного господарського
суду від 18 травня  2006 р. по
справі  № 2-19/5853-2006  / колегія суддів у складі :                   Маслова З.Д., Антонова І.В.,
Котлярова О.Л./  рішення господарського
суду Автономної Республіки Крим  від
09.03.2006 р.  залишено без змін,
апеляційна скарга СПД  ОСОБА_1.  без задоволення.

В
касаційній скарзі відповідач -СПД
ОСОБА_1. просить скасувати
рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим  від
09.03.2006 р.   та постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду  від 18.05.2006 р. посилаючись на те, що вони
постановлені з неправильним застосуванням норм процесуального та
матеріального  права, та прийняти нове рішення
по справі, яким в задоволенні позову відмовити.

У
відзиві на касаційну скаргу позивач - УПФ України в  Київському районі м. Сімферополя просить
залишити скаргу  без задоволення, а
оскаржувані судові рішення  - без змін,
посилаючись на те, що висновки суду відповідають вимогам чинного   законодавства.

Представники
сторін в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи
повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г.,  перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна
скарга  підлягає  частковому задоволенню з наступних підстав.

Господарський
суд як першої так апеляційної інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги
УПФ України в  Київському районі                     м. Сімферополя до СПД
ОСОБА_1. про   стягнення заборгованості
заборгованості по сплаті штрафних санкцій, відповідно до рішень УПФ України в  Київському районі м. Сімферополя   №1491, №1492
від 13.12.2005 р. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Господарський
суд Автономної Республіки Крим  та
Севастопольський апеляційний господарський суд, розглядаючи даний спір між УПФ
України в
Київському районі м. Сімферополя та СПД ОСОБА_1. про стягнення коштів,  керувалися правилами ГПК України, вважаючи,
що цей спір повинен розглядатись за правилами господарського судочиноства.

Але
з такими висновками суду погодитись не можна.

Пунктом
4 ч. 1 ст.17 КАСУ передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється
на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених
законом. Дане  положення містить два
критерії, за якими спір можна віднести до категорії адміністративних. По-перше,
позов до суду повинен бути пред'явлений суб'єктом владних повноважень, а
по-друге - лише у випадках, встановлених законом.

Визначення
суб'єкта владних повноважень дається в п. 7 ст.3  КАСУ, згідно з яким - це орган державної
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно
до п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента
України від 1 березня 2001 року                          № 121/2001, Пенсійний фонд
України (далі - Фонд) є центральним органом виконавчої влади, що, зокрема,
здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік
страхових внесків.

Згідно
з п.1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і
районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України
від 30 квітня 2002 року № 8-2 (далі - Положення про Управління Фонду),
управління Фонду у районах, містах і районах у містах (далі - управління) є
органами Фонду, підвідомчими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими
управліннями утворюють систему органів Фонду.

Відповідно
до підпункту шостого пункту 2.2 Положення про Управління Фонду воно відповідно
до покладених на нього завдань контролює надходження страхових внесків та інших
платежів до Фонду від підприємств, установ, організацій та громадян, збирає у
встановленому порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові
перевірки фінансово-бухгалтерських документів, звітів та інших документів щодо
правильності обчислення та сплати страхових внесків, цільового використання коштів
Фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій.

Отже,
Управління Пенсійного фонду, звертаючись до суду із позовом про стягнення
заборгованості по штрафним санкціям, діяло як орган державної влади при
здійсненні ним владних управлінських функцій і, відповідно, як суб'єкт владних
повноважень.

Статтею
17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено компетенцію
адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ.

Згідно
п. 4 ч. 1 ст. 17  Кодексу
адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів
поширюється на, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у
випадках, встановлених законом.

Враховуючи,
що позивач є суб'єктом владних повноважень,
то відповідно до вимог ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства
України даний спір підвідомчий суду адміністративної юрисдикції.

За
таких обставин,  постановлені по справі
судові рішення підлягають скасуванню, так як вони постановлені судами першої та
апеляційної інстанцій з порушенням правил підвідомчості, а справа направленню
на новий розгляд до суду першої інстанції за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.
1115, 1117 -1119 , 11110 -11111,
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд
України, -

П О С Т А Н
О В И В:

Касаційну  скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1. задовольнити частково.

Рішення
господарського суду  Автономної Республіки
Крим  від 09.03.2006 р. та постанову
Севастопольського  апеляційного
господарського суду  від 18.05.2006 р. по
справі № 2-19/5853-2006 скасувати.

Справу № 2-19/5853-2006 направити на новий
розгляд до господарського суду Автономної Республіки Крим.

Головуючий -
Б.М. Поляков

Судді
-
Н.Г. Ткаченко

Л.Й.
Катеринчук