ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2008 р.

№ 20/62

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Грейц К.В.,

суддів :

Бакуліної С.В.,

Глос О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

касаційної скарги

Державного підприємства “Вугілля України”

на постанову

від 08.09.2008 року Донецького апеляційного

господарського суду

у справі

№20/62

господарського суду

Донецької області

за позовом

Державного підприємства “Вугілля України”

до

1.          Державного підприємства “Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств”;

2.          Державного підприємства з ліквідації збиткових вугледобувних, вуглепереробних та торфодобувних підприємств “Укрвуглеторфреструктуризація”

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача

Міністерство вугільної промисловості України

про

стягнення 10 593 858,99 грн. з яких: 8 133 985,94 грн. сума основного боргу, 74 208,70 грн. –3% річних, 913 412,89 грн. –інфляційні, 902 872,44 грн. –пеня, 569 379,02 грн. –штраф (згідно заяви про збільшення позовних вимог від 22.04.2008р.)

в судовому засіданні взяли участь представники :

від позивача:

Прутас В.О. (довіреність №11-01/1-Д від 11.01.2008р.)

від відповідача-1:

від відповідача-2:

від третьої особи:

не з’явились

Дараган Ю.М. (довіреність № 30 від 26.05.2008р.);

Олійник А.Р. (довіреність № 09-01 від 17.03.2008р.)

Козій Д.О. (довіреність № 561/01/01-04 від 09.07.2008р.)

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Донецької області (суддя Донець О.Є.) від 24.06.2008 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду (головуючий суддя –Геза Т.Д., судді –Акулова Н.В., Діброва Г.І.) від 08.09.2008 року, у справі № 20/62 уточнені позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з відповідача-2 на користь позивача 8 133 985,94 грн. суму основного боргу за вугільну продукцію, 74 208,70 грн. –суму 3% річних, 913 412,89 грн. суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 25200,00 грн. витрат по сплаті державного мита, 118,00 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; у задоволенні позовних вимог щодо відповідача-1 відмовлено; у задоволенні позовних вимог щодо відповідача-2 в частині стягнення 7% штрафу в розмірі 569 379,02 грн. та пені 0,1% в розмірі 902 872,44 грн. відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати ухвалені по справі судові акти в частині відмови у задоволенні вимог позивача у стягненні з відповідача-2 суми пені –902 872,44 грн. та штрафу у розмірі 569 379,02 грн. і задовольнити позовні вимоги в цій частині з новим розподілом судових витрат пропорційно задоволеним вимогам, посилаючись на порушення норм матеріального права, а саме: ст.ст.173, 231 ГК України.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач-2 повністю заперечує викладені в ній доводи.

Заслухавши пояснення по касаційній скарзі представника позивача, який підтримав викладені в ній доводи, заперечення на касаційну скаргу представників відповідача-2, позицію представника третьої особи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів 10 593 858,99 грн. з яких: 8 133 985,94 грн. сума основного боргу, 74 208,70 грн. –3% річних, 913 412,89 грн. –інфляційні, 902 872,44 грн. –пеня, 569 379,02 грн. –штраф (згідно заяви про збільшення позовних вимог від 22.04.2008 року).

Судами встановлено, що між ДП “Вугілля України” (постачальник) та ДП “Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств” ДП “Донвуглереструктуризація” (покупець), були укладені договори поставки від 26.04.2007 року № 02-01/1-УК27а та № 02-01/1-УК27.

В якості замовника вищевказаними договорами визначено Міністерство вугільної промисловості України.

Відповідно до пунктів 1, 3 наказу Міністерства вугільної промисловості України № 612 від 29.12.2007 року “Про реорганізацію державних підприємств з ліквідації вугледобувних торфодобувних та вуглепереробних підприємств”, створено Державне підприємство з ліквідації збиткових вугледобувних, вуглепереробних та торфодобувних підприємств ДП “Укрвуглеторфреструктуризація”. Діяльність Державного підприємства “Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств ДП “Донвуглереструктуризація” припинена.

Пунктом 8 вищезазначеного наказу передбачено, що ДП “Укрвуглеторфреструктуризація” є правонаступником усіх майнових прав та обов’язків ДП “Донвуглереструктуризація” згідно із передавальним балансом.

З наявного в матеріалах справи розподільчого балансу станом на 01.02.2008 року підписаного та затвердженого у встановленому порядку, та з розшифровки до нього вбачається, що ДП “Укрвуглеторфреструктуризація” (другий відповідач) є правонаступником ДП “Донвуглереструктуризація” (першого відповідача - покупця за вищевказаними договорами).

Пунктом 1 договорів передбачено, що постачальник зобов’язується поставити та передати у власність покупцю вугільну продукцію для побутових потреб (категорія за ДК 016-97-10.10.1 “Вугілля кам’яне”), зазначену у Специфікації (додаток № 1), у строки, згідно з графіком поставки (додаток №2), а покупець зобов’язується прийняти та оплатити вугільну продукцію, у разі відповідності товару вимогам по якості.

Пунктом 8.1 договорів 26.04.2007 року № 2-01/1-УК27 та № 2-01/1-УК27а передбачено, що сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх обов’язків за договорами у відповідності з діючим законодавством.

За час дії договорів, постачальник поставив покупцю 150 574,83т вугілля загальною вартістю 74 563 536,12 грн. з ПДВ (32 348 398,94 грн. - по договору № 2-01/1-УК27, та 42 215 137,18 грн. - по договору № 2-01/1-УК27а), яке покупець прийняв у власність, про що між сторонами було складено та підписано відповідні приймально-здавальні акти.

Відповідно до довідок АК “Промінвестбанк” від 13.02.2008 року №20/12-499 та № 20/12-498 ДП “Донвуглереструктуризація” здійснило оплату поставленої вугільної продукції коштами у розмірі 66 429 550,18 грн. з ПДВ, з яких 26 114 387,20 грн. - по договору № 2-01/1-УК27, та 40 315 162,98 грн. - по договору № 2-01/1-УК27а (т.1 а.с.24-25).

Колегія суддів погоджується з правомірним висновком судів, що позивач належним чином виконав свої зобов’язання за договорами, поставив покупцю вугільну продукцію, що підтверджується доказами матеріалів справи; втім, покупець свого обов’язку з повної та своєчасної оплати отриманої вугільної продукції у встановлені строки не виконав, чим порушив умови договорів.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на зазначене, суди, дійшовши висновку про порушення відповідачем свого договірного зобов’язання щодо своєчасної оплати отриманої вугільної продукції за договорами поставки від 26.04.2007року № 2-01/1-УК27 і № 2-01/1-УК27а, правомірно стягнули з відповідача на користь позивача 8 133 985 грн. 94 коп. - суму основного боргу за поставлену вугільну продукцію.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Обґрунтовано суди обох інстанцій задовольнили і позовні вимоги позивача щодо передбаченої нормою Цивільного кодексу України відповідальності відповідача за прострочення виконання грошового зобов’язання за отримане ним вугілля за договорами поставки від 26.04.2007 року № 2-01/1-УК27 і № 2-01/1-УК27а, та стягнули з відповідача 74 208,70 грн. - суми 3% річних, 913 412,89 грн. - суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів.

В частині задоволення позовних вимог ухвалені по справі судові акти не оскаржені.

Колегія суддів вважає правомірною відмову позивачу у задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача 7% штрафу в сумі 569 379,02 грн. та 0,1% пені в сумі 902 872,44 грн., заявлених на підставі абзацу 3 ч.2 ст.231 Господарського кодексу України, оскільки виходячи зі змісту наведеної норми, остання не передбачає в якості бази для нарахування 0,1 % пені та 7 % штрафу, суму грошового зобов’язання з якого допущено прострочення, а передбачає в якості такої бази виключно вартість товарів (робіт, послуг) з яких (товарів, не вартості) допущено прострочення. Тому, висновок судів, що наведена норма передбачає застосування пені та штрафу виключно за прострочення поставки товарів, виконання робіт, надання послуг, а не за прострочення виконання грошового збов’язання, що у даному випадку мало місця з боку покупця за договорами, є цілком правомірним.

Беручи до уваги все наведене та вимоги чинного законодавства в їх сукупності, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови Донецького апеляційного господарського суду.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119, ст.11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державного підприємства “Вугілля України” на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.09.2008 року у справі № 20/62 залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.09.2008 року у справі № 20/62 – без змін.

Головуючий-суддя

К.Грейц

С у д д і

С.Бакуліна

О.Глос