ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.02.08 р.                     Справа № 29/351

Господарський суд Донецької області, у складі судді Гаврищук Т.Г.при секретарі судового засідання Пашко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Кондратьївська Центральна збагачувальна фабрика” м. Горлівка

до відповідача: Державного підприємства “Артемвантажтранс” м. Горлівка

про стягнення збитків 29357,46 грн.

за участю представників сторін:

від позивача – Федорова О.О. – довір.

від відповідача – Гумбіна Т.П., Морар В.І., Черномордік М.Є. – довір.

Суть спору:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Кондратьївська Центральна збагачувальна фабрика”, звернувся до господарського суду з позовом до Державного підприємства “Артемвантажтранс” про стягнення збитків у сумі 29357,46 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на понесені збитки, у зв’язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань за договором на транспортне обслуговування № 62/335-06 від 01.04.2006р. та на ст.ст. 193, 224 Господарського кодексу України, ст.611 Цивільного кодексу України.

Відповідач надав відзив, у якому проти позову заперечив з посиланням на ті обставини, що зобов’язання за договором ним виконувались належним чином. Відповідач зазначив, що у зв’язку із порушенням позивачем вимог п. 4.3 договору на транспортне обслуговування № 62/335-06 від 01.04.2006р., за приписами якого розрахунки здійснюються подекадно шляхом попередньої оплати, останній неодноразово попереджався про наслідки порушення умов розрахунків, передбачені п.5.1 цього договору.

Ухвалою суду від 28.01.2008 р. строк вирішення спору був продовжений головою господарського суду Донецької області на один місяць відповідно до ст. 69 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, встановив:

Між позивачем та відповідачем був укладений договір на транспортне обслуговування № 62/335-06 від 01.04.2006 р., предметом якого є надання послуг, пов’язаних з перевезенням (переміщенням) завантажених та порожніх вагонів, які прибувають на адресу позивача на станцію Байрак, Донецької залізниці, та які відправляють їм на мережу залізних доріг через станцію Байрак, Донецької залізниці, організація його транспортного обслуговування.

Згідно до умов п. 4.1 цього договору позивач сплачує відповідачу за перевезення (переміщення) завантажених вагонів з приймально-здавальних колій ст. Байрак, Донецької залізниці, на фронти завантаження, вивантаження та назад по тарифу вартості 1 тонно-км за вагу, зазначений в перевізних документах. Вартість (тариф) одного тонно-кілометра перевезеного вантажу згідно калькуляції складає 0,7436 грн. без ПДВ.

Вартість локомотиво-часу маневрової роботи сторонами визначена у розмірі 97 грн. 20 коп. без ПДВ (п.4.2 договору).

Доказів внесення змін, в установленому законом порядку, до наведеного договору щодо збільшення розміру вартості одного тонно-кілометра перевезеного вантажу та вартості локомотиво-часу маневрової роботи, сторонами не надано.

Позивач вважає, що з вини відповідача, який відмовився від виконання умов наведеного договору, вагони №№ 67362079, 62729165, 67809509, 66592429, 67389924, 64886310, 65488413, 66550955, 67856633, 67865360, 67868638, 65185582, 65705519, 67165647, 67905653, 65487902, 65708224, 67157768 простоювали на під’їзної колії відповідача з порушенням встановленого п. 3.4 договору № 62/335-06 від 01.04.2006р. 7,1 години технологічного часу роботи локомотиву, внаслідок чого йому завдано збитків у вигляді додаткових витрат за користування вагонами у період простою в розмірі 29357,46 грн., які були сплачені ЗАТ ТЕК ”Енерготранс” згідно рахунку-накладної № 892 від 30.04.2007р. платіжним дорученням № 43 від 16.05.2007р.

Між позивачем та ЗАТ ТЕК ”Енерготранс” був укладений договір № 7/01/08/06-1 від 01.08.2006 р. на транспортне експедирування, за яким останній взяв на себе зобов’язання організовувати відповідно до заявок позивача виконання транспортно-експедиторських послуг, які пов’язані з перевезенням вантажів, як у власних, так і у вагонах парку УЗ, які включають в себе: здійснення розрахунків з залізницями за перевезення вантажів позивача по узгодженим сторонами маршрутами; оплата залізничного тарифу, плата за користування вагонами, подавання та уборка вагонів та додаткові збори, які пред”являються дорогою (п. 1.1 договору).

ЗАТ ТЕК ”Енерготранс” був складений рахунок-накладна № 892 від 30.04.2007р. на оплату позивачем плати за користування вагонами за квітень 2007р. на загальну суму 252892,80 грн. (з ПДВ). У реєстрі до рахунку-накладної № 892 від 30.04.2007р. ЗАТ ТЕК ”Енерготранс” зазначені номера накладних за якими стягуються плата за послуги. Позивачем на спірні вагони надані квитанції про приймання вантажу № 49321282 та № 49321281, номера яких відсутні у реєстрі до рахунку-накладної № 892 від 30.04.2007 р. Інших доказів, що засвідчують сплату ЗАТ ТЕК ”Енерготранс” плати за користування спірними вагонами у період простою, позивачем не надано.

Телефонограмами № 1 від 02.03.21007 р., № 2 від 22.02.2007р., № 4 від 25.02.2007р. відповідач попереджав позивача про те, що у зв’язку із наявністю заборгованості транспортне обслуговування буде зупинено.

Листом № 1/9-353 від 19.03.2007 р. відповідач повідомив позивача про те, що у зв’язку із наявністю заборгованості за транспортне обслуговування станом на 18.03.2007 р. в сумі 271003,54 грн. подальше надання послуг зупиняється до повного погашення заборгованості та здійснення передплати.

Згідно до пояснень відповідача та відомості № 16 (транспортні послуги) за березень 2007р. заборгованість позивача станом на 01.03.2007 р. складала 239632,29 грн., на 29.03.2007р. - 56615,64 грн. Позивач платіжним дорученням № 93 від 30.03.2007 р. сплатив відповідачеві 60000 грн., внаслідок чого виникла переплата в сумі 3384 грн.36 коп., яку позивач листом № 1462 від 05.09.2007р. просив повернути на його рахунок. Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до умов п. 2.1 договору № 62/335-06 від 01.04.2006р. перевезення (переміщення) завантажених та порожніх вагонів провадиться на підставі: п.п. 2.1.1 - довідок (даних) про передбачувані об’єми прибуття та відправлення вантажів(у вагонах, тоннах), які з розбивкою по кварталам та місяцям позивач надає відповідачу за 3 місяця до початку року; п.п. 2.1.2 - копій місячного розгорнутого плану перевезення, які прийняті залізницею від позивача; п.п. 2.1.3 - копій прийнятих ст. Байрак, Донецької залізниці декадних заявок, які подаються за 3 доби до настання декади, копій прийнятих ст. Байрак, Донецької залізниці оперативних змін заявок в день їх оформлення.

Згідно до пояснень відповідача позивачем не були виконані умови п.п. 2.1.2, 2.1.3 п. 2.1 наведеного договору. Позивач, в свою чергу, не надав доказів надання відповідачеві наведених документів.

За приписами п. 4.3 договору № 62/335-06 від 01.04.2006р. позивач зобов’язаний здійснювати розрахунки за транспортне обслуговування подекадно шляхом попередньої оплати із рахунку передбачуваного об’єму перевезення на розрахунковий рахунок відповідача в грошовому вираженні в розмірі 100%.

Листом № 531 від 30.03.2007 р. позивач довів до відповідача запланований обсяг переробітки рядового вугілля у квітні 2007 р. в кількості 53 тис. тон. Відповідно до умов п. 4.3 договору № 62/335-06 від 01.04.2006 р. із запланованого обсягу перевезення позивач зобов’язаний був перерахувати відповідачеві в якості попередньої оплати 71,97 тис. грн. виходячи із договірної вартості одного тонно-километра перевезеного вантажу – 0,7436 грн. без ПДВ.

Позивач не надав доказів, що засвідчують виконання умов п. 4.3 договору № 62/335-06 від 01.04.2006 р. в частині перерахування відповідачеві за транспортне обслуговування подекадно попередньої оплати виходячи з розрахунку передбачуваного об’єму перевезень.

При укладанні договору № 62/335-06 від 01.04.2006р. сторони у п. 5.1 встановили, що невиконання позивачем умов договору по платежам звільняє відповідача від зобов’язань по своєчасній обробці фронтів завантаження, вивантаження та дає йому право зупинення транспортного обслуговування позивача до внесення належних платежів. У цих випадках вся відповідальність за наслідки (зрив виробництва, випуск, реалізація та якість продукції, що випустили, невиконання планів навантаження, плата за користування вагонами) покладається на позивача.

Згідно із ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання.

За приписами ст. 615 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушника господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 218 наведеного кодексу визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 226 Господарського кодексу України не підлягають відшкодуванню збитки, завдані правомірною відмовою зобов'язаної сторони від подальшого виконання зобов'язання.

З урахуванням вище викладеного, суд вважає, що відсутні підстави для покладення на відповідача майнової відповідальності у вигляді відшкодування збитків. За таких обставин, вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 526, 611,615 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 216, 226 Господарського кодексу України та ст.ст. 22, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Кондратьївська Центральна збагачувальна фабрика” до Державного підприємства “Артемвантажтранс” про стягнення збитків у сумі 29357,46 грн.

Витрати по сплаті державного мита у розмірі 293,57 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн. покласти на позивача.

У судовому засіданні за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суддя Гаврищук Т.Г.

Повний текст рішення підписаний та оформлений 19.02.2008 р.