ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2008 Справа № 22/54-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідача)

суддів: Виноградник О.М., Джихур О.В.

при секретарі судового засідання: Геворгян Е.М.

за участю представників сторін:

від позивача - Рибалка Ю.К., адвокат, довіреність № 5 від 16.01.08,

Автюшенко І.О., довіреність № 14 від 16.01.08;

від відповідача 1- не з”явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 64);

від відповідача 2 - Чумаков А.В., довіреність № 20-642 від 15.10.07;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства “Донецьксталь” –металургійний завод”, м.Донецьк

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2008 року у справі № 22/54-08

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Ікар плюс”, м.Запоріжжя

до 1 - державного підприємства “Придніпровська залізниця”, м.Дніпропетровськ

2 - закритого акціонерного товариства “Донецьксталь” –металургійний завод”, м.Донецьк

про стягнення 30192,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні 20.03.2008 року, за згодою представників позивача та відповідача-2, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Ікар плюс”, м. Запоріжжя звернулось з позовом до державного підприємства “Придніпровська залізниця”, м. Дніпропетровськ, закритого акціонерного товариства “Донецьксталь” –металургійний завод”, м. Донецьк про стягнення 30192,0 грн. вартості вагової недостачі сталі сортової за залізничною накладною № 50141067.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2008 року по справі № 22/54-08 (суддя Пуппо Л.Д.) позовні вимоги у зв”язку зі справним перевезенням задоволені за рахунок вантажовідправника –закритого акціонерного товариства “Донецьксталь” –металургійний завод”, м. Донецьк. До перевізника в позові відмовлено.

Не погодившись із рішенням, відповідач-2 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, а в задоволенні позовних вимог відносно до нього відмовити, посилаючись на такі обставини.

Судом не враховані положення Інструкції П-6, позивач не викликав вантажовідправника для здійснення приймання вантажу, акт приймання продукції по кількості не складався. Вимоги позивача до закритого акціонерного товариства “Донецьксталь” –металургійний завод" повинні ґрунтуватися на підставі правовідносин, що виникли з договору постачання.

Також судом не враховано, що ціна недопоставленої продукції за одиницю виміру (1 тонна) –2960,0 грн., оскільки даною партію на адресу позивача поставлено прокат різних видів та різної вартості від 2899,0 грн. за тону до 3168,0 грн. за тону. З документів, представлених позивачем, не можливо з”ясувати, якого саме виду прокату недопоставлено на його адресу, та яка його вартість.

Відповідно до умов пункту 4.1 договору, поставка металопродукції здійснювалась на умовах FCA станція Донецьк Донецької залізниці (Інкотермс 2000 року). Зазначені умови передбачають перехід ризиків втрати, чи пошкодження товару за договором від продавця до покупця в момент передачі товару перевізнику. Факт передачі товару Донецької залізниці, як першому перевізнику, належної кількості підтверджується залізничною накладною № 50141067 від 28.10.2007 року та актом експертизи від 28.10.2007 року № 6419/10.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Ікар плюс”, м. Запоріжжя вважає доводи скаржника безпідставними, просить рішення залишити без змін.

Державне підприємство “Придніпровська залізниця”, м. Дніпропетровськ також вважає доводи скаржника безпідставними, просить рішення залишити без змін.

Заслухавши представників позивача та відповідача-2, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Між товариством “Ікар плюс”, м. Запоріжжя та закритим акціонерним товариством “Донецьксталь” –металургійний завод”, м. Донецьк укладений договір поставки № 302063 від 23.02.2007 року.

На виконання умов договору по залізничній накладній № 50141067 відповідач-2 відвантажив позивачу сталь сортову.

Позивач платіжним дорученням від 27.09.2007 року № 2346 оплатив відповідачу-2 поставлену продукцію. Видача вантажу вантажоодержувачу здійснювалась залізницею відповідно до статті 52 Статуту залізниць України з перевіркою ваги вантажу. При цьому виявлена недостача сталі сортової, що підтверджено комерційним актом від 01.11.2007 року БН № 755252/1269.

Відповідно до частин 1, 2 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Частинами 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу, одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частинами 1, 2 статті 924 Цивільного кодексу України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачу, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажів у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти, сталося не з його вини.

Згідно зі статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 Статут залізниць України (далі Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача.

Відповідно до частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складаються станціями залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до статті 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Відповідно до частини 1 пункту 4 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.02 № 334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.02 № 567/6855, комерційні акти складаються на місцях загального користування –у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу.

Згідно до пункту 12 Правил видачі вантажів (статті 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.00 № 644, при наявності на станції призначення або в одержувача вагонних ваг, на вимогу одержувача залізниця може перевірити масу вантажів, що перевіряються навалом та насипом і прибули без ознак втрати. У разі відсутності вагонних ваг на станції призначення і в одержувача, ці вантажі видаються без перевірки.

Пунктом 5 Інструкції П-6 встановлено, що в усіх випадках, коли при прийманні вантажу від органів транспорту встановлюється пошкодження чи порча вантажу, невідповідність найменування, чи ваги вантажу та кількості місць, зазначених у транспортному документі, а також у всіх інших випадках, коли це передбачено правилами, які діють на транспорті, вантажоодержувач зобов'язаний витребувати від органу транспорту складання комерційного акту, а у разі неправомірної відмови органу транспорту від складання комерційного акту вантажоодержувач зобов'язаний відповідно до діючих на транспорті правил оскаржити цю відмову та здійснити приймання продукції у порядку, передбаченому даною інструкцією.

Виконуючи пункт 5 Інструкції П-6 позивач при прийманні продукції витребував від перевізника складання комерційного акту.

Відповідно до комерційного акту від 01.11.2007 року БН № 755252/1269, складеного відповідно до Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 року № 334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 року за № 567/6855, вантаж прибув у технічно справному і комерційно придатному вагоні, двері та люки закрити. Вантаж навантажений навалом, навантаження від полу вагону у 2 штабелі поперек вагону, в 2 яруси кожний. Зв”язки зв”язані в 2-3 місцях, обв”язані в 2 ниті дротом діаметром 6 мм, закрученому стандартно в 2-3 витка, мають по 2 хомута (петлі підйомні) з металевої полоси розміром 7х50мм (хомути розташовані вертикально угору), до кожної зв”язки прикріплено по 1-2і металеві бирки. Нанесено маркування на кожний штабель краскою білого кольору по одній полосі шириною 2-3 см у поперек вагону, маркування не порушено. Тобто із змісту комерційного акту вбачається, що втрати вантажу при перевезенні не було.

Доводи скаржника про те, що вага вантажу при відвантаженні підтверджена залізничною накладною та актом експертизи від 28.10.2007 року № 6419/10 до уваги не приймаються з таких підстав.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Згідно до пункту 30 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року № 862/5083 у разі потреби встановлення розміру або причини недостачі. Псування або пошкодження вантажу і суми, на яку знизилась його вартість, залізниця за власною ініціативою або на вимогу одержувача запрошує експертів бюро товарних експертиз, інспекції якості, ветеринарно-санітарного нагляду або відповідних спеціалістів організацій і підприємств, які не належать до системи Міністерства транспорту.

Експертиза провадиться в присутності начальника станції (його заступника або іншого працівника, уповноваженого начальником станції).

Оскільки, експертиза проводилась без участі працівників залізниці та в акті експертизи не вказано, що переваження вантажу здійснювалось в момент передачі вагону залізниці, акт експертизи від 28.10.2007 року № 6419/10 не може бути прийнятий як належний доказ, підтверджуючий вагу вантажу, при відправленні.

Проведення експертизи при здаванні вантажу залізниці без представників залізниці Статутом залізниць України не передбачено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскільки державне підприємство “Придніпровська залізниця” не є стороною в договорі поставки, наданий позивачем комерційний акт, який складений у відповідності до пункту 5 Інструкції П-6, статті 129 Статуту залізниць та Правил складання актів, повинен бути прийнятий як належний доказ наявності недостачі та справного перевезення.

Відповідно до частини 2 статті 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно до пункту 27 Правил видачі вантажів (статті 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту залізниць України), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року № 862/5083, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначеній маси нетто.

Для даного вантажу вказана норма становить 0,5%.

Оскільки, позивач не може довести, якої саме не достає сталі сортової, згідно до додатку № 7 до договору та сертифікату якості (а.с. 14), то вартість недостачі повинна розраховуватися по найменшій ціні 2899,0 грн., що буде складати 2899,0х8,4=29221,6 грн. (з ПДВ).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог за рахунок вантажовідправника, але оскільки при задоволенні позовних вимог суд не врахував вимоги статті 114 Господарського процесуального кодексу України та ціну сталі сортової, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2008 року по справі № 22/54-08 підлягає зміні.

Державне мито за перегляд справи по апеляційній скарзі покладається на позивача та відповідача-2 відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та, керуючись статтями 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2008 року по справі № 22/54-08 змінити.

Стягнути з закритого акціонерного товариства “Донецьксталь” –металургійний завод”, м.Донецьк на користь державного підприємства “Придніпровська залізниця”, м.Дніпропетровськ 29221,6 грн. вартості недостачі сталі сортової, 292,22 грн. державного мита за розгляд справи, 114,21 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, видати наказ.

В задоволенні решти позовних вимог та до державного підприємства “Придніпровська залізниця”, м.Дніпропетровськ відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Ікар плюс”, м.Запоріжжя на користь закритого акціонерного товариства “Донецьксталь” –металургійний завод”, м.Донецьк 4,9 грн. державного мита за перегляд справи по апеляційній скарзі, видати наказ.

Видачу наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М.Лисенко

Суддя О.М.Виноградник

Суддя О.В.Джихур