ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2008 р.

№ 10/216-4086

Вищий господарський суд України в складі колегії

суддів:

Грейц К.В. –головуючого,

Бакуліної С.В.,

Глос О.І.,

розглянувши касаційну скаргу

ПП "Фірма-Інтер"

на постанову

від 23.06.2008

Львівського апеляційного господарського суду

у справі господарського суду Тернопільської області № 10/216-4086

за позовом

ТОВ "Або-Мікс"

до

ПП "Фірма-Інтер"

про

стягнення 305542 грн. збитків

за участю представників:

- позивача

не з’явились

- відповідача

Кролівця В.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 03.12.2007 у справі № 10/216-4086 (суддя Півторак М.Є.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.06.2008 (колегія суддів у складі головуючого судді Р.Марко, суддів С.Бойко, Т.Бонк), позовні вимоги ТОВ "Або Мікс" про стягнення 305542 грн. збитків задоволені.

Рішення та постанова у справі вмотивовано приписами ст. 224 ГК України, ч. 1 ст. 22, ст. 611, ч. 1 ст. 623 ЦК України з посиланням на те, що поставлене Приватним підприємством "Фірма-Інтер" рибне борошно не відповідало вимогам ДСТ 2116-82, тобто, відповідач порушив вимоги п. 5.1 договору № 14/08 від 15.08.2006, чим Товариству з обмеженою відповідальністю "Або-Мікс" завдано збитків.

ПП "Фірма-Інтер" з рішенням та постановою у справі не згодне, в поданій касаційній скарзі просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального (ст. 614 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 35, 43, 84 ГПК України) права.

Позивач своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні касаційної інстанції не скористався, відзиву на касаційну скаргу не надав.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника відповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного та рішенні місцевого господарських судів, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено, що 15.08.2006 між ПП "Фірма-Інтер" (продавець) та ТОВ "Або-Мікс" (покупець) укладено договір № 14/08, за умовами якого продавець продає покупцеві борошно рибне (ДСТ-2116-82) за ціною виставлених рахунків (пункт 1.1 договору), товар продається покупцю на умовах постачання товару згідно специфікації (пункт 3.1 договору), показники товару повинні відповідати (ДСТ 2116-82) борошно рибне 65% протеїну (пункт 5.1 договору).

На виконання умов зазначеного договору Приватним підприємством "Фірма-Інтер" (далі - відповідач) за накладною № 129 від 09.12.2006 поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Або-Мікс" (далі –позивач) рибне борошно в кількості 20 тон на загальну суму 84000 грн., яке було використане позивачем для приготування різних комбікормів для різних тварин та птахів, а вже готова продукція поставлена ним, зокрема, Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська продовольча група", на підприємстві якого встановлено гостре отруєння птиці, що спричинило її масову загибель.

Внаслідок проведених на замовлення ТОВ "Українська продовольча група" досліджень комбікормів і рибного борошна встановлено, що рибне борошно містить у своєму складі 13,5 % сечовини (експертний висновок №0008 від 29.01.2007 Української лабораторії якості і безпеки продукції АПК), а комбікорм з включенням рибного борошна містить карбамід в кількості 0,41% (експертний висновок № б31/к від 02.02.2007 НВП "Біо-Тест-Лабораторія"), однак, згідно ДСТ 4120-2002 вміст карбаміду не допускається.

Підставою для звернення ТОВ "Або-Мікс" з позовом у даній справі став той факт, що рішенням від 28.08.2007 господарського суду Івано-Франківської області у справі № 18/124 задоволено позов ТОВ "Українська продовольча група" до ТОВ "Або-Мікс" в частині стягнення збитків в сумі 302400 грн., завданих поставкою неякісного комбікорму "Гровер-2".

Задовольняючи даний позов, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про підставність і ґрунтовність вимог ТОВ "Або-Мікс", втім, цей висновок колегія суддів вважає суперечливим, передчасним і таким, що не ґрунтується на повно встановлених обставинах, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 224 ГК України притягнення учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, до цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення збитків можливе лише за наявності певних, передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який і є підставою цивільно-правової відповідальності.

Згідно з положеннями частини 1 ст. 614 ЦК України передбачено, що майнову відповідальність несе особа, яка порушила зобов'язання, лише за наявності її вини (умислу або необережності), крім випадків, встановлених договором або законом.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що позивачем в порушення вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України не доведено за допомогою законодавчо встановлених засобів доказування ні наявності збитків у своїй майновій сфері, ані протиправності дій відповідача, його вини та причинного зв’язку між такими протиправними діями та збитками, а також докладний і обґрунтований склад і розмір цих збитків.

Так, вимога про стягнення збитків, пов’язаних з поставкою неякісного товару –борошна рибного, не ґрунтується на спеціальних нормах ЦК України (ст. ст. 673 - 680), якими врегульовано правовідносини сторін за договором купівлі-продажу щодо якості товару, а фактично заявлена як регресна вимога про відшкодування суми 302400 грн., стягненої з позивача на користь ТОВ "Українська продовольча група".

Втім, така вимога позивачем взагалі не обґрунтована і не доведена, а судами попередніх інстанцій в порушення приписів ст. ст. 38, 43 ГПК України не витребувано і не досліджено доказів на її підтвердження, зокрема, в матеріалах справи відсутній докладний і обґрунтований розрахунок збитків, не встановлено, з чого саме ці збитки складаються і чи фактично позивач цих збитків зазнав, тобто, чи виконано ним рішення суду, на яке він посилається як на підставу своїх вимог.

Колегія суддів зазначає, що рішення та постанова у справі ґрунтуються на рішенні господарського суду Івано-Франківської області у справі № 18/124 від 28.08.2007, в якому ПП "Фірма-Інтер" не є стороною, отже, згідно ч. 2 ст. 35 ГПК України встановлені в цьому рішенні факти загибелі птиці внаслідок вживання комбікормової продукції, виготовленої ТОВ "Або-Мікс", не мають преюдиціального значення для вирішення спору у даній справі.

При цьому, з цього рішення не вбачається, що загибель птиці відбулася саме внаслідок застосування ТОВ "Або-Мікс" в своїй комбікормовій продукції рибного борошна, поставленого саме ПП "Фірма-Інтер" і саме за накладною №129 від 09.12.2006 в кількості 20 тон на загальну суму 84000 грн., адже, залишилися не спростованими доводи відповідача, що неякісний комбікорм, до складу якого, окрім інших 11 компонентів, входить лише 1,5% борошна рибного, був виготовлений позивачем 22.01.2007 і поставлений на адресу ТОВ "Українська продовольча група" в кількості 47,180 тон 22-24.01.2007, однак, рішенням господарського суду Івано-Франківської області у справі № 18/124 від 28.08.2007 встановлено, що загибель першої партії птиці зафіксована з 05.12.2006 по 19.12.2006, проте, не відомо ні складу суми 302400 грн., ані її пов’язаності з поставкою позивачеві рибного борошна за накладною № 129 від 09.12.2006 всього на суму 84000 грн.

Крім того, як встановлено судами попередніх інстанцій, неякісна продукція була поставлена позивачем не тільки ТОВ "Українська продовольча група", а й іншому споживачеві –ТОВ "Пан Індик", проте, загибель птиці та відповідні претензії пред’явлено позивачеві тільки з боку ТОВ "Українська продовольча група".

Суди попередніх інстанцій не звернути увагу, що позивач у справі не доводив, що саме він як покупець рибного борошна за договором здійснив його приймання за якістю у відповідності до вимог ДСТ 2116-82, натомість, відповідач поставку якісного борошна позивачеві підтверджував експертним висновком від 14.11.2006 № 3199/1 Тернопільської обласної державної лабораторії ветеринарної медицини, втім, цим обставинам не надано належної оцінки.

Також судами не враховано, що відповідач не є ні продавцем комбікорму "Гровер-2", ані його виготовлювачем, як не є виготовлювачем борошна рибного, отже, залишились не встановленими підстави звернення до нього з позовом і чи відповідають вони приписам ст. 678 ЦК України.

Між тим, статтею 678 ЦК України передбачено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред'явлені до продавця або виготовлювача товару. Положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 29.12.1976 №11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Однак, в порушення цих приписів і вимог ст. 84 ГПК України судами не встановлено наявність чи відсутність обставин, які входять до предмету доказування, а саме, повний склад цивільного правопорушення в діях відповідача.

Таким чином, не встановлення судами попередніх інстанцій вищевказаних обставин є порушенням ч. 1 ст. 43 ГПК України і виключає можливість висновку суду касаційної інстанції щодо правильності застосування норм матеріального права при вирішенні спору.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінити докази, що мають значення для її розгляду та вирішення спору по суті і, в залежності від встановленого, прийняти обґрунтоване та законне судове рішення.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 23.06.2008 у справі господарського суду Тернопільської області № 10/216-4086 та рішення від 03.12.2007 у цій справі скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Тернопільської області.

Касаційну скаргу ПП "Фірма-Інтер" задовольнити частково.

Головуючий суддя К.В.Грейц

Судді           С.В.Бакуліна

О.І.Глос