ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.08

Справа №АС10/619-07.

Господарський
суд Сумської області у складі:

Головуючого
судді -Малафеєвої І.В.

розглянувши
справу

за
позовом              приватного
підприємця ОСОБА_1м. Суми

до  відповідача            1. Державної податкової інспекції в
м. Суми

2. Управління державного
казначейства України в м.Суми

про
стягнення     80763,59 грн.

Представники
сторін:

від
позивача          ОСОБА_2., ОСОБА_1.

від
відповідача          1. не з'явився

2. не з'явився

Суть
спору: позивач просить суд стягнути з Державного бюджету України  80763,59 грн. бюджетної заборгованості з
податку на додану вартість.

Перший
відповідач проти позову заперечує, свої дії вважає законними та обґрунтованими.

Другий
відповідач просить розглянути справу без участі його представника і при
прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Розглянувши
матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази по справі, суд встановив
наступне.

05.01.2005
р. ОСОБА_1отримав свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість
за №78414534. Вид підприємницької діяльності ОСОБА_1- розведення свиней.
Покупці вирощених свиней -переробні підприємства, продаж м'яса здійснюється
живою вагою. Відповідно до підпункту 6.2.6. пункту 6.2. статті 6 Закону України
"Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р. №168/97-ВР
оподаткування операцій з поставки переробним підприємствам м'яса живою вагою
здійснюється за нульовою ставкою.

20.03.2006р.
ОСОБА_1. подав до Державної податкової інспекції в м.Суми податкову декларацію
з податку на додану вартість за лютий 2006р., реєстраційний номер ДШ 13728. До
декларації було додано розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про
повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 43211,00 грн. Цієї доби
копію податкової декларації з відміткою податкового органу про її прийняття
було надано відділенню Державного казначейства України у м. Суми.

Державною
податковою інспекцією в м.Суми була проведена позапланова документальна
перевірка підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1з питань
правильності визначення від'ємного значення та достовірності нарахування
бюджетного відшкодування з податку на додану вартість згідно податкової
декларації з податку на додану вартість за лютий 2006 р.. Результати перевірки
викладені в акті "Про результати позапланової документальної перевірки
підприємця ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1з питань обґрунтованості
відшкодування з бюджету податку на додану вартість по податковій декларації ПДВ
за лютий 2006 року" № 3954/17/319-НОМЕР_3-94 від 16.06.2006 р.. На
підставі акту перевірки складено податкове повідомлення-рішення від 21 червня
2006р. за № /0/40264, яким було зменшено бюджетне відшкодування з
податку на додану вартість на рахунок платника на суму 42458 грн.

Постановою
Господарського суду Сумської області від 15.11.2006р. по справі №АС 10/446-06
було визнано нечинним податкове повідомлення-рішення від 21 червня 2006р. за №
/0/40264 про зменшення бюджетного відшкодування по податку на додану
вартість на суму 42458,00 грн.

Ухвалою
Харківського апеляційного господарського суду від 06 лютого 2007 року по справі
№АС-10/446-06 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м.Суми було
залишено без задоволення, постанову господарського суду Сумської області від
15.11.2006р. по адміністративній справі №АС-10/446-06 залишено без змін.

ДПІ
в м. Суми, заперечуючи в цій частині, посилається на те, що нею оскаржені в
касаційному порядку постанова суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду
. Це заперечення не може бути прийнято до уваги, оскільки нормами пункту 3
статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі
подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Відповідно
до пункту 1 статті 255 вищевказаного Кодексу постанова або ухвала суду, яка
набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для
їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню
на всій території України.

В
пункті  2 статті 257 ГАС України
зазначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить
виконати негайно, є підставою для його виконання.

Виходячи
із викладеного, оскарження в касаційному порядку постанови суду першої
інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції не зупиняє набрання законної
сили ухвалою апеляційного суду чи припинення виконання судового рішення.

Підпунктом
6.4.1. в абзаці в/ пункту 6.4. статті 6 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" №2181-Ш від 21.12.2000р. передбачено, що податкове
повідомлення або податкові вимоги вважаються відкликаними, якщо рішення
контролюючого органу про нарахування суми податкового зобов'язання або
стягнення податкового боргу скасовується чи змінюється судом.

Підпунктом
6.4.4. пункту 6.4. статті 6 Закону конкретизовано, що у випадках, визначених
підпунктом "в" підпункту 6.4.1 цього пункту, податкове повідомлення
або податкові вимоги вважаються відкликаними у день отримання платником
податків відповідного рішення суду.

Відповідно
до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею
13 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" №509-ХП
від 04.12.1990р. визначено, що органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили,
не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тому
позовні вимоги у цій частині є правомірними, обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Крім
того, 13.08.2007 р. позивач подав до Державної податкової інспекції в м.Суми
податкову декларацію з податку на додану вартість за 07 місяць 2007 р.,
реєстраційний номер ДПІ НОМЕР_2. До декларації було додано розрахунок суми
бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування
у розмірі 5615,00 грн.. В цей же день копію податкової декларації з відміткою
податкового органу про її прийняття було надано відділенню Державного
казначейства України у м. Суми.

З
8.10.2007 р. по 12.10.2007р. була проведена позапланова виїзна документальна
перевірка з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування
податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за липень 2007р..
Результати перевірки були викладені в довідці від 12.10.2007р. за
№6658/17-1109/НОМЕР_3/28 " Про результати позапланової невиїзної
документальної перевірки ПП ОСОБА_1, ІПН-НОМЕР_3, з питань достовірності
нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на
розрахунковий рахунок за липень 2007р.". Відповідно до вказаної довідки
заявлена сума бюджетного відшкодування була підтверджена у розмірі 5614,59
грн..

19.09.2007р.
було надано податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2007
р., реєстраційний номер ДПІ НОМЕР_4. До декларації було додано розрахунок суми
бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування
у розмірі 32974,00 грн.. 20.09.2007р. копію податкової декларації з відміткою
податкового органу про її прийняття було надано відділенню Державного
казначейства України у м. Суми.

З
12.11.2007 р. по 16.11.2007р. була проведена позапланова виїзна документальна
перевірка з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування
податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за серпень 2007р..
Результати перевірки були викладені в акті від 16.11.2007р. за
№7349/17-1108/НОМЕР_1" Про результати позапланової невиїзної
документальної перевірки ПП ОСОБА_1, ІПН-НОМЕР_3, з питань достовірності
нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий
рахунок за серпень 2007р.". Відповідно до вказаного акту заявлена сума
бюджетного відшкодування була підтверджена у розмірі 32691,00 грн.

Вимогами
підпункту 7.7.5. пункту 7.7. статті 7 Закону України "Про податок на
додану вартість" № 168/97-ВР від 03.04.1997р. передбачено, що протягом 30
днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган
проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних.
За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства,
податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну
перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування
такого бюджетного відшкодування.

Податковий
орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати
органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає
відшкодуванню з бюджету.

У
підпункті 7.7.6. пункту 7.7. статті 7 зазначено, що на підставі отриманого
висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає
платнику податку зазначену у ньому суму бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок
платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після
отримання висновку податкового органу.

Крім
того у підпункті 7.7.10. пункту 7.7. статті 7 Законом передбачено, що джерелом
сплати бюджетного відшкодування (у тому числі бюджетного боргу) є загальні
доходи Державного бюджету України. Забороняється обумовлювати або обмежувати
виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих
від цього податку в окремих регіонах України.

Заперечуючи
позовним вимогам в цій частині, відповідач, незважаючи на його ж висновки,
викладені у вищевказаних актах перевірки, посилається на те, що у позивача
відсутнє право відшкодування податку на додану вартість, виходячи із змісту
п.п. 11.21, 11.29 ст. 11  Закону України
«Про податок на додану вартість»  та
Постанови Кабінету Міністрів України від 2803.2007 р. № 596 «Про внесення змін
до Постанов Кабінету Міністрів України» від 26.02.1999р. № 271 і від
12.05.1999р. № 805». З цим не можна погодитися, виходячи із наступного.

Вид
підприємницької діяльності позивача - розведення свиней, його покупці-переробні
підприємства, продаж м'яса здійснюється живою вагою. Як вже зазначалося, ці
господарські операції оподатковуються  за
нульовою  ставкою відповідно до п.п.
6.2.6 п. 6.2 ст. 6 Закону України «Про податок на додану вартість».

Податкові
декларації з податку на додану вартість за липень та серпень 2007 р. складені у
відповідності до наказу Державної податкової адміністрації України від 30
травня 1997 року №166, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 9
липня 1997 року за №250/2054 із змінами та доповненнями "Про затвердження
форми податкової декларації та порядку її заповнення і подання".

Показники
податкових декларацій з податку на додану вартість за липень та серпень 2007
року були перевірені та у розмірі сум, що оспорюються, фактично підтверджені
результатами проведених позапланових документальних перевірок достовірності
нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на
розрахунковий рахунок про що повідомлялося суду у позовній заяві.

На
протязі 2007 року зміни до підпункту 6.2.6. пункту 6.2. статті 6. Закону
України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р. №168/97-ВР
не вносилися.

Також
в 2007 році не було змін до наказу Державної податкової адміністрації України
від 30 травня 1997 року №166, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України
від 9 липня 1997 року за №250/2054 із змінами та доповненнями "Про
затвердження форми податкової декларації та порядку її заповнення і
подання" щодо саме порядку складання податкових декларацій з податку на
додану вартість.

Щодо
посилань ДПІ на норми пунктів 11.21. та 11.29 статті 11 Закону України
"Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р. №168/97-ВР пунктом
11.21. статті 11 Закону передбачено, що до 1 січня 2008 року сума податку на
додану вартість, що повинна сплачуватися до бюджету переробними підприємствами
усіх форм власності за реалізовані ними молоко та молочну продукцію, м'ясо та
м'ясопродукти, у повному обсязі спрямовується виключно для виплати дотацій
сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам
молоко і м'ясо в живій вазі.

Сума
податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету
сільськогосподарськими підприємствами усіх форм власності за реалізовані ними
молоко, худобу, птицю, вовну, а також за молочну продукцію та м'ясопродукти,
вироблені у власних переробних цехах, повністю залишається у розпорядженні цих
сільськогосподарських підприємств і спрямовується на підтримку власного
виробництва тваринницької продукції та продукції птахівництва.

Порядок
нарахування і використання зазначених коштів встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Фізична
особа ОСОБА_1. не є ні переробним підприємством, ні сільськогосподарським
підприємством, саме на таких платників розповсюджується вищевказана норма.

Таким
чином, вимоги пункту 11.21. статті 11. Закону України "Про податок на
додану вартість" від 03.04.1997р. №168/97-ВР на операції з поставки свиней
живою вагою підприємцем ОСОБА_1. на м'ясопереробні підприємства не
розповсюджуються.

Положеннями
пункту 11.29. статті 11 вищевказаного Закону визначено, що до 1 січня 2008 року
зупинити дію пункту 7.7 статті 7, пунктів 10.1 і 10.2 статті 10 цього Закону в
частині сплати до бюджету податку на додану вартість щодо операцій з поставки
товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім
підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної
сільськогосподарської сировини, за винятком операцій з поставки переробним
підприємствам молока та м'яса живою вагою, що здійснюються
сільськогосподарськими товаровиробниками незалежно від організаційно-правової
форми та форми власності, в яких сума, одержана від поставки
сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки
за попередній звітний (податковий) рік, становить не менше 50 відсотків
загальної суми валового доходу підприємства.

Для
новостворених сільськогосподарських товаровиробників різних форм власності
питома вага сільськогосподарської продукції в загальній сумі валового доходу
підприємства в поточному році визначається за даними звітного періоду.

Зазначені
кошти залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників і
використовуються ними на придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого
призначення. У разі нецільового використання акумульованих коштів вони
стягуються до Державного бюджету України в безспірному порядку.

Порядок
акумуляції та використання зазначених коштів визначається Кабінетом Міністрів
України.

Таким
чином, норми пункту 11.29 статті 11. Закону України "Про податок на додану
вартість" від 03.04.1997р. №168/97-ВР не розповсюджуються на операції з
поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, що здійснюються
сільськогосподарськими товаровиробниками, та не зупиняють дію пункту 7.7. статті
7 Закону для операцій з поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою
вагою, які здійснював підприємець.

В
преамбулі постанови КМУ від 26.02.1999р. №271 " Про Порядок акумуляції та
використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками
- платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт,
послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів),
виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської
сировини" зазначено, що з метою підтримки сільськогосподарських
товаровиробників та відповідно до пункту 11.29 статті 11 Закону України
"Про податок на додану вартість" Кабінет Міністрів України затвердив
Порядок акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими
товаровиробниками - платниками податку на додану вартість щодо операцій з
продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім
підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної
сільськогосподарської сировини.

В
преамбулі Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.1999р. №805 "Про
Порядок нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати
дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за поставлені ними переробним
підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі" зазначено, що з метою
підтримки сільськогосподарських виробників тваринницької продукції та
своєчасного перерахування їм дотацій за поставлені переробним підприємствам
молоко та м'ясо в живій вазі, відповідно до пункту 11.21 статті 11 Закону
України "Про податок на додану вартість" Кабінет Міністрів України
ПОСТАНОВЛЯЄ затвердити Порядок нарахування, виплат і використання коштів,
спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за
поставлені ними переробним підприємствам молоко і м'ясо в живій вазі.

Аналіз
норм пунктів 11.21. та 11.29. статті 11 Закону показав, що положення цих
пунктів не розповсюджуються на податковий облік податку на додану вартість при
здійсненні операцій з поставки м'яса живою вагою на переробні підприємства,
саме які і здійснював підприємець ОСОБА_1.

Виходячи
з викладеного, можна зробити висновок, що порядок складання податкових
декларацій з податку на додану вартість та проведення розрахунків з бюджетом по
податку на додану вартість підприємцем ОСОБА_1. не регулюється положеннями
постанов КМУ від 26.02.1999 р. №271 та від 12.05.1999р. №805.

Крім
того,  відповідач робить висновок про те,
що суми від'ємного значення податку на додану вартість, що виникли у
сільськогосподарських товаровиробників в результаті здійснення операцій з
поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою за нульовою
ставкою, включаються до спеціальної декларації, за якою не здійснюються
розрахунки з бюджетом.

Такий
висновок податкового органу є помилковим за наступних обставин.

Порядок
складання податкових декларацій з податку на додану вартість визначений наказом
Державної податкової адміністрації України від ЗО травня 1997 року №166,
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 9 липня 1997 року за
№250/2054 із змінами та доповненнями "Про затвердження форми податкової
декларації та порядку її заповнення і подання ".

Пунктом
1.2. статті 1 вищевказаного наказу ДПАУ передбачено, що декларація подається до
податкового органу за місцем реєстрації особою, яка зареєстрована платником
податку на додану вартість згідно з вимогами Закону України від З квітня 1997
року N 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" .

Платники
податку, у яких згідно з чинним законодавством (пункти 11.21, 11.29 Закону)
суми податку на додану вартість повністю залишаються у розпорядженні цих
платників податку для цільового використання, подають податкову декларацію з
податку на додану вартість (скорочену). До такої податкової декларації
включаються лише ті операції, що стосуються спеціальних режимів, установлених
указаними пунктами.

Виходячи
з викладеного, вимоги податкового органу щодо відображення платником ОСОБА_1.
операцій з поставки м'яса живою вагою на переробні підприємства у скороченій
податковій декларації з податку на додану вартість, є такими, що порушують
положення підпунктів 6.2.6. пункту 6.2. статті 6 , пункту 7.7. статті 7,
пунктів 11.21 та 11.29 статті 11 Закону України "Про податок на додану
вартість" від 03.04.1997р. №168/97-ВР, пункту 1.2. статті 1 наказу Державної
податкової адміністрації України від 30 травня 1997 року №166, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України від 9 липня 1997 року за №250/2054 із змінами та
доповненнями "Про затвердження форми податкової декларації та порядку її
заповнення і подання".

Отже,
і в цій частині позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Згідно
ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України витрати по сплаті судового
збору в сумі 808 грн. відшкодовуються позивачу з державного бюджету.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 162, 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задовольнити.

2.          Стягнути з Державного бюджету
(рах.0008, код платежу 14010200, банк ГДКУ в Сумській області, МФО
837013, код ЗКПО 23635072) на користь
приватного підприємця ОСОБА_1(м. АДРЕСА_1, і.к. НОМЕР_3) 80763,59 грн.
бюджетного відшкодування  з податку на
додану вартість.

3.          Стягнути з Державного бюджету (УДК
Сумської області, МФО 837013, код 23636315) на користь  приватного підприємця ОСОБА_1(м. АДРЕСА_1,
і.к. НОМЕР_3) 807,63 грн. витрат по сплаті судового збору

4.          Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає
законної сили після закінчення цього строку.

5.          Заява про апеляційне оскарження постанови
подається протягом 10 днів з дня її складення у повному обсязі. Апеляційна
скарга на постанову подається протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

6.          Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ
І.В.МАЛАФЕЄВА

В
судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний
текст постанови підписаний 28.01.2008
р.