ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.09.08 р.                     Справа № 13/99

Господарський суд Донецької області у складі судді Темкіжев І.Х. при секретарі судового засідання Ващенко О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу, порушену:

за позовом: Державного підприємства “Донецька залізниця”

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства „Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” м. Маріуполь Донецької області

про стягнення 686,40 грн.

За участю представників сторін :

від позивача: Ніколаєв О.С. (на підставі довірен. від 25. 12. 2005р.) –юрискон.

від відповідача: Сукач Т.В.. - (на підставі довірен. від 29. 12. 2007р.) –юрискон.

СУТЬ СПРАВИ:

Державне підприємство „Донецька залізниця” звернулася з позовом до Відкритого акціонерного товариства „Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” м. Маріуполь про стягнення штрафу за невиконання плану перевезень у лютому 2008 року в сумі 686,40 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на ст.ст. 106,107 Статуту залізниць України (далі –“Статут”) дані облікової картки № 777 , план перевезень, розрахунок суми штрафу, пояснення до облікової картки, договір № 84/2462 від 25. 03. 2004р. „Про організацію перевезення вантажів”.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на необґрунтованість нарахування штрафу, оскільки сторонами був узгоджений план перевезень вантажів по закордонним залізницям. Позивач нарахував штраф згідно виконання плану залізниць, які передають вантаж за кордон, в той час як стаття 106 Статуту залізниць України встановлює відповідальність за невиконання плану перевезень по залізницях призначення. Крім того відповідач вважає, що облікова картка № 777 за лютий 2008р. складена робітниками залізниці із порушенням пункту 6.7 Правил планування перевезень вантажів.

Дослідивши матеріали справи, додатково заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2004р. між Державним підприємством „Донецька залізниця” та Відкритим акціонерним товариством „Маріупольський металургійний комбінат ім.. Ілліча” укладено договір № 84/2462 „Про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків”(далі –“договір”), про організацію перевезень вантажів, за умов якого позивач зобов'язався приймати до перевезення вантажі відповідача, для чого подавати під навантаження вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами та заявками вантажовідправника, а також надавати додаткові послуги, які пов'язані з перевезенням вантажу, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався у встановлені строки пред'являти позивачу місячні плани перевезень, заявки на подачу вагонів та здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним або прибувають на його адресу.

В пункті 4.1 договору сторони передбачили, що за невиконання планів перевезень наступає відповідальність у відповідності до положень Статуту залізниць України. Нарахування штрафу за невиконання планів перевезень проводиться згідно Правил планування перевезень вантажів.

На лютий 2008р. ВАТ “ММК імені Ілліча”по станції Маріуполь-Сортувальний було заплановано до перевезення на експорт 50048 тонн вантажу –граншлак у 736 вагонах. Залізницею план перевезень відповідача прийнято до виконання з наданням йому номеру 777. План перевезень стосується експортних перевезень в прямому міжнародному залізничному сполученні.

В другій декаді місяця було заплановано перевезти 17272тонн вантажу в 254 вагонах. Залізниця подала під загрузку 280 вагонів, відповідач загрузив в 126 вагонів 8709тонн. Загальний план в другій декаді недовиконаний на 8563тонни.

Крім того відповідач не виконав план перевезень по залізницям призначення.

Згідно облікової картки № 777 на лютий 2008р. залізницею на відповідача нарахований штраф за невиконання плану перевезень по залізницям призначення у розмірі 416грн. у 2-й декаді .

Позивачем в позовній заяві зазначено про те, що план перевезень вантажів по залізницям призначення не виконаний у 2 декаді: по Південно-Західній залізниці в сторону Білорусії через станцією переходу Хоробичи – недовантаж 86вагонів, по Донецькій із станцією переходу Красна Могила – 64 вагони. Крім того позивач зазначає, що при перевірці ревізорами Укрзалізниці було виявлено в третій декаді наступне: По Південно-Західній залізниці заплановано перевезти 152 вагони, а фактично перевезено 111 вагонів, по Одеській дорозі заплановано перевезти 19 вагонів , фактично не перевезено вагонів.

Позивач за невиконання відповідачем плану перевезень нарахував відповідачу по обліковій картці №777 за лютий 2008 року штраф у сумі 15456грн. у тому числі по залізницям призначення – 416 грн. Згідно з поясненнями до облікової картки №777 - сума штрафа складає 15276 грн. 40 коп., оскільки при фінансовій перевірці виявлений недобір в обліковій картці в сумі 270грн. 40 коп. Таким чином штраф за невиконання плану перевезень по залізницях призначення - 686грн. 40 коп. .

Відповідач штраф за невиконання плану загального навантаження визнав у повному обсязі, а нарахований штраф у сумі 686грн. 40 коп. за невиконання плану перевезень по залізницях призначення не визнав, посилаючись на те, що даний штраф нарахований в порушення пункту 1.2 розділу 3 Тарифного керівництва № 1.

В пункті 1.2 розділу 3 Тарифного керівництва № 1 зазначено про те, що відправник сплачує штраф за невиконання плану перевезень лише по українських залізницях призначення, тоді як передаточна прикордонна станція на території України станцією призначення не є.

Крім того, відповідач вважає, що залізницею штраф в сумі 686грн. 40 коп. нарахований з порушенням ст. 106 Статуту залізниць України.

Державне підприємство „Донецька залізниця” в позовній заяві просило стягнути з відповідача штраф за невиконання плану перевезень № 777 за лютий 2008р. в сумі 686грн. 40 коп.

Зважаючи на те, що:

-          відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань);

-          згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку;

-          відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

-          відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них;

-          згідно ст. 306 Господарського кодексу України загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів, визначаються цим кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами;

-          ст. 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується із ст. 908 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них;

-          відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.98 № 457 (далі Статут), цей Статут визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом;

-          міжнародні перевезення вантажу, пасажирів, багажу та пошти здійснюються відповідно до правил, двохсторонніх та багатосторонніх міжнародних договорів 5 (транспортних конвенцій), які відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 10 Цивільного кодексу України є частиною національного законодавства України;

-          статтею 4 Статуту встановлено, перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення. Одним із таких багатосторонніх договорів є Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.51 (далі Угода), яка була ратифікована Україною 05.06.92;

-          за змістом ст. 106 Статуту за невиконання плану перевезень по залізницях призначення вантажовідправник сплачує штраф за вагон (контейнер) у розмірі однієї добової ставки за користування вагоном (контейнером);

-          при цьому, ст. 107 Статуту передбачено вичерпний перелік підстав за яких вантажовідправник звільняється від сплати штрафу за невиконання плану перевезень;

-          відповідно до п. 1.2 р. 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України і Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів цього Збірника, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 15.11.99 № 551, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за № 828/4121, за невиконання плану перевезень по українських залізницях призначення відправник сплачує штраф за вагон (контейнер) у розмірі однієї добової ставки плати за користування вагоном (контейнером);

-          згідно ст. 7 § 6 Угоди відправник вантажу зобов'язаний у накладній на перевезення вантажу вказати вихідні прикордонної станції переходу (перетинання державного кордону), які і визначають залізницю призначення на території України;

-          статтею 13 Угоди, що називаються “Тарифи. Нарахування провізних платежів і штрафів”, зокрема у §§ 2 і 3 зазначено, що пата за перевезення вантажу обчислюється по найкоротшій відстані, визначеній застосовуваним тарифом, у напрямку через ті прикордонні станції, що зазначені в накладній; провізні платежі і штрафи за перевезення по залізницям країни відправлення і країни призначення обчислюються в місцевій валюті;

-          § 6 ст. 7 Угоди закріплює, що в накладній відправник повинен зазначити вихідні граничні станції країни відправлення та транзитних країн, через які повинен проїхати вантаж;

-          юридичний аналіз змісту Угоди свідчить, що її правові положення не встановлюють відповідальності по планових обсягах перевезень. Водночас, ст. 36 Угоди встановлено, що за відсутності в даній Угоді необхідних положень застосовуються положення, викладені у внутрішніх законах і правилах відповідної країни, залізниця якої є учасницею даної Угоди;

-          п. 4 статті 106 Статуту залізниць України передбачена відповідальність за невиконання плану перевезень по залізницях призначення. Статутом та Правилами не передбачено поняття станції призначення;

-          Правила планування перевезень вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 09.12.02 № 873, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.12.02 за № 1030/7318 (далі –“Правила”) визначають порядок планування перевезень вантажів залізницями у всіх видах сполучень, а також обліку виконання планів;

-          п 6.7 Правил встановлює облік виконання плану перевезення вантажів в обліковій картці та передбачає, що дані про навантаження на залізниці призначення вказуються для всіх вантажів тільки у вагонах (контейнерах) і тільки для залізниць України у графах 10-15 облікової картки. Для експортних вантажів вказуються залізниці, які передають вантаж за кордон. Недовантаження на залізниці призначення за декаду визначається як сума недовантажень на окремі залізниці за вилученням загального недовантаження за декаду;

-          облікова картка відповідно до п. 6.1 Правил є підставою для визначення розміру матеріальної відповідальності сторін за невиконання плану перевезень;

-          позивач в обліковій картці замість виключно українських залізниць переходу вантажу за кордон вказав залізниці країн направлення вантажу з подальшим дописом іншою пастою невідомою особою українських залізниць пограничного перетину вагонів, що є порушенням вимог Правил;

-          за ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування;

-          зазначена облікова картка складена з грубим порушенням діючих Правил не можуть бути прийнята у якості допустимого доказу у розумінні вимог ст. 34 ГПК України,

у задоволенні позову має бути відмовлено.

З огляду на вищевикладене, керуючись: ст.ст. 33, 34, 43, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

В И Р І Ш И В :

Державному підприємству “Донецька залізниця” м. Донецьк відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з Відкритого акціонерного товариства „Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” м. Маріуполь Донецької області 686грн.40 коп. штрафу за невиконання плану перевезень вантажів № 777 у лютому 2008р. по залізницям призначення.

Суддя

Над.3 прим.мтл