СУД
Ухвала

Іменем України

20
серпня 2008 року

Справа
№ 2-27/2555-2008А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді
,

суддів
,

,

секретар
судового засідання

за
участю представників сторін:

позивача:
не з'явився;

відповідача:
ОСОБА_1, посвідчення
НОМЕР_1від 14.06.05;

розглянувши
апеляційну скаргу
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим
(суддя  Воронцова Н.В.) від 11.06.2008 у
справі № 2-27/2555-2008А

за
позовом  Державної податкової інспекції в
Чорноморському районі Автономної Республіки Крим (вул. Щорса,
4,Чорноморське,96400)

до суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про
стягнення заборгованості у розмірі 1055,69 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державна
податкова інспекція в Чорноморському районі АР Крим звернулась до
господарського суду АР Крим з адміністративним позовом до суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1. про звернення стягнення на активи недоїмки
по єдиному податку у розмірі 1055,69 грн.

Позивні
вимоги мотивовано тим, що за відповідачем значиться заборгованість з єдиного
податку у загальному розмірі 1055,69 грн., яку відповідач відмовляється
сплачувати у добровільному порядку.

Постановою
господарського суду АР Крим від 11.06.2008 року у справі № 2-27/2555-2008А
позов Державної податкової інспекції в Чорноморському районі АР Крим задоволено.
Суд стягнув з суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1. на користь місцевого
бюджету Чорноморського району заборгованість по єдиному податку в розмірі
1055,69 грн.

При
прийнятті постанови суд першої інстанції встановив, що суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1. являється платником єдиного податку на підставі свідоцтва
про сплату єдиного податку серії НОМЕР_2 від 01.01.2007 року. Являючи
пенсіонером за віком, суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1. при сплаті
єдиного податку самостійно відраховував зі ставки єдиного податку суми, що
повинні перераховуватись до Пенсійного фонду України. Суд першої інстанції
погодився з доводами податкового органу про те, що чинне законодавство не
передбачає для пенсіонерів за віком пільг при сплаті єдиного податку.

Не
погодившись з постановою господарського суду АР Крим, суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1. звернувся до Севастопольського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції
скасувати, у задоволенні позову Державної податкової інспекції в Чорноморському
районі АР Крим відмовити.

Доводи
відповідача в апеляційній скарзі полягають у невірному застосуванні судом
першої інстанції норм матеріального права, не прийнятті до уваги частини 1 статті
13 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” та не
врахуванні того факту, що він являється пенсіонером за віком.

Позивач
у судове засідання не з'явився, своїм процесуальним правом на участь у судовому
засіданні не скористався, про причини неявки суд не повідомила.

Враховуючи,
що чинне законодавство не обмежує коло представників юридичних осіб при
розгляді адміністративної справи,  а
також те, що згідно з пунктом 4 статті 196 Кодексу адміністративного
судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб,  які беруть участь у справі,  належним чином повідомлених про дату, час і
місце апеляційного розгляду,  не
перешкоджає  судовому  розгляду справи, судова колегія вважає
можливим розглянути скаргу за відсутності позивача.

Розпорядженням
заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від
20.08.2008 суддю Борисову Ю.В. замінено на суддю Плута В.М. Головуючим у справі
призначено суддю Плута В.М.

Розпорядженням
заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від
20.08.2008 суддю Голика В.С. замінено на суддю Гоголя Ю.М.

Переглянувши
постанову суду першої інстанції в порядку статті 195 Кодексу адміністративного
судочинства України, вислухавши пояснення відповідача, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваної постанови суду першої інстанції
виходячи з наступного.

ОСОБА_1   26.03.2002 року зареєстрований у якості
суб'єкта підприємницької діяльності на підставі рішення Чорноморської районної
державної адміністрації НОМЕР_3.

07.12.2007
року суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1. подав  до Державної податкової інспекції в
Чорноморському районі АР Крим заяву про перехід на спрощену систему
оподаткування, обліку і звітності на 2007 р., на підставі якої податковим
органом було видано свідоцтво на право сплати єдиного податку серії Д №162230
від 01.01.2007 року, у якому зазначений вид діяльності - адвокатська практика.

Відповідно
до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори
в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею
9 Закону України „Про систему оподаткування” встановлено, що платники податків
зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у
встановлені законами терміни.

Відповідно
до пункту 2 Указу Президента України № 727/98 від 03.07.1998 року „Про спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва”,
рішенням Чорноморської районної ради № 102 від 24.11.2006 року „Про
встановлення ставок єдиного податку для фізичних осіб, що займаються
підприємницькою діяльності в 2007 році” ставка єдиного податку за зайняття
адвокатською практикою скала 200,00 грн. щомісячно.

Відповідно
до частини 7 пункту 2 Указу Президента України № 727/98 від 03.07.1998 року
„Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва”, відділення Державного казначейства України наступного для
після надходження коштів перераховує суми єдиного податку в наступних розмірах:
до місцевого бюджету - 43 відсотки, до Пенсійного фонду України - 42 відсотки;
на обов'язкове соціальне страхування - 15 відсотків.

Зазначеним
Указом Президента України не передбачені пільги для осіб, які являються
пенсіонерами за віком щодо звільнення від сплати єдиного податку до Пенсійного
фонду України, або зменшення ставки єдиного податку.

Суд
апеляційної інстанції не може погодитись з посиланням відповідача на частину 1
статті 13 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” стосовно того, що він являється пенсіонером за віком та при сплаті
єдиного податку не повинен сплачувати платежі до пенсійного фонду.

Так,
відповідно до частини 1 статті 13 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування”, участь застрахованих осіб у системі
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування припиняється:

- у
разі якщо особа, яка підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному
страхуванню відповідно до цього Закону, втратила визначений цим Законом статус
застрахованої особи;

- у
разі закінчення терміну дії договору про добровільну участь або   дострокового розірвання цього договору у
випадках, передбачених цим Законом;

- у
разі якщо застрахованій особі відповідно до цього Закону призначено  пенсію і вона не продовжує працювати або якщо
застрахована особа відповідно до цього Закону набула права на довічну пенсію чи
одноразову виплату;

- у
разі смерті застрахованої особи.

Відповідно
до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна
сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і
заперечення.

Однак,
відповідач не довів суду наявності підстав для припинення участі у системі
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Судова колегія вважає
за необхідне зазначити, що хоча суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1. і
являється пенсіонером за віком, він не припинив трудової діяльності, не набував
право на довічну пенсію чи одноразову виплату.

Тому,
суд апеляційної інстанції вважає обов'язком суб'єкту підприємницької діяльності
ОСОБА_1. відрахування платежів до пенсійного фонду України під час сплати
єдиного податку.

Указ
Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності
суб'єктів малого підприємництва” встановлює обов'язок суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи сплачувати єдиний податок щомісяця не пізніше 20-го
числа наступного місяця.

Згідно
з пунктом 10 Порядку видачі свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого
Наказом ДПА України від 29.10.1999 року № 599, для платника єдиного податку
встановлюються звітні періоди, рівні кварталові. На протязі 5-ти днів по
закінченні звітного періоду платник єдиного податку надає звіт за відповідною
формою, що залишається в справі платника єдиного податку.

Судом
першої інстанції вірно встановлено, що за відповідачем значиться сума
заборгованості, з урахуванням часткової сплати, в сумі 1055,69 грн.

Частиною
2 статті 5 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва” встановлено, що суб'єкти
малого підприємництва несуть відповідальність за правильність обчислення,
своєчасність надання розрахунків і сплати сум єдиного податку згідно
законодавства України.

Приймаючи
до уваги ті факти, що на адресу відповідача були надіслані перша податкова
вимога від 25.01.2007 року № 1/39 на суму 82,66 грн., а також друга податкова
вимога від 01.03.2007 року № 2/115 на суму 166,53 грн., які були отримані
відповідачем, про що свідчать підписи на поштовому повідомленні, заборгованості
по єдиному податку відповідачем до бюджету не сплачені, суд першої інстанції
правомірно звернув увагу на підпункт 3.1.1. пункту 3.1 статті 3 Закону України
„Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами”,
відповідно до якого активи платника податків можуть примусово стягненні в
рахунок погашення його податкових зобов'язань виключно за рішенням суду.

За
таких обставин позовні вимоги Державної податкової інспекції в Чорноморському
районі АР Крим є обґрунтованими, а їх задоволення судом першої інстанції у
повному обсязі є правомірним.

Статтею
200 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд
апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову
або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом
апеляційної інстанції встановлено, що постанова суду першої інстанції у даній
справі відповідає вимогам статті 200 Кодексу адміністративного судочинства
України, у зв`язку з чим, підстави для її скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 195, 198
п.1, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.
Апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 залишити без
задоволення,

2.
Постанову господарського суду Автономної республіки Крим від 11 червня 2008
року у справі № 2-27/2555-2008А залишити без змін.

Суд
апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5
статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала
суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова
Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу суду апеляційної
інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211,
212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

Судді