ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2008 р.

№ 13/227

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І.- головуючого (доповідача), Грека Б.М., Стратієнко Л.В., розглянувши касаційну скаргу Луганського обласного комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства "Луганськтеплокомуненерго"

за участю представників сторін: позивача – Рисістих І.А.,

відповідача –

на постанову Луганського апеляційного господарського суду від 13 грудня 2007 року у справі за позовом Луганського обласного комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства "Луганськтеплокомуненерго" до Луганського національного аграрного університету про стягнення 195517, 03 грн.,

встановив:

У квітні 2007 року позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надану теплову енергію, 3% річних, інфляційних нарахувань.

Рішенням господарського суду Луганської області від 5 жовтня 2007 року позов задоволений. Стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 174 445, 01 грн., 3% річних –4 674, 17 грн., інфляційних в розмірі 16 397, 85 грн., судові витрати.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 13 грудня 2007 року рішення суду скасовано та прийнято нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати вказану постанову суду посилаючись на те, що вона прийнята з порушенням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 14 жовтня 2005 року між сторонами у справі був укладений договір №170-юр про постачання теплової енергії.

Як встановлено апеляційним господарським судом, задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з наявності факту одержання відповідачем теплової енергії на об'єкти, що не включені до переліку об'єктів, теплопостачання яких здійснюється на підставі укладеного договору №170-юр, про що був складений відповідний акт б/н від 1 лютого 2006 року.

На підставі складеного акту, позивач нарахував відповідачеві 174445,01 грн. за безоблікове користування тепловою енергією, а також річні за період прострочення платежу та інфляційні.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі п.7.31 Правил користування електричною енергією, у разі виявлення уповноваженим представником постачальника електричної енергії порушень цих Правил або умов договору на місці оформлюється двосторонній акт порушень за встановленою формою.

Акт складається в присутності представника споживача в двох примірниках, один із яких передається або надсилається споживачеві, який має право внести до акту свої зауваження. У разі відмови споживача підписати акт, робиться запис про відмову.

У складеному позивачем акті б/н від 1 лютого 2006 року зазначено про безоблікові об'єкти ЛНАУ (підключені поза теплолічильником) та про прикриття запорної арматури.

Приймаючи постанову, суд апеляційної інстанції правильно встановив той факт, що вказаний акт перевірки не підписаний відповідачем і не може бути доказом отримання відповідачем теплової енергії поза лічильником.

Крім того, позивач не надав суду належних доказів підтверджуючих існування обвідної лінії, яка дає можливість відповідачу користуватись тепловою енергією в обхід теплолічильника, не довів факт користування відповідачем цією обвідною лінією, а також прикриття засувок на передбаченій договором лінії теплопостачання, а вказане в акті відкриття засувок на обвідну лінію на З0 % та 50 % є приблизними припущеннями позивача про стан засувок. Діючими нормативними актами не передбачено визначення обсягу отриманого теплоносія при частковому відкритті засувок.

Також, згідно зазначеного акта не можливо встановити порушення Переліку об'єктів ЛНАУ, які опалюються котельною Луганського обласного комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства "Луганськтеплокомуненерго" в обхід теплолічильника

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апеляційний господарський суд повно, всебічно дослідив надані сторонами докази, належно їх оцінив і дійшов обґрунтованого висновку про безпідставне стягнення місцевим судом суми фактично спожитої теплової енергії, 3% річних та інфляційних нарахувань.

Суд вважає, що апеляційний господарський суд правильно скасував рішення місцевого суду і прийняв нове рішення про відмову в позові, за недоведеністю позивачем тих обставин, на які він посилався звертаючись з позовом до суду.

Наведені в постанові висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону, тому підстав для її зміни не має.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1115,1117,1119,11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Луганського апеляційного господарського суду від 13 грудня 2007 року залишити без змін, а касаційну скаргу Луганського обласного комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства "Луганськтеплокомуненерго" – без задоволення.

Головуючий, суддя В.Дерепа

Судді Б.Грек

Л.Стратієнко