ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

13.08.08
Справа  № 27/3(2-140/2007(2-59/07)

Львівський
апеляційний господарський суд,  в складі
колегії:

головуючого-судді:                     Бойко С.М.,

суддів:                                           Бонк Т.Б.,

Марко Р.І.,

при
секретарі Гунька О.,

з
участю представників:

від
позивача-    з”явився,

від
відповідача 1 -  не з”явився,

від
відповідача 2- не
з»явився,

розглянув
апеляційну скаргу
ОСОБА_1, м.Івано-Франківськ

на рішення   господарського  суду Львівської області від 05.06.2008 року,
суддя Н.Судова-Хом»юк,   у справі    № 27/3(2-140/2007, 2-59/07)

за
позовом: ОСОБА_1,
м.Івано-Франківськ

до
відповідача:   товариства з обмеженою відповідальністю кафе
«Кристал», м.Івано-Франківськ

про відшкодування моральної шкоди в
розмірі 1500 грн.,

ВСТАНОВИВ:

рішенням
господарського  суду Львівської області
від 05.06.2008 року в задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю кафе «Кристал»та виконавчого комітету Івано-Франківської
міської ради про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1500 грн. відмовлено.

Рішення
суду мотивовано тим, що позивачем не доведено, а судом не встановлено
причинно-наслідкового зв»язку між виключенням позивача з числа засновників
товариства, тобто неправомірними діями товариства, та хворобою позивача, що є
однією із складових поняття вини, наявність якої є підставою для відшкодування
моральної шкоди згідно ст.1167 ЦК України.

В
апеляційній скарзі позивач просить рішення
суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов
задоволити, в зв”язку з неповним з»ясуванням судом обставин, що мають значення
для справи та порушення норм матеріального права, апелюючи тим, що встановлені
рішеннями суду неправомірні дії відповідача- 1 по виключенню її з числа
засновників товариства вплинули на її психологічний та фізіологічний стан, що
призвело до захворювання з діагнозом «гіпертонічна хвороба»та відповідно
спричинило матеріальні збитки на лікування та моральні у вигляді страждання.

Скаржник
покликається на те, що причинно-наслідковим зв»язком між неправомірними діями
товариства та її хворобою є надані нею докази про те, що неправомірні дії
товариства по її виключенню з товариства, де вона успішно працювала тривалий
час призвели до спричинення їй стресового стану. І як наслідок поява хвороби,
симптоми якої до цього не проявлялися, що підтверджено медичними документами, а
після перенесеного стресу симптоми хвороби стали систематичними, що також
доводиться медичними документами.

У
відзиві на апеляційну скаргу відповідач- 1 просить в її задоволенні відмовити,
мотивуючи тим, що хвороба позивача не є прямим наслідком дій відповідача та не
є дійсним, об»єктивним результатом дій відповідача. Відповідач -1 зазначає, що
прямий зв»язок  між виключенням позивача
зі складу засновників і хворобою відповідача відсутній, що свідчить про
відсутність підстав для стягнення з відповідача -1 моральної шкоди, оскільки
можливість її стягнення передбачено у випадку наявності вини особи, яка її
заподіяла, що в спірному випадку відсутнє.

В
судове засідання представники відповідачів не з»явилися, хоча належним чином
повідомлені про час та місце розгляду спору, а тому суд розцінює їх неявку як
без поважних причин та  вважає за можливе
розгляд справи провести за наявними в справі документами про права і обов”язки
сторін.

Суд,
заслухавши пояснення представника позивача, який підтримав свою позицію,
пояснення дав аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні
докази по справі,  вважає, що апеляційна
скарга позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що підставою для стягнення моральної шкоди у розмірі 1500 грн.
позивач вважає незаконні дії відповідача-1, які
значною мірою вплинули на її психологічний та фізіологічний стан, в
результаті чого остання опинилася в лікарні з діагнозом „гіпертонічна хвороба”
і понесла матеріальні збитки у зв”язку із лікуванням.

Згідно ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
При цьому, слід враховувати, що моральна шкода відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та, не пов'язана з розміром цього
відшкодування. Моральну шкоду не можна відшкодовувати в повному обсязі,
оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного
болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не
може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати
суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується юридичної
особи.

У
відповідності до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому,
доведенню підлягають обставини, які вказують на наявність безпосередніх винних
дій відповідача, що призвели до спричинення їй моральної шкоди у заявленій
сумі. Згідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду №4  від 31.03.1995р.”Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)”, у позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає
ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це
підтверджується. Відповідно до загальних підстав деліктної відповідальності
обов”язковому  з”ясуванню при вирішенню спору
про відшкодування моральної шкоди  підлягають: наявність такої шкоди, протиправна
поведінка заподіювача, наявність причинного зв”язку між шкодою і протиправною
поведінкою заподіювача та вина.

Факт
незаконних дій відповідача 1 щодо неправомірного  виключення загальними зборами учасників товариства
з обмеженою відповідальністю кафе «Кристал»23.06.2004 р. позивача - ОСОБА_1 з
числа учасників встановлено рішенням Івано -Франківського міського суду від
22.03.2007 р., яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 26.11.2007 р. у справі №2-140/2007 (2-59/07), тобто є
встановленим юридичним фактом.

У
судовому засіданні апеляційного господарського суду позивач обґрунтовувала
розмір моральної шкоди моральними стражданнями, спричиненими їй, враховуючи
втрату робочого місця та матеріальної стабільності, що завдало їй фізичних
страждань та погіршення стану здоров'я. Підтвердженням даного факту є листок
непрацездатності ОСОБА_1 з діагнозом
«гіпертонічна хвороба»(а.с.6, т.4), а підтвердженням
причинно-наслідкового зв»язку між неправомірними діями відповідача 1 та
хворобою ОСОБА_1 є її медична картка (а.с.12-14, т.4), довідка про перебування
на денному стаціонарі, листки лікарських призначень та витяги з трудової
книжки, які свідчать про відсутність захворювань   на хворобу з таким діагнозом до виникнення
спірних правовідносин  та  систематичність захворювань після  їх виникнення.

Також
судом враховано, що позивачка тривалий час була учасником товариства, жодних
порушень вимог Статуту не допускала, мала право претендувати на одержання
додаткових доходів(окрім заробітної плати), обумовлених участю в товаристві та
неправомірними діями товариства позбавлена своїх прав як учасник товариства, і
з цих підстав суд вважає, що останній спричинені моральні страждання та
переживання, у вигляді душевного дискомфорту, усунення її від діяльності
товариства, де вона була учасником з метою одержання прибутку.

Обговорюючи
питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, то судом враховується
ступінь страждань, переживань позивача, її зусиль на відновлення стану
здоров»я, а тому погоджується з розміром заявленим позивачем.

Згідно частини І статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки
судом першої інстанції неповно з”ясовано обставини, що мають значення для
справи та прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального
права, а тому воно підлягає  скасуванню,
а апеляційна скарга позивача
-задоволенню.

Апеляційний
суд також вважає за необхідне зазначити про безпідставність включення місцевим
судом в якості відповідача 2 виконавчого комітету Івано-Франківської міської
ради. Даний відповідач виконував свою процесуальну роль при розгляді між
сторонами спору про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників та
скасування  державної реєстрації статуту,
провадження по якому завершено постановою Вищого господарського суду України
від 06.03.2008 року в даній справі. Оскільки справу на новий розгляд направлено
лише в частині спору про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1500 грн., а
тому виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради  підлягає виключенню з числа відповідачів з
підстав відсутності до нього таких вимог.

При
скасуванні рішення суду проводиться новий розподіл судових витрат на підставі
ст.49 ГПК України, а тому з відповідача 1
на користь позивача належить стягнути понесені ним витрати  42,5
грн. державного мита за апеляційне провадження. При цьому, апеляційний
суд виходить з того, що державне мито відшкодовується з сторони, яка своїми
неправомірними діями спричинила виникнення даного спору, що передбачено ч.2
ст.49 ГПК України.

Керуючись
ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд,

постановив:

рішення
господарського суду Львівської області від 05.06.2008 року в справі за
номером  27/3(2-140/2007, 2-59/07) -скасувати,
а апеляційну скаргу  ОСОБА_1  -задоволити.

Стягнути
з товариства з обмеженою відповідальністю кафе «Кристал», м.Івано-Франківськ,
вул.Незалежності,4, на користь ОСОБА_1, АДРЕСА_1  1500 грн. моральної шкоди та 42,5  грн. державного мита за апеляційне
провадження.

Наказ видати суду першої
інстанції.

Постанова
набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному
порядку.

Матеріали
справи  повернути в місцевий
господарський суд.

Головуючий
-суддя:
С.М.Бойко

Судді:
Т.Б.Бонк

Р.І.Марко