ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.02.08 р.
Справа № 32/263пн

Господарський суд Донецької області
у складі колегії суддів

Головуючого                     О.М. Сковородіної

Суддів                                Є.І. Мєзєнцева

О.І.
Склярук

при секретарі судового засідання:
Бахмет А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: 1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

від відповідача: 1. Баєрбаш О.М.
довіреність від 10.10.07р.

2. Цигульов С.Г.
довіреність від 22.11.06р.

у справі за позовом: 1) ОСОБА_1 м.
Маріуполь

2) ОСОБА_2 м. Маріуполь

до відповідачів: 1) Організації
орендарів Маріупольського металургійного комбінату ім. Ілліча м. Маріуполь

2) Відкритого
акціонерного товариства „Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” м.
Маріуполь

про визнання угоди купівлі-продажу
майнової долі недійсною, виділення долі

в судовому засіданні оголошена

перерва
з17.01.-07.02.08р.,

07.02.-12.02.08р.

Позивачі, ОСОБА_1 м. Маріуполь,
ОСОБА_2 м. Маріуполь, звернулися до господарського суду Донецької області з
позовом до Організації орендарів Маріупольського металургійного комбінату ім.
Ілліча м. Маріуполь,  Відкритого
акціонерного товариства „Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” м.
Маріуполь про визнання угоди купівлі-продажу майнової долі недійсною, виділення
долі.

В обґрунтування позовних вимог
позивачі посилались на те, що під час знаходження у трудових відносинах з ДП
Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча було створено організацію
орендарів Маріупольського металургійного комбінату ім. Ілліча, до якої позивачі
увійшли як члени. В подальшому, позивачі приймали участь у приватизації  ВАТ „Маріупольський металургійний комбінат
ім. Ілліча”, за рахунок власних приватизаційних і компенсаційних сертифікатів,
а також сертифікатів своєї родини. Вважають, що адміністрація першого та
другого відповідача самовільно розпоряджалась майновими правами позивачів, як
учасників. В жовтні 2002р. позивач ОСОБА_1 здійснив відчуження майнової долі в
організації орендарів. Такий правочин вважає недійсним, оскільки,  не була отримана згода співвласника майна
подружжя (позивачки ОСОБА_2), та взагалі угода відбулась внаслідок помилки,
оману (з боку відповідача 1), під впливом важких обставин, не розуміючи
значення власних дій,  на вкрай
невигідних умовах. Також, позивачі наполягали на виділенні у майні відповідача
2 майнової долі ОСОБА_2, як члена організації орендарів, яка увійшла в якості
засновника ВАТ „Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча”.

В судовому засіданні позивачем
ОСОБА_1 було подано заяву, в якій він просив суд, у випадку задоволення першої
позовної вимоги, також, як і позивачу ОСОБА_2, віділити майнову долю в майні
ВАТ „Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча”.  Зазначене клопотання не задоволено судом з
огляду на те, що є фактично самостійною позовною вимогою, яка має ґрунтуватись
на окремих підставах. Тобто, в порушення ст. 22
ГПК України позивач поданням такої заяви намагався змінити, як підставу,
так і предмет позову.

За аналогічних підстав, суд
відмовляє у задоволенні клопотань позивачів, поданих 18.12.2007р. через
канцелярію суду: про зобов'язання відповідача відшкодувати прибутки від
незаконного володіння майном позивача; про переведення на позивачів прав та
обов'язків покупців щодо незаконно відчуженого майна інших співвласників-членів
організації орендарів.

Також 18.12.2007р. позивачем були
подані заяви:

1)          про заборону відповідачу 2 (за
поясненнями під час судового засідання) за власної ініціативи припиняти трудові
відносини з позивачем (ОСОБА_2).

Вказана заява не підлягає
задоволенню, оскільки, позивачами не доведений той факт, що відповідач 2
взагалі має намір припиняти трудові відносини з позивачем ОСОБА_2, а також не
доведено, підстав, за якими зазначена заборона може сприяти розгляду справи та
виконанню рішення у справі, якщо воно буде прийняте на користь позивачів.

2)          при розгляді справи врахувати той
факт, що договори про продаж акцій ВАТ „Маріупольський металургійний комбінат
ім. Ілліча”, були вчинені під впливом обмани та під загрозою звільнення.

Вимога за такою заявою не
стосується предмету позову, і тому, не приймається до розгляду судом.

3)          про притягнення адміністрації
відповідача 2 до кримінальної відповідальності.

Така заява відхиляється судом,
оскільки, до повноважень господарського суду не входять питання про притягнення
осіб до кримінальної відповідальності.

Враховуючи суперечливість пояснень
позивача ОСОБА_1, які надавались під час судових засідань та в зверненнях до
суду, суд зобов'язав позивачів остаточно сформулювати предмет позову. Проте,
отримана від позивачів заява від 22.01.08р. є аналогічною за змістом раніше
поданим, щодо яких позиція суду висловлена вище.

Відповідач 1 - Організація
орендарів Маріупольського металургійного комбінату ім. Ілліча м. Маріуполь  щодо вимог про визнання угоди купівлі-продажу
майнової долі недійсною, виділення долі просила припинити провадження у справі,
оскільки, такі вимоги не є підвідомчими господарському суду.

Відповідач 2 - ВАТ „Маріупольський
металургійний комбінат ім. Ілліча” м. Маріуполь, проти позовних вимог
заперечував, посилаючись на те, що виділення майна акціонеру в акціонерному
товаристві можливо лише за умови ліквідації товариства. Вважав, що при
утворенні ВАТ „Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” м. Маріуполь
під час приватизації не було допущено порушень діючого законодавства.
Зауважував до суду на тому, що в теперішній час позивачі не є акціонерами
товариства, зокрема, гр. ОСОБА_2 були відчужені належні їй акції третій особі,
до якої ВАТ „Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” м. Маріуполь не
має ніякого відношення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд встановив.

Відповідно до ст. 12 ГПК України
господарським судам підвідомчі, зокрема, справи, що виникають з корпоративних
відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником,
акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства,
крім трудових спорів.

Відповідач 1 - Організація
орендарів Маріупольського металургійного комбінату ім. Ілліча м. Маріуполь не є
господарським товариством (Положення про організацію орендарів Маріупольського
металургійного комбінату ім. Ілліча арк. справи 54-68 т. 2), та як слід, спірні
правовідносини, які виникають між членами такої організації і самою
організацією не входять до юрисдикції господарських судів України.

Отже, в силу ч. 1 п. 1 ст. 80 ГПК
України провадження у справі за вимогами щодо визнання недійсним договору
купівлі-продажу майнової долі в майні організації орендарів (договір
купівлі-продажу № Т-148/25 від 04.07.06р., арк. справи 37, т. 2), підлягає припиненню.

Щодо другої позовної вимоги про
виділення у майні відповідача 2 майнової долі ОСОБА_2, як члена організації
орендарів, що в якості засновника приймала участь у створенні ВАТ
„Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча”  м. Маріуполь, суд виходить з наступного.

Така вимога  ґрунтується на тому, що ВАТ „Маріупольський
металургійний комбінат ім. Ілліча” м. Маріуполь було створено організацією
орендарів. В свою чергу позивач ОСОБА_2 приймала участь при створенні
організації орендарів Маріупольського металургійного комбінату ім. Ілліча, та
відповідно має майнову долю в цій організації. Вважає, що під час створення ВАТ
„Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” м. Маріуполь, вона, як член
організації орендарів, набула корпоративних прав щодо ВАТ „Маріупольський
металургійний комбінат ім. Ілліча” м. Маріуполь, і тому, має право на виділення
частки майна акціонерного товариства в натурі.

Оцінюючи позовну вимогу та
відповідні заперечення до неї, суд вважає її безпідставною, з огляду на таке.

Відповідно до преамбули установчого
договору про створення відкритого акціонерного товариства “Маріупольський
металургійний комбінат ім. Ілліча” від 19.12.1996р., засновниками товариства є
Фонд державного майна України та організація орендарів „Маріупольського
металургійного комбінату ім. Ілліча”.

Згідно з п. 12 установчого договору
статутний капітал був сформований за рахунок внесків майна засновників (Фонд
державного майна України - передане державне майно на суму 534681450грн.,
Організацією орендарів - майно, що є власністю організації на суму
239580670грн.).

Суд зазначає, що жоден зі статутних
документів відповідача 2 неоспорений та не визнаний в судовому порядку
недійсним.

Отже, саме організація орендарів,
як засновник (а не її члени), набула
певних корпоративних прав щодо створюваного ним акціонерного товариства.

В свою чергу, ВАТ “Маріупольський
металургійний комбінат ім. Ілліча”, в силу ст.ст. 115,155 ЦК України, ст. 85 ГК
України, ст. 12 Закону України “Про господарські товариства”, є власником майна,
в тому числі, переданого в якості вкладів до статутного капіталу засновниками.

При цьому, корпоративне право в
акціонерному товаристві, на відміну від інших господарських товариств,
реалізується через  володіння акціями
товариства. Тобто, будь-який акціонер не є власником майна, що належить самому
товариству, а залишається власником виключно акцій, які посвідчують його
корпоративне право.

Також, на відміну від інших видів
господарських товариств, припинення корпоративних прав акціонера відбувається шляхом
продажу (або іншого виду відчуження) акцій.

Питання розподілу майна, яке
належить акціонерному товариству між акціонерами може мати місце лише у випадку
ліквідації акціонерного товариства, як-то передбачено ст. 21 Закону України
„Про господарські товариства”, ч. 1 ст. 6 Закону України „Про цінні папери і
фондову біржу”.

Отже, жодної правової підстави на
отримання частки у майні (в натурі) відповідача 2 позивачем ОСОБА_2 не існує.

Крім того, судом було встановлено,
що сама позивач ОСОБА_2 під час приватизації
ВАТ “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” набула у
власність певну кількість акцій, які в подальшому були нею продані за
договорами на придбання цінних паперів № 277/ВМ1 від 27.10.97р. (арк. справи 39
т. 1), купівлі-продажу цінних паперів № К40/654/Т 47 від 15.05.04р. (арк.
справи 41 т. 2), витягом № 2340/3 від 28.11.07р. про операції з іменними
цінними паперами (ЦП), що здійснені в період з 23.12.97р. по 14.06.04р. (арк.
справи 139-140 т. 1).

Тобто, позивач ОСОБА_2 в теперішній
час не є акціонером ВАТ “Маріупольський металургійний комбінат ім.
Ілліча”.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що вимога щодо виділення у майні відповідача 2 майнової долі ОСОБА_2,
як члена організації орендарів Маріупольського металургійного комбінату ім.
Ілліча, що в якості засновника приймала участь у створенні ВАТ „Маріупольський
металургійний комбінат ім. Ілліча” м. Маріуполь, позбавлена належних правових
обґрунтувань, та, як слід, не підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають
віднесенню на позивача в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України.

На підставі Закону України „Про
господарські товариства”, Закону України „Про цінні папери і фондову
біржу”,  ст.ст. 115,155 ЦК України, ст.
85 ГК України керуючись ч. 1 п. 1 ст. 80, ст. ст. 12, 22, 33, 43, 49, 75, 82-85
ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1  м. Маріуполь, ОСОБА_2 м.
Маріуполь до Відкритого акціонерного товариства „Маріупольський металургійний
комбінат ім. Ілліча” м. Маріуполь про виділення долі.

Припинити провадження у справі в
частині позовних вимог ОСОБА_1  м.
Маріуполь, ОСОБА_2 м. Маріуполь до Організації орендаторів Маріупольського
металургійного комбінату ім. Ілліча м. Маріуполь про визнання угоди
купівлі-продажу майнової долі недійсною.

Рішення набирає законної сили
25.02.2008р.

Рішення може бути оскаржено в
Донецький апеляційний господарський суд
згідно розділу XII ГПК України.

Суддя
Сковородіна О.М.

Судді            Є.І. Мєзєнцев

О.І. Склярук