ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 15/495

24.01.08

За позовом Державного комітету України з державного матеріального резерву

до Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про стягнення 40 610,00 грн.

За зустрічним

позовом Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Державного комітету України з державного матеріального резерву

про стягнення 1 811 356,00 грн.

Суддя Хоменко М.Г.

Представники:

від позивача - не з'явилися

від відповідача - Собко О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Державного комітету України з державного матеріального резерву (далі - позивач) до Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - відповідач) про стягнення 40 610,00 грн. штрафних санкцій за порушення правил і умов зберігання матеріальних цінностей державного мобілізаційного резерву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2006 порушено провадження у справі № 15/495.

Ухвалою суду від 12.09.2006 прийнято зустрічну позовну заяву Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Державного комітету України з державного матеріального резерву про стягнення 1 811 356,00 грн. заборгованості за утримання матеріальних цінностей державного мобілізаційного резерву до спільного розгляду з первісним позовом.

25.01.2007 відповідач подав заяву про уточнення позовних вимог за зустрічним позовом, згідно з якою просив стягнути з Державного комітету України з державного матеріального резерву 562 634,18 грн. заборгованості за утримання матеріальних цінностей державного мобілізаційного резерву за період 2001-2006 років та повернути зайво сплачене мито у зв'язку із зменшенням суми позовних вимог.

Ухвалою від 27.03.2007 призначено у справі № 15/495 судово-бухгалтерську експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено до одержання висновку експерта.

Ухвалою суду від 20.12.2007 поновлено провадження у справі.

Свої вимоги позивач за первісним позовом обґрунтовує тим, що після проведення перевірки наявності, кількісного стану, якості, умов зберігання, обліку та звітності матеріальних цінностей, що знаходилися на відповідальному зберіганні у відповідача, встановлено факт несвоєчасного освіження матеріальних цінностей мобрезерву.

Відповідно до п. 12 ст. 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв" у разі порушення правил і умов зберігання, несвоєчасного освіження та заміни матеріальних цінностей державного резерву, а також зберігання матеріальних цінностей, що не відповідають затвердженій номенклатурі, діючим стандартам і технічним умовам, несвоєчасного подання встановленої звітності підприємства, установи і організації - відповідальні зберігачі сплачують штраф у розмірі 20 відсотків від вартості матеріальних цінностей, щодо яких допущено порушення.

Відповідач у письмовому відзиві позовні вимоги не визнає та вважає їх необґрунтованими і просить у позові відмовити з підстав, викладених у відзиві.

15.01.2008 відповідач подав заяву про зменшення позовних вимог, згідно з якою просив стягнути з позивача 557 037,20 грн. витрат на відповідальне зберігання матеріальних цінностей держрезерву.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані наступним. Відповідно до умов договорів про зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, укладених між позивачем та відповідачем, позивач за первісним позовом зобов’язаний відшкодовувати зберігачу (відповідачу) витрати на зберігання матеріальних цінностей.

Позивач подав відзив на зустрічну позовну заяву, у якій проти зустрічного позову заперечує повністю з підстав, викладених у відзиві, та просить в позові відмовити повністю.

Представники позивача у судове засідання 24.01.2008 не з'явилися, поважних причин неявки господарському суду не повідомили. У попередніх судових засіданнях були присутні повноважні представники позивача, які надали пояснення по суті справи.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

На відповідальному зберіганні філії Управління з переробки газу та газового конденсату Дочірньої компанії "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" знаходяться матеріальні цінності державного резерву, які перебувають в оперативному управлінні Державного комітету України з державного матеріального резерву. А саме: труби нафтопровідні б/ш в кількості 45 штук та клапани запобіжні в кількості 70 штук, засувки стальні кількості 39 штук, крани в кількості 20,0 тонн, вентилі в кількості 70 штук, засувки стальні в кількості 39 штук, крани в кількості 45 штук та клапани запобіжні в кількості 10 штук.

Договірні відносини із зберігання матеріальних цінностей виникли між сторонами в порядку ст. 154 Цивільного кодексу ЦК УРСР, що діяв на момент передачі цінностей, згідно якої договір може бути укладено шляхом прийняття до виконання державного замовлення, що не заперечується відповідачем. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини по зберіганню матеріальних цінностей державного резерву, врегульовані гл. 36 ЦК УРСР, гл. 66 ЦК України, Закону України "Про державний матеріальний резерв".

Відповідно до постанови Верховної Ради України "Про механізм застосування міри відповідальності юридичних осіб, на зберіганні яких знаходяться матеріальні ресурси держаного резерву, за самовільне їх відчуження" контрольно-ревізійним відділом ДП "Новопокровський КХП" Держкомрезерву України проведено планову перевірку наявності, якісного стану, обліку та звітності матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, які знаходяться на відповідальному зберіганні Управління з переробки газу та газового конденсату Дочірньої компанії "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України", про що складено акт перевірки від 14.04.2006 (копія у матеріалах справи), яким встановлено факт несвоєчасного освіження матеріальних цінностей мобрезерву.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державний матеріальний резерв" освіженням є відпуск матеріальних цінностей з державного резерву у зв'язку із закінченням встановленого терміну зберігання матеріальних цінностей, тари, упаковки, а також внаслідок виникнення обставин, які можуть призвести до псування або погіршення якості продукції до закінчення терміну її зберігання, за умови одночасної або наступної поставки і закладення до державного резерву тієї ж кількості аналогічних матеріальних цінностей в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з п. 30 Методичних рекомендацій про порядок формування, розміщення та виконання завдань (замовлень) з накопичення матеріальних цінностей у мобілізаційному резерві, затверджених наказом Мінекономіки від 11.12.2001 № 305-дск, підприємства, які забезпечують зберігання матеріальних цінностей у мобілізаційному резерві, у разі закінчення термінів їх зберігання, мають право на підставі актів постійнодіючих технічних комісій продовжити терміни зберігання зазначених матеріальних цінностей не більш як на половину встановленого терміну, якщо в їх якісному стані не сталося змін, внаслідок яких матеріальні цінності підлягають освіженню.

Судом встановлено, що актом постійнодіючої технічної комісії від 22.12.2005 були продовжені терміни зберігання матеріальних цінностей до грудня 2006 року (копія у матеріалах справи).

Крім того, на момент прийняття рішення Управління з переробки газу та газового конденсату освіжило всі матеріальні цінності мобілізаційного резерву відповідними актами від 24.07.2006 та від 13.11.2006 (копії у матеріалах справи), за винятком труб нафтопровідних безшовних, термін зберігання яких відповідно до Методичних рекомендацій комісія ПТК може щорічно продовжувати до червня 2009 року.

Наведені обставини позивачем не спростовані.

Оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням та враховуючи, що відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про безпідставність вимог за первісним позовом, а зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до кошторису та розрахунку до кошторису витрат на утримання матеріальних цінностей мобрезерву на складах Шебелинського відділення з переробки філії Управління з переробки газу та газового конденсату витрати ДК "Укргазвидобування" склали 571,25 грн.

Крім того, судом встановлено, що між Державним комітетом України з державного матеріального резерву та Дочірньою компанією "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" в особі філій Газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування", Бурове управління "Укрбургаз", Газопромислове управління "Полтавагазвидобування" були укладені договори про зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, за якими позивач передав, а відповідач в особі зазначених філій прийняв на відповідальне зберігання матеріальні цінності .

Відповідно до п.п. 3.1 договору № 857 від 16.09.2002 між відповідачем в особі філії Бурове управління "Укрбургаз" та позивачем, останній зобов’язаний відшкодувати зберігачу витрати на зберігання матеріальних цінностей.

Відповідно до кошторисів витрат та актів звірки розрахунків (копії у матеріалах справи) витрати відповідача на утримання цінностей мобрезерву на складах філії Бурового управління "Укрбургаз" за договором № 857 від 16.09.2002 за період з 01.07.2003 по 31.12.20303 склали 42 341,35 грн., за 2004 рік –75 320,71грн., за 2005 рік –108 129,82 грн., за період з 01.01.2006 по 26.07.2006 –123 169,37 грн. Всього за договором № 857 від 16.09.2002 витрати відповідача склали 348 961,25 грн.

Відповідно до п.п. 3.1 договору № 20 від 27.06.2001, укладеного між відповідачем в особі філії Газопромислове управління Полтавагазвидобування” та позивачем, останній зобов’язаний відшкодувати зберігачу витрати на зберігання цінностей.

Згідно з кошторисами витрат та загальної фактичної вартості утримання матцінностей на складах філії ГПУ "Полтавагазвидобуваня" за період 2001-2006 рр. витрати відповідача за договором № 20 від 27.06.2001 склали 115 681,00 грн.

Відповідно до п.п. 3.1 договору б/н від 20.09.2002, укладеного між відповідачем в особі філії Газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування" та позивачем, останній зобов’язаний відшкодувати зберігачу витрати на зберігання цінностей.

Згідно з розрахунками фактичних витрат на утримання матеріальних цінностей на складах ГПУ "Шебелинкагазвидобування" за договором б/н від 20.09.2002 витрати відповідача склали 97 420,68 грн.

На момент розгляду справи, за твердженням відповідача, загальна сума витрат його на утримання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за вказаними вище договорами складає 557 037,20 грн.

Ця сума підтерджена також висновком судово-бухгалтерської експертизи від 12.11.2007 № 6910/6911/6912, за яким згідно з наявними в матеріалах справи та наданими додатково документами понесені витрати відповідача на збереження матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за період 2001-2006 р.р. підтверджуються в загальній сумі 557 037,20 грн.

Крім того, суд відзначає, що згідно з п. 5 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 12.04.2002 № 532, на позивача покладено обов'язок щорічно визначати середній розмір суми витрат зі зберігання матеріальних цінностей на підставі аналізу статей витрат відповідальних зберігачів. Відповідачем зазначений обов'язок не виконується.

За вказаних обставин, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що у позивача відсутнє право грошової вимоги до відповідача, так як відповідачем свідомо не вчинено будь-яких дій щодо погодження сум понесених витрат.

Відповідність заявленого розміру вимог реально понесеним витратам була предметом призначеної судом судово-бухгалтерської експертизи, під час якої експерту надавалися для дослідження первинні документи.

Суд відповідно до ст. 42 Господарського процесуального кодексу України приймає наданий висновок судово-бухгалтерської експертизи від 12.11.2007 № 6910/6911/6912 в якості належного доказу по справі і приймає до уваги суму, визначену експертом як належним чином підтверджену - в загальній сумі 557 037,20 грн.

З огляду на викладене, суд виходить із того, що відповідачу як відповідальному зберігачу мають бути відшкодовані всі витрати, понесення яких доведено належним чином.

Доказів, які б спростовували розмір понесених позивачем витрат на зберігання матеріальних цінностей, а також належної оплати за договорами відповідачем суду не надано.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 947 ЦК України при безоплатному зберіганні поклажодавець зобов’язаний відшкодувати зберігачеві здійснені ним витрати на зберігання речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 1, 2 статті 7 Закону України "Про державний матеріальний резерв" фінансування витрат на утримання, освіження і обслуговування матеріальних цінностей державного резерву здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а також за рахунок коштів, одержаних від реалізації матеріальних цінностей державного резерву та їх позичання, допоміжної фінансово-господарської діяльності підприємств, установ і організацій системи державного резерву та коштів, отриманих у результаті застосування фінансових санкцій.

Відповідно до п. 7 ст.11 Закону України "Про державний матеріальний резерв" відшкодування витрат підприємствам, установам і організаціям, що виконують відповідальне зберігання проводиться у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Згідно з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2002 № 532 "Про порядок відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов’язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву" Держкомрезерв спрямовує на відшкодування витрат відповідальних зберігачів кошти, одержувані як плату (відсотки) за запозичення товарно-матеріальних цінностей.

У п. 7 Порядку відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов’язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву передбачено, що відшкодування таких витрат здійснюється за рахунок асигнувань державного бюджету та інших джерел, визначених законодавством.

Таким чином, відшкодування витрат підприємств-зберігачів здійснюється як з державного бюджету, так і з інших джерел.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до вимог договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач зустрічні позовні вимоги відповідача не спростував, належних доказів на підтвердження своїх заперечень проти зустрічного позову не надав.

За наведених обставин, позовні вимоги за зустрічним позовом визнаються господарським судом такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за зустрічним позовом (мито, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, витрати на оплату судової експертизи) покладаються на Державний комітет України з державного матеріального резерву.

Клопотання Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про повернення надмірно сплаченого мита в результаті зменшення суми позовних вимог не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до абз. 2 п. 41 та абз. 7 п. 26 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України № 15 від 22.04.1993, з наступними змінами і доповненнями, при зменшенні позивачем позовних вимог сплачене мито не повертається.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 936-955 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. В первісному позові відмовити повністю.

2. Зустрічний позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з Державного комітету України з державного матеріального резерву (01601, м. Київ, вул. Пушкінська, 28, , Шевченківське РВДК у м. Києві р/р 0011, Банк УДК у м. Києві, МФО 820019), а у випадку відсутності коштів - з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (вул. Кудрявська, 26/28, м. Київ, 04053, р/р 7 в АБ "Укргазпромбанк" МФО 320843, ) 557 037 (п'ятсот п'ятдесят сім тисяч тридцять сім) грн. 20 коп. - основний борг, 5 570 (п'ять тисяч п'ятсот сімдесят) грн. 37 коп. - державне мито, 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 7 896 (сім тисяч вісімсот дев'яносто шість) грн. 00 коп. - витрати на оплату судово-бухгалтерської експертизи.

3. Видати наказ відповідно до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття.

Суддя М.Г.Хоменко