ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 50/197

02.09.08

За позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Алекс Ком Лтд"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Ексімгруп"

про стягнення 172 315,32 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники:

Від позивача           Маляренко Г.С.(дов. від 16.07.2008)

Від відповідача не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у розмірі 172 315,32 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 30.07.2008 порушено провадження у справі №50/197 та призначено до розгляду на 18.08.2008.

Представник відповідача в судове засідання 18.08.2008 не з’явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином.

Представник позивача надав пояснення по суті справи та подав докази по справі.

Слухання справи було відкладено на 02.09.2008 у зв’язку з неявкою представника відповідача.

Представник відповідача в судове засідання 02.09.2008 повторно не з’явився, витребувані судом докази не подав.

Представник позивача в судовому засіданні подав заяву про зменшення позовних вимог, а саме просить стягнути з відповідача 138 861,34 грн., з яких: 129 033,37 грн. сума основного боргу за договором № 382/409 від 07.11.2007; 2 758,13 грн. інфляційних витрат; 6 154,57 грн. подвійна ставка НБУ за весь час прострочки оплати; 915,27 грн. три відсотки з простроченої суми.

Представник позивача позовні вимоги відповідно до заяви про зменшення позовних вимог підтримав повністю та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві. (роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.09.97 № 02 - 5/289 із змінами “Про деякі питання практики застосування ГПК України»).

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважного представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Представник позивача заявив клопотання, відповідно до ст.75 ГПК України, про розгляд справи у відсутності відповідача, посилаючись на повторну неявку його до суду.

Керуючись ст. 75 ГПК України суд визнав клопотання позивача обґрунтованим, задовольнив його та вважає за можливе розглянути справу без участі представників відповідача за наявними у справі доказами та матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши надані позивачем оригінали документів, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, та копії яких долучені до матеріалів справи суд –

ВСТАНОВИВ:

07.11.2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Алекс Ком Лтд" (далі по тексту позивач, постачальник - за умовами договору) та товариством з обмеженою відповідальністю "Ексімгруп" (далі по тексту відповідач, дистриб’ютор - за умовами договору) був укладений дистриб’юторський договір № 382/409(далі по тексту - договір).

Оскільки даний дистриб’юторський договір має ознаки договору поставки, то до нього повинні застосовуватися норми, що регулюють даний вид договорів.

Відповідно до 1.1. договору позивач зобов’язався передати у власність відповідача товар та документи на нього, а відповідач зобов’язався прийняти товар та оплатити його на умовах передбачених договором.

Як встановлено судом, на виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 427 945,44 грн., що підтверджується видатковими накладними від 15.02.2008 № АК-0003099, від 15.02.2008 № АК-0003110 від 14.02.2008 № 0003157 та іншими за період з листопада 2007 року по березень 2008 року(в матеріалах справи).

Згідно з п. 5.2. договору відповідач мав сплатити за товар з відстрочкою в 45 календарних днів з моменту поставки товару.

Однак в порушення умов договору відповідач лише частково розрахувався за поставлений товар, а саме сплатив 270 000,00 грн., що підтверджується бухгалтерською довідкою та виписками з рахунку від 29.01.2008, від 31.01.2008, від 14.03.2008 та іншими(в матеріалах справи).

Крім цього, в судовому засіданні позивач надав відомості про часткову сплату відповідачем боргу в розмірі 25 000,00 грн. та повернення товару на суму 3 911,77 грн.

Таким чином, на момент розгляду справи заборгованість відповідача становить 427 945,44 грн. –270 000,00 грн. –25 000,00 грн. –3 911,77 грн. = 129 033,37 грн.

Отже, внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 ЦК України, виникли цивільні права та обов’язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення ГК України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 173 ГК України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона –постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні –покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Пунктами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Отже, судом встановлено факт порушення відповідачем договірних зобов’язань, що по суті не оспорено останнім.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 129 033,37 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача пеню.

Згідно з п. 8.2. договору при порушення строку оплати товару, встановленого п. 5.2. договору, дистриб’ютор сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Ст.ст. 1, 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” передбачено обов’язок боржника за порушення строків здійснення розрахунків за поставлений товар сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення платежу, обчисленої за кожен день прострочення від вартості неоплаченої суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Згідно ч.3 ст. 549 ЦК України пенею визнається неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Позивач надав суду розрахунки пені, які суд вважає обгрунтованими та вчиненими з урахуванням вимог чинного законодавства.

Враховуючи, що факт прострочення виконання зобов’язання судом встановлено, то вимоги позивача про нарахування пені визнаються судом обгрунтованими та задовольняються за розрахунком позивача у відповідності до зменшених позовних вимог у розмірі: 6 154,57 грн.

Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача три відсотки річних та інфляційні витрати за прострочення виконання зобов’язання.

У відповідності до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача(в матеріалах справи) сума 3% річних складає: 915,27 грн.

Згідно розрахунку позивача(в матеріалах справи) сума інфляційних втрат становить 2 758,13 грн.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у відповідності до наданого позивачем розрахунку.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача стягуються понесені позивачем витрати по сплаті держмита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. 4, 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, господарський суд м. Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Ексімгруп" (Юридична адреса: 04050, м. Київ, Шевченківський район, вул. Мельникова, буд. 12; Фактична адреса: 03151, м. Київ, вул. Волинська, 53, Код , р/р 2611 у філії АКБ Укрсоцбанк, МФО 321013, Ідентифікаційний код 3093402) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Алекс Ком Лтд" (03164, м. Київ, вул. Генерала Наумова,23, Корп. Б, Код , р/р 4001 у АКБ «Інтер Банк», м. Київ МФО 300216) основний борг в сумі 129 033 (сто двадцять дев’ять тисяч тридцять три) грн. 37 коп., пеню в розмірі 6 154 (шість тисяч сто п’ятдесят чотири) грн. 57 коп., інфляційні втрати в розмірі 2 758 (дві тисячі сімсот п’ятдесят вісім) грн. 13 коп., три відсотки річних в розмірі 915(дев’ятсот п'ятнадцять) грн. 27 коп., державне мито в сумі 1 388 (одна тисяча триста вісімдесят вісім) грн. 61 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя                                                                                  Головатюк Л.Д.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення – 29.09.2008