ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 січня 2008 р.

№ 41/229-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. -головуючого,

Костенко Т.Ф., Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали  касаційної скарги

товариства з обмеженою
відповідальністю "Ріно",  м.
Харків

на постанову

Харківського апеляційного
господарського суду  від 17.10.2007р.

у справі

господарського суду Харківської
області

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_1, смт. Криве Озеро, Кривоозерський район,
Миколаївська область

до

товариства з обмеженою
відповідальністю "Ріно",  м.
Харків

про

розірвання договору

за участю представників сторін:

позивача: не
з'явився,

відповідача: не
з'явився

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності
фізична особа ОСОБА_1звернувся до господарського суду Харківської області з
позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Ріно" про
розірвання договору купівлі-продажу №603/06 від 06.03.2006р. та повернення
грошових коштів у розмірі 40 300, 00 грн.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 03.09.2007р. у справі №41/229-07, залишеним без змін
постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.10.2007р. з
даної справи позовні вимоги задоволено повністю.

Судові рішення мотивовані
обґрунтованістю позовних вимог з посиланням на ст.ст. 612, 615, 651 Цивільного
кодексу України, ст. 188 Господарського кодексу України та докази наявні в
матеріалах справи.

Не погоджуючись із вказаним
рішенням та постановою у даній справі, ТОВ "Ріно" звернулось з
касаційною скаргою до Вищого господарського суду України в якій просить їх
скасувати та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, мотивуючи скаргу
тим, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції є
незаконними та необгрунтованими.

Сторони з даної справи не
скористались своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні суду
касаційної інстанції.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального
права при винесенні оспорюваних  судових
актів, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги  відмовити, враховуючи наступне.

Як встановлено господарським судом
першої та апеляційної інстанції, 06 березня 2006 року між ТОВ "Ріно"
(Продавець) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу №
603/06, у відповідності до п.1 якого продавець зобов'язувався передати у
власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити селітру
аміачну у кількості 68 тонн загальною вартістю 65 960, 00 гривень.

Згідно п. 2.2. вказаного договору
купівлі-продажу № 603/06 оплата у розмірі 100% вартості товару сплачується
покупцем, згідно рахунку, виставленого продавцем протягом двох днів з моменту
виставлення рахунку, поставка здійснюється протягом семи днів після оплати.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526,
629 ЦК України та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання
сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

01.03.2006 року відповідач виставив
позивачу рахунок №25 за поставку селітри аміачної у кількості 30 тонн на суму
29 700,00 грн., та рахунок №26 від 01.03.2006 року за поставку селітри аміачної
у кількості 38 тонн на суму 37 620,00 грн. 03.03.2006 року позивачем, на
підставі вищезазначеного рахунку №25 від 01.03.2006 року, на рахунок
відповідача було перераховано 29 700,00 грн. Даний факт підтверджує платіжне
доручення №54 від 03.03.2006 року. 03.03.2006 року позивачем, на підставі
вищезазначеного рахунку №26 від 01.03.2006 року, на рахунок відповідача було
перераховано 37 620,00 грн. Даний факт підтверджується платіжним дорученням №55
від 03.03.2006 року.

Таким чином, позивачем було виконано у
повному обсязі умови Договору купівлі-продажу № 603/06.

Відповідачем поставка товару згідно
умов договору купівлі-продажу №603/06 здійснена не була.

18 травня 2006 року відповідач
надіслав на адресу позивача лист № 47, у якому гарантував повернення
заборгованості за непоставлену аміачну селітру у строк до 01 червня 2006 року.
У відповідності з наданими представником позивача виписками з розрахункового
рахунку ФОП ОСОБА_1 у АППБ "Аваль" від 17.05.2006 року, 18.05.2006
року, 23.05.2006 року, 26.05.2006 року, 02.06.2006 року, 09.06.2006 року,
14.06.2006 р, 19.06.2006 року 29.09.2006 року, 20.11.2006 року, 29.11.2006
року, 12.12.2006 року відповідачем на користь позивача у якості повернення
коштів за непоставлений товар перераховано коштів на суму 27020,00 грн. Таким
чином, сума коштів, що підлягає поверненню позивачу за недопоставлений товар,
становить 40300,00 грн.

За таких обставин, висновок
господарського суду першої та апеляційної інстанції про задоволення позовних
вимог колегія суддів визнає правомірним та таким, що відповідає фактичним
обставинам справи.

Таким чином, місцевим господарським
судом та апеляційним  господарським судом
встановлені обставини справи, що підтверджуються  певними доказами, яким попередні суди дали
належну оцінку, правом  переоцінки яких
касаційна інстанція не наділена і як наслідок, прийняті судами рішення та
постанова відповідають  положенням ст.ст.
84, 105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного
Суду України від 29.12.1976р. "Про судове рішення", а отже і підстави
для їх скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117,
1118, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги
відмовити.

Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 17.10.2007р. у справі № 41/229-07 залишити без
змін.

Головуючий суддя
В.С. Божок

Судді:
Т.Ф. Костенко

Г.П. Коробенко