ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"04" листопада 2008 р. Справа № 7/485-08

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши справу

за позовом Суб’єкта підприємницької діяльності–фізичної особи Шкарупілого Л.С., смт. Згурівка, Київська область

до Згурівської селищної ради, смт. Згурівка, Київська область

про визнання договору частково недійсним та стягнення 4 268, 46 грн.

за участю представників:

від позивача –не з’явився;

від відповідача –Стратілат Л. С. (дов. б/н від 21.07.2008 р.);

обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Суб’єкта підприємницької діяльності –фізичної особи Шкарупілого Л. С. (надалі –позивач) до Згурівської селищної ради (надалі –відповідач) про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 21.08.2003 року із змінами і доповненнями від 08.01.2004 року в частині встановлення орендної плати та стягнення збитків (переплати) у розмірі 4 268, 46 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на неправомірне встановлення орендної плати у договорі оренди земельної ділянки від 21.08.2003 року, укладеному між позивачем та відповідачем, згідно з умовами якого позивачу передано у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, що знаходиться на території смт. Згурівка по вул. Кірова, 41-б, загальною площею 0, 1403 га, до 12.11.2007 року. Оскільки нормативно-грошова оцінка земель населеного пункту смт. Згурівка не проводилась, позивач вважає, що у відповідності до вимог Закону України „Про плату за землю сплачується земельний податок, а не орендна плата. На підставі ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України позивач просить визнати договір оренди земельної ділянки в частині визначення орендної плати недійсним та відповідно до здійсненого перерахунку просить стягнути зайво сплачену орендну плату у розмірі 4 268, 58 грн. замість земельного податку, розмір якого за весь період користування землею є меншим.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.09.2008 року порушено провадження у справі № 7/485-08 та призначено її розгляд на 25.09.2008 року.

Відповідач у судовому засіданні надав суду письмове пояснення № 1-21-603 від 24.09.2008 р., яким він позов не визнає в повному обсязі, вважаючи при цьому, що орендна плата визначена у договорі оренди земельної ділянки від 21.08.2003 року із дотриманням норм чинного законодавства.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

25.09.2008 р. за наслідками судового засідання оголошено перерву до 16.10.2008 року, про що сторони повідомлені під розпис.

16.10.2008 р. за наслідками судового засідання оголошено перерву до 04.11.2008 року, про що сторони повідомлені під розпис.

У судове засідання 04.11.2008 року позивач не з’явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином під розпис.

Відповідач у судовому засіданні надав суду доповнення до письмового пояснення № 1-21-672 від 03.11.2008 року, яким також підтвердив свою позицію, що орендна плата визначена у договорі оренди земельної ділянки від 21.08.2003 року із дотриманням норм чинного законодавства.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд,

встановив:

21.08.2003 року, відповідно до рішення сесії Згурівської селищної ради № 19.13-02-24 від 12.11.2002 року, між суб’єктом підприємницької діяльності –фізичною особою Шкарупілим Л. С. та Згурівською селищною радою був укладений договір оренди земельної ділянки (надалі –договір), згідно з умовами якого відповідач передав, а позивач прийняв у строкове платне володіння і користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, що знаходиться на території смт. Згурівка по вул. Кірова, 41-Б, розміром 0, 1403 га, під розміщення магазину.

Згідно п. 2.2. договору строк його дії становив до 12.11.2007 року.

Пунктом 2.3. договору, згідно рішення 6-ої сесії Згурівської селищної ради від 22.07.2003 року, визначено орендну плату, яка становила 7 015 грн.із проплатою по 1/12 частині кожного місяця на рахунок відповідача.

08.01.2004 року в результаті звернення позивача із листом до відповідача між сторонами було укладено договір про зміну умов договору оренди земельної ділянки від 21.08.2003 року, згідно з умовами якого змінено розмір орендної плати, визначена у п. 2.3. договору, і яка вже становила 1 275, 30 грн. в рік із проплатою по 1/12 частині кожного місяця на рахунок відповідача.

Відносини оренди землі регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України „Про оренду землі” і безпосередньо договором, а в частині оплати за користування земельними ресурсами також Законом України „Про плату за землю”.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про оренду землі»(в редакції від 26.10.2002 року) розмір, форма і строки внесення орендної плати встановлюються за угодою сторін у договорі оренди. Орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, централізується на спеціальних бюджетних рахунках, розподіляється і використовується відповідно до Закону України "Про плату за землю" і не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється зазначеним Законом.

Статтею 1 Закону України „Про плату за землю” (в редакції від 19.06.2003 року) визначено, що оренда землі –це засноване на договорі строкове платне володіння, користування земельною ділянкою.

Згідно ст. 2 Закону України „Про плату за землю” використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом.

Власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, крім орендарів та інвесторів - учасників угоди про розподіл продукції, сплачують земельний податок. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Частиною 1 ст. 7 закону (в редакції від 19.06.2003 року) передбачено, що ставки земельного податку з земель, грошову оцінку яких встановлено, встановлюються у розмірі одного відсотка від їх грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у частинах п’ятій - десятій цієї статті та частині другій статті 6 цього Закону. Якщо грошову оцінку земельних ділянок не встановлено, то ставки земельного податку встановлюються у розмірах, визначеною ч. 2 ст. 7 закону.

Положеннями Закону України „Про плату за землю” передбачено дві форми плати за користування земельними ресурсами: земельний податок або орендна плата.

Законом не передбачено можливість вибору наймачем землі форми оплати за її користування та можливість переходу від однієї форми оплати до іншої, за обставин у даній справі від орендної плати до земельного податку.

Форма оплати за користування земельною ділянкою залежить від правового титулу, на підставі якого передана земля. Орендар за передану йому у оренду земельну ділянку зобов’язаний сплачувати тільки орендну плату.

Проведення грошової оцінки землі впливає лише на порядок визначення розміру земельного податку.

Як зазначено вище, відповідачем було надано позивачу в користування земельну ділянку саме на праві оренди, про що було укладено відповідний договір.

Посилання позивача на ст.652 ЦК України, як на підставу визнання договору оренди недійсним в частині встановлення орендної плати, не приймаються судом до уваги, оскільки стаття 652 ЦК України регулює порядок зміни або розірвання договору у зв’язку з істотною зміною обставин і не передбачає можливості визнання договору недійсним у зв’язку з істотною зміною обставин.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, з огляду на викладене, вимоги позивача щодо визнання договору оренди земельної ділянки від 21.08.2003 року із змінами і доповненнями від 08.01.2004 року в частині встановлення орендної плати недійсним і щодо стягнення збитків по оплаті орендної плати за землю замість земельного податку у розмірі 4 268, 58 грн. є необґрунтованими .

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Судові витрати за розгляд справи відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

В позові відмовити повністю.

Суддя                                          Антонова В.М.

повний текст підписано 10.11.2008 р.