донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

25.03.2008 р.                                                              справа №7/317

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Шевкової Т.А.

суддів

Діброви Г.І. , Стойка О.В.

за участю представників сторін:

від позивача:

Кухарчук М.В. дов. від 28.11.2007р.,

від відповідача:

Мозговой А.М. дов. від 01.03.2008р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Промвнешсервіс" м.Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

12.02.2008 року

по справі

№7/317 (Малашкевич С.А.)

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Фомінська" м.Шахтарськ

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Промвнешсервіс" м.Донецьк

про

стягнення заборгованості в сумі 20550гн. 00коп. та штрафних санкцій всумі 855грн. 18коп.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Фомінська»м. Шахтарськ Донецької області звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промзовнішсервіс»м.Донецьк 21405грн. 18коп., з яких 20550грн. 00коп. - сума боргу, який виник у зв’язку з невиконання умов договору поставки, 855грн.18коп. –штрафні санкції.

Господарський суд Донецької області рішенням від 12.02.2008р. по справі №7/317 позовні вимоги задовольнив у повному обсязі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промзовнішсервіс»м.Донецьк, не погоджуючись із рішенням господарського суду подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 12.02.2008р. у справі № 7/317, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Заявник скарги вважає, що господарським судом при винесенні рішення не були досліджені у повному обсязі всі обставини справи, які мають значення для вирішення спору.

Вважає, що судом не досліджений факт не виконання умов договору поставки з боку позивача, що стало причиною понесення значних матеріальних збитків відповідачем, а саме, суд не дав належної правової оцінки факту недопоставки позивачем у березні 2007р. 363тн. вугілля.

Заявник скарги вважає, що господарський суд дійшов до помилкового висновку про те, що відповідач не звертався до позивача з вимогою про залік зустрічних вимог, тоді як відповідач 16.05.2007р. за вих. № 251/05 передав позивачеві дану вимогу разом з рахунком фактурою на оплату витрат з переадресації вагонів та разом з актами приймання-передачі послуг по поверненню вугілля.

Заявник скарги вважає, що господарський суд в порушення вимог ст.ст. 34, 36 ГПК України прийняв заяву позивача до свого провадження без обґрунтованих доказів виникнення заборгованості та зобов’язав позивача надати суду акт звірки взаємних розрахунків, однак судом при винесення рішення не були прийняті до уваги дані акту звірки розрахунків та дані розрахунку на користь відповідача на суму 3332грн.78коп.

Представник позивача просив рішення господарського суду Донецької області від 12.02.2008р. у справі №7/317 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вважає оскаржуване рішення обґрунтованим та винесеним у відповідності з вимогами діючого законодавства.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України “Про судоустрій” та ст.101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду відповідає вищенаведеним вимогам, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції між ТОВ „ЦЗФ Фомінська” та ТОВ „Промзовнішсервіс” укладено договір №18 від 19.02.2007р.

Відповідно пункту 1.1 даного договору позивач зобов’язувався поставити на адресу відповідача вугільну продукцію, а відповідач –прийняти та оплатити продукцію найменування, ціна, кількість, якість, строки поставки та строки оплати якої вказані в специфікаціях, які є невід’ємними частинами договору.

Пунктом 3.3 договору сторони встановили, що розрахунки за отриману продукцію здійснюються покупцем грошовими коштами на поточний рахунок продавця в строк встановлений в специфікаціях до договору. За погодженням сторін можливі інші форми розрахунків.

Специфікаціями від 19.02.2007р. та 15.03.2007р., які є додатками №1 та №2 до договору, сторони узгодили поставку вугільної продукції марки Тр О-200 у березні 2007року та домовилися про поставку вугілля кількістю 500тн ціною 125 грн. (без ПДВ), всього на суму 62500грн.

Пунктами 1, 2 специфікацій встановлено що, оплата поставленої продукції здійснюється протягом десяти банківських днів від дати підписання акта(ів) приймання –передачі вугільної продукції.

Як вбачається з матеріалів справи за видатковою накладною від 21.03.2007р. № РН-0000073 позивач відвантажив, а відповідач отримав 208000кг вугільної продукції.

Поставка вугільної продукції здійснена залізницею за залізничними квитанціями №№49454885, 49454886, 49454887 у вагонах №№ 67845404, 67908111, 66778531, про що сторонами підписаний акт приймання –передачі від 21.03.2007р., згідно якого відповідач прийняв вугілля із вагонів №№ 67908111, 66778531 у кількості 137тн на суму 20550грн.

Від прийняття вугілля у вагоні № 67845404 у кількості 71тн відповідач відмовився у зв’язку із виявленням його неякісності, згідно акту відбору проб № 325 від 02.04.2007р.

Відповідачем не виконані умови договору № 18 від 19.02.2007р. та специфікації від 15.03.07р., доказів оплати позивачу поставленої продукції суду не надано, тому позивач звернувся до господарського з вимогою про стягнення суми боргу у примусовому порядку.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає правильним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та стягнення 20550грн.00коп. - суми боргу та 855грн.18коп. –штрафних санкцій з відповідача на користь позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.33 ГПК України кожна із сторін повинна довести в суді ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Пунктом 1 статті 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно статей 525, 526, 530 Цивільного Кодексу України, зобов’язання має виконуватись належним чином, виходячи з умов договору та у строк встановлений для його виконання. Одностороння зміна умов зобов’язання або відмова від його виконання не допускається.

Враховуючи ті обставини, що вугільна продукція отримана відповідачем у кількості 137тн на суму 20550грн., акт приймання –передачі підписаний представником відповідача, але відповідач свої зобов’язання в частині оплати отриманої продукції за умовами договору від 19.02.2007р. №18 та п.2 специфікації від 15.03.2007р. не виконав, доказів оплати вартості отриманого вугілля в сумі 20550грн. суду не надав, позовні вимоги визнаються підлягаючими задоволенню за рахунок відповідача на користь позивача.

Висновок господарського суду про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 20550грн. суми основного боргу є правильним та таким, що відповідає матеріалам справи.

Також є законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 844грн. 82коп. та річних в сумі 10грн.36коп.

Відповідно пункту 5.3. договору від 19.02.07 №18 у випадку порушення строків оплати продукції, покупець сплачує пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми неоплаченої продукції та 0,1 % річних від простроченої суми.

За порушення строків сплати вартості отриманого вугілля, позивач нарахував і просить стягнути з відповідача пеню в сумі 844,82 грн. та річні в сумі 10,36 грн.

Згідно статі 625 Цивільного Кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 844,82 грн. та річних в сумі 10,36 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Проте, господарським судом в резолютивній частині рішення була допущена помилка щодо розміру пені. Так, судом зазначено: «…пеню у розмірі 855, 18 грн.», тоді як потрібно «…пеню у розмірі 844, 82 грн.».

Дана помилка підлягає виправленню господарським судом, в порядку статті 89 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не зачіпає суті рішення.

Доводи заявника скарги щодо не дослідження судом факту невиконання умов договору поставки з боку позивача, що стало причиною понесення значних матеріальних збитків відповідачем, а саме: недопоставка позивачем у березні 2007р. 363тн. вугілля не приймаються судовою колегією до уваги виходячи з того, що відповідач не звертався до суду з вимогою про стягнення на його користь збитків, пов’язаних з недопоставкою вугільної продукції.

Доводи заявника скарги про відсутність заборгованості перед позивачем, оскільки на його думку, позивач повинен був зарахувати в рахунок сплати вартості отриманого вугілля недопоставлене вугілля, також не приймаються до уваги виходячи з того, що відповідач не надав суду доказів наявності підтвердженої позивачем або встановленої рішенням суду заборгованості позивача перед ним та суми такої заборгованості. Відповідачем не був дотриманий порядок звернення до позивача із заявою про зарахування зустрічних вимог, встановлений ст. 601 ЦК України.

Доводи заявника скарги про порушення позивачем приписів статті 54, 56 ГПК України в частині вжиття заходів досудового врегулювання спору та необхідності надсилання позивачем копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві не приймаються судовою колегією до уваги виходячи з наступних обставин.

Представником позивача у судовому засіданні апеляційного господарського суду був наданий конверт з копією позовної заяви та доданих неї документів, якій 10.03.2008р. у зв’язку із закінченням строку зберігання на пошті повернувся на адресу позивача, і якій 22.01.2008р. був направлений позивачем відповідачеві рекомендованим листом з повідомленням. Рекомендований лист позивачем був направлений за адресою: 83050, м.Донецьк, вул. Шекспіра, 1а, дана адреса вказана відповідачем в бланках своїх документів.

Тобто, позовна заява була направлена позивачем у встановленому порядку за належною адресою відповідача.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 54 ГПК позовна заява повинна містити, зокрема, місце проживання (для фізичних осіб).

Місце проживання фізичної особи визначається згідно з вимогами статті 29 Цивільного кодексу України.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місце проживання фізичної особи - сторони у справі (тим більше, що за приписом частини шостої зазначеної статті Цивільного кодексу України фізична особа може мати кілька місць проживання) та зазначати таке фактичне місце проживання в позовній заяві чи в інших процесуальних документах.

Отже, враховуючі вищенаведене судова колегія вважає доводи апеляційної скарги такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та вважає безпідставними доводи про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 12.02.2008р. у справі №7/317 ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, підстав до його зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита при зверненні з апеляційною скаргою покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промзовнішсервіс»м.Донецьк залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 12.02.2008р. у справі №7/317 залишити без змін.

Головуючий          Т.А. Шевкова

Судді:          Г.І. Діброва

О.В. Стойка

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС