ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2008 р. Справа № 37/28-08

вх. № 583/4-37

Суддя господарського суду Доленчук Д. О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

за участю представників сторін:

прокурора - не з'явився позивача - не з'явився відповідача - не з'явився

1-ої 3-ої особи - не з'явився

2-ої 3-ої особи - не з'явився

розглянувши справу за позовом Прокурора Краснокутського району Харківської області, смт. Краснокутськ в інтересах держави в особі Краснокутського районного відділу земельних ресурсів, смт. Краснокутськ; 1-а 3-я особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Управління з контролю за використанням та охороною земель у Харківській області (Харківська облдержінспекція); 2-а 3-я особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – гр. Скляр Віктор Іванович, смт. Костянтинівка

до ТОВ "Ковалівське", смт. Костянтинівка

про заборону використання земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Краснокутського району Харківської області звернувся до господарського суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Краснокутського районного відділу земельних ресурсів (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковалівське" (відповідач) про заборону відповідачеві використовувати земельну ділянку гр. Скляр В.І. до укладання та реєстрації у встановленому порядку договору оренди земельної ділянки (паю). До участі у справі було залучено в якості 1-ої 3-ої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Управління з контролю за використанням та охороною земель у Харківській області (Харківська облдержінспекція) та 2-ої 3-ої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – гр. Скляр В.І.

Прокурор, сторони та 3-і особи про судове засідання були повідомлені належним чином, в судове засідання не з'явилися, витребувані судом документи не надали, про причини не явки в судове засідання суд не повідомили.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обов’язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно зі ст. 75 ГПК України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

19.11.2007 року держінспектором з контролю за використанням та охороною земель у Харківської області за участю ст. помічника прокурора Краснокутського району Харківської області та землевпорядника, була проведена перевірка з питання дотримання вимог земельного законодавства відповідачем. У результаті перевірки було встановлено, що відповідач використовує земельну ділянку № 545 площею 5,2 га гр. Скляр В.І., про що було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства.

Судом встановлено, що між відповідачем та гр. Скляр В.І. 01.03.2002 року було укладено договір оренди земельної частки (паю) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), який належить гр. Скляр В.І., за № XР 0276562.

Прокурорською перевіркою було встановлено, що станом на 21.09.2007 року гр. Скляр В.І. виділено в натурі (на місцевості) земельну ділянку та видано державний акт на право власності на землю.

Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Главою 15 Земельного кодексу України визначено два види користування землею - право постійного користування земельною ділянкою, право оренди земельної ділянки.

Статтею 125 Кодексу визначено підстави виникнення права користування земельної ділянки, а саме - одержання її користувачем документа, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації, та виникнення права оренди земельної ділянки, а саме - укладення договору оренди і його державна реєстрація. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону - частина 2 статті 126 Земельного кодексу України.

Відповідно до п.17 Прикінцевих положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Аналізуючи положення розділу 9 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про оренду землі", яким передбачено, що після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін, господарський суд вважає, що власник земельної ділянки та користувач земельної ділянки має право, а не обов'язок на переукладення договору оренди.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурором від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчинюються у відносинах між ними або державою.

Враховуючи те, що власником земельної ділянки є гр. Скляр В.І., користувачем земельної ділянки є відповідач, вищезазначені особи знаходяться у договірних відношеннях та мають відносно один одного певні обов'язки та права, а позов подано в інтересах держави в особі Краснокутського районного відділу земельних ресурсів, який не є стороною за даним договором оренди, та те, що прокурором не надано до суду доказів порушення законних прав та інтересів позивача відповідачем, господарський суд приходить до висновку, що позов прокурора є не обґрунтованим та безпідставним, у зв'язку з чим він не підлягає задоволенню.

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, державне мито та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у разі відмови в позові не підлягають покладенню на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 125, 126 п.17 Прикінцевих положень Земельного кодексу України, розділом 9 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про оренду землі", ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру", ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити повністю.

Повний текст рішення підписаний 25.03.2008 року.

Суддя Доленчук Д. О.