ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2008 р.

№ 2-24/451-2006 (2-1/15793-05)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

Кравчука Г.А.

суддів:

Мачульського Г.М.

Шаргала В.І.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Кримський содовий завод"

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду

від

08.11.2007р.

у справі

№ 2-24/451-2006

Господарського суду

Автономної Республіки Крим

за позовом

Приватного підприємства "Діоніс"

до

Відкритого акціонерного товариства "Кримський содовий завод"

про

стягнення заборгованості

за участю представників

- позивача:

Біда В.А. (довіреність від 30.03.07)

- відповідача:

1) Пономарьов С.А. (довіреність від 08.01.08)

2) Базилевський С.Б. (довіреність від 03.01.08), -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувшись з позовом, з врахуванням змін, просив стягнути з відповідача заборгованість, у зв’язку з невиконанням останнім зобов’язань що виникли на підставі договору №21/1709 від 21.12.2001р.

Оскарженою постановою суду апеляційної інстанції (колегія суддів Горошко Н.П. головуючий, Голик В.С., Плут В.М.) залишено без змін рішення місцевого господарського суду (суддя Колосова Г.Г.), яким вказаний позов задоволено частково, постановлено стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Кримський содовий завод" на користь Приватного підприємства "Діоніс" 542281,30 грн. заборгованості, 2173,20 грн. витрат за проведення експертизи, 5422,81 грн. державного мита, 85,48 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині стягнення 26742,93 грн. заборгованості провадження у справі припинено. В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач просить вказані судові рішення скасувати і припинити провадження у справі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.

Переглянувши у касаційному порядку судове рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (ч.1). Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази (ч.2).

Статтею 111-10 цього кодексу визначено підстави для скасування або зміни рішення або постанови. Згідно цієї норми підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Під час розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції таких підстав не встановив.

Як встановлено судами підставами для часткового задоволення позову є наявність заборгованості у відповідача перед позивачем за результатами виконання договору №21/1709 від 21.12.2001р., умовами якого передбачено що оплата за виконані роботи здійснюється в тому числі і шляхом перерахування грошових коштів.

Дослідженими судами доказами (в тому числі і висновком експерта) підтверджено що заборгованість відповідача перед позивачем за вказаним договором становить 542281,30 грн. При цьому спростовуючи висновки експертизи №62 від 18.12.2006р., суди виходили з того, що експертне дослідження здійснено без первинних бухгалтерських документів у зв’язку з чим експерт не мав можливості встановити всі обставини.

Відповідно ж до висновку №1 від 12.06.2007р. повторної судово-економічної експертизи експертом було досліджено всі необхідні первинні бухгалтерські документи.

За вказаних обставин суди виконали приписи процесуального закону щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків господарських судів не спростовують.

Посилання в касаційній скарзі на те, що господарські суди прийняли рішення та постанову, що стосуються прав і обов'язків осіб, які не були залучені до участі в справі, із вказівкою при цьому на договори уступки вимоги, як на підставу для задоволення вимог, викладених в касаційній скарзі, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, а відтак не можуть бути підставою для задоволення касаційної скарги.

Так, як встановлено судами, з договорів уступки вимоги №21/1591 від 14.11.2002р. (т.1 а.с.106), та №21/1449 від 17.10.2002р. (т.1 а.с.105), вбачається, що кредитором передано, а новим кредитором прийнято право вимоги суми за договором №622-21-1703 від 18.12.01р.

В даній же справі спірні правовідносини сторін виникли з приводу виконання зобов’язань за договором №21/1709 від 21.12.2001р.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, вказаних висновків господарських судів не спростовують.

Наведеним спростовуються доводи, викладені в касаційній скарзі щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Посилання особи, що подала касаційну скаргу на пропуск позивачем строку позовної давності на момент пред'явлення позову, правомірно судом апеляційної інстанції визнані необґрунтованими, що встановлено цим судом шляхом дослідження всіх обставин справи, зокрема актів за період з травня 2002 року по жовтень 2002 рік, позовної заяви, яка була подана 16 жовтня 2005 року. При цьому суд виходив з того, що строки розрахунків між сторонами не узгоджені.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та частково зводяться до необхідності додатково перевірити докази, досліджені судами, що, відповідно до приписів ст.111-7 ч.2 ГПК України, суд касаційної інстанції не має права зробити.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, відсутні підстави для висновку щодо порушення суб'єктивних прав особи, що подала касаційну скаргу, які б потребували правового захисту.

За вказаних обставин суди попередніх інстанцій дійшли вичерпних юридичних висновків щодо встановлених обставин справи і правильно застосували до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, а відтак постанова суду апеляційної інстанції є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п. 1, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Кримський содовий завод" залишити без задоволення, а постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 08.11.2007р. у справі № 2-24/451-2006 Господарського суду Автономної Республіки Крим –без змін.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

С у д д і Г.М.Мачульський

В.І. Шаргало