АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
Справа  № 7/9
ПОСТАНОВА

м. Львів

Львівський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
- судді                                                  Галушко Н.А.

суддів
Краєвської М.В.

Орищин
Г.В.

отримавши
апеляційну скаргу
фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, м.Рівне б/н від 29.02.2008р.

на
рішення господарського
суду Рівненської області від 15.02.2008р.

у
справі №7/9

за
позовом: закритого
акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»за місцезнаходженням
Рівненської філії Приватбанку, м.Рівне

до відповідача фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1, м.Рівне

про стягнення 105 991,74грн.

За
участю представників сторін:

від
позивача -не з»явився

від
відповідача -не з»явився

Рішенням
господарського суду Рівненської області від 15.02.2008р. у справі №7/9 (суддя
Тимошенко О.М.) задоволено позовні вимоги закритого акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк»за місцезнаходженням Рівненської філії
Приватбанку, м.Рівне: стягнено з підприємця ОСОБА_1 . на користь позивача
заборгованість в сумі 105 991,74грн., витрати по сплаті державного мита в сумі
1 059,91грн., витрати на оплату послуг з інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу в сумі 118,00грн.

Фізичною
особою -підприємцем ОСОБА_1. подано апеляційну скаргу б/н від 29.02.2008р. до
Львівського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення суду скасувати,
прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, посилаючись на те, що рішення
прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме,
незважаючи на поважні причини неявки скаржника до суду, він був позбавлений
судом права обґрунтувати свої заперечення поданими у судовому засіданні
доказами, а скаржник посилається на те, що він не порушив умов кредитного
договору та вчиняв всі належні дії, спрямовані на недопущення порушення умов
договору.

Розглянувши
матеріали справи, апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції встановив
наступне:

Між ЗАТ
КБ "Приватбанк" (Рівненська філія) та приватним підприємцем
Мартинюком Олексієм Петровичем 31.10.2006р. укладено кредитний договір № 1636.

Відповідно
до умов договору банк зобов'язувався надати позичальнику (відповідачу) кредит у
вигляді відновлюваної кредитної лінії з лімітом 100 000,00грн. на придбання
партії товарів та фінансування поточної господарської діяльності в обмін на
зобов'язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати відсотків,
винагороди, в обумовлені цим договором строки. Термін повернення кредиту 30
жовтня 2007 року.

Розділом
4 договору визначено порядок розрахунків, сплата відсотків за користування
кредитними коштами.

У
визначений договором строк строк відповідач отримані кредитні кошти не
повернув, відсотків за користування кредитом не сплатив.

Як
вабчається із матеріалів справи, а саме відповідно до розрахунку суми боргу,
наданого позивачем, станом на 26.12.2007р. за відповідачем рахується
прострочена заборгованість по кредиту в сумі 98 227,41 грн., відсотки в сумі 5
588,59 грн., пеня в сумі         2 175,74
грн. Всього заборгованість складає 105 991,74грн.

Як
зазначає суд першої інстанції, з метою добровільного врегулювання спору на
адресу відповідача направлялась претензія №9327 від 27.11.2007р., яка останнім
залишена відповіді та задоволення.

Відповідно
до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків
є договори та інші правочини.

Згідно із
ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або
утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання
його обов'язку.

Відповідно
до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно
до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із
ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо
договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом
тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не
встановлено договором.

Відповідно
до ч.1 чт.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Твердження
відповідача про те, що суд першої інстанції, розглянув справу в одному судовому
засіданні є помилковим і не береться судовою колегією до уваги, оскільки
розгляд справи відкладався для надання можливості відповідачу подати докази в
обгрунтування заперечення на позовні вимоги.

Окрім
того, суд апеляційної інстанції переглядає справи за правилами розгляду цих
справ у першій інстанції та користується правами, наданими суду першої
інстанції.

Відповідно
до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд
за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.
Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх
подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і
перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у
повному обсязі.

Відповідачем
не подано ні суду першої інстанції, ні апеляційної інстанції доказів, які б
підтверджували виконання зобов»язань по кредитному договору.

За таких
обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що рішення
господарського суду Рівненської області прийняте із дотриманням норм
законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для його
зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись
ст.ст. 98, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И
В:

1.          Рішення господарського суду Рівненської області від
15.02.2008р. у справі №7/9 залишити без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може
бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Справу направити у господарський суд Рівненської області.

Головуючий-суддя
Галушко Н.А.

Суддя
Краєвська М.В.

Суддя
Орищин Г.В.