ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2008 р.

№ 6/132-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Панової І.Ю.–головуючого

Заріцької А.О.,

Продаєвич Л.В.

розглянувши касаційну скаргу

ВАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат"

на рішення

на постанову

Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2008

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.08.2008

у справі

господарського суду

№ 6/132-08

Дніпропетровської області

за позовом

ТОВ "АЛАНТА і К"

до

ВАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат"

про

стягнення 4902,08грн.

за участю представників сторін:

від ВАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" –Дзюба З.М.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26 червня 2008 року у справі № 6/132-08 (суддя Коваленко О.О.) позовні вимоги ТОВ "АЛАНТА і К" задоволені частково, стягнуто з відповідача - ВАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь позивача 3381 грн. збитків, 781,02 грн. інфляційних витрат, 128,11 річних, 102 грн. держмита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.08.2008 у справі № 6/132-08 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26 червня 2008 року залишено без , а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" - без задоволення.

Не погоджуючись з вказаними судовими актами, ВАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26 червня 2008 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.08.2008 у справі № 6/132-08, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправомірно нарахували індекс інфляції та 3 % річних під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, тому що відповідно до ч.4 ст.12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" протягом дії мораторію не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши в касаційному порядку рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає , виходячи з такого.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі листа відповідача ВАТ "Центральний ГЗК" від 10 жовтня 2006 року вих.№ 5491/25 ДП 2738-43-01/06 позивач ТОВ "АЛАНТА і К" передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 7152 грн. Факт отримання відповідачем товару і його вартість підтверджується видатковою накладною від 22 листопада 2006 року № РН-000126, довіреністю від 20 листопада 2006 року серії ЯЛИ № 564221 і відповідачем не заперечуються.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що фактичні дії сторін свідчать про існування між ними відносин купівлі-продажу, в результаті чого у відповідача виникли зобов'язання по оплаті вартості отриманого товару.

Відповідач вартість отриманого товару оплатив частково в сумі 3771 грн., що підтверджується банківською випискою, решту суму зобов'язаний був сплатити, відповідно до п.8 листа від 10 жовтня 2006 року № ДП 2738-43-01/06, протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту поставки товару. Проте, своїх зобов'язань по оплаті вартості отриманого товару відповідач не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 3381 грн. Факт наявності і розмір вказаної заборгованості відповідачем не заперечуються .

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.ст.612, 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що внаслідок прострочення відповідачем зобов'язань по своєчасній та повній оплаті вартості отриманого товару позивачу ТОВ "АЛАНТА і К" спричинені збитки на суму залишкової вартості неоплаченого товару в розмірі 3381 грн., судова колегія вважає правильним висновок господарського суду про задоволення позову і стягнення з ВАТ "Центральний ГЗК" на користь позивача вказаної суми.

З матеріалів справи вбачається, що господарським судом Дніпропетровської області справа про банкрутство ВАТ "Центральний ГЗК" № Б15/211-06 була порушена 26 жовтня 2006 року, цією ж ухвалою введений мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом якого, згідно п.4 ст.12 Закону про банкрутство, пеня не нараховується.

Суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що інфляційні втрати та річні не є штрафними санкціями, в зв'язку з цим не мають відношення до категорії санкцій, у розумінні ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Введення мораторію в процедурі банкрутства не звільняє боржника від обов'язку виконання договірних зобов'язань та сплаті виниклого боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьома процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає обгрунтованим висновок суду першої та другої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у сумі 611, 95 грн. на підставі ч. 4 ст. 12 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Виходячи з викладеного, правові підстави для скасування рішення та постанови судів попередніх інстанцій відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ВАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26 червня 2008 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13 серпня 2008 у справі № 6/132-08 залишити без змін.

Головуючий           І.Ю. Панова

Судді                                                                                  А.О. Заріцька

Л.В. Продаєвич