ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2008 р.           Справа 14/259-07

Господарський суд Вінницької області у складі: судді Залімського І.Г., при секретарі судового засідання Пилипчаку О.І., з участю представників сторін:

позивача - Вуйко С.Б.

відповідача - не з’явився

розглянувши в приміщенні суду справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія Вінницяобленерго»в особі структурної одиниці «Калинівські електричні мережі»(юридична адреса: вул. 1 Травня, 2, м. Вінниця, 21100; поштова адреса: вул. Промислова, 14, м. Калинівка, Вінницька область, 22400) до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога»(с. Лісова Лисіївка, Калинівський район, Вінницька область, 22464) про стягнення 17163,79 грн.

ВСТАНОВИВ :

Посилаючись на умови договору №13 від 15.06.07, ВАТ «АК «Вінницяобленерго»в особі структурної одиниці «Калинівські електричні мережі»просить стягнути з ТОВ «Перемога»17163,79 грн., в тому рахунку 16677,89 грн. боргу, 156,01 грн. інфляційних втрат, 52,08 грн. 3% річних, 277,81 грн. пені.

Представником позивача заявлено клопотання про незастосування технічної фіксації судового процесу, яке підлягає задоволенню як таке, що не суперечить вимогам ч.7 ст.81-1 ГПК України.

В судовому засіданні 15 січня 2008 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог на суму 1011,33 грн., в тому рахунку в частині донарахованої пені –на 241,25 грн., інфляційних нарахувань –на 724,85 грн. та 3% річних –на 45,23 грн.

Відповідач витребувані судом докази не надав, в судове засідання не з’явився, свого повноважного представника в суд не направив. Про дату і час розгляду справи відповідач був повідомлений ухвалами суду від 03.12.07, від 15.01.08, які направлені відповідачу рекомендованою кореспонденцією. Водночас, в листі №2 від 24.01.08 відповідач позовні вимоги не визнав, зазначивши, пеню, інфляційні та 3% річних нараховано за угодою про реструктуризацію, оплату по якій відповідач проводив вчасно, а решта заявленої до стягнення суми - 11182,49 грн. - нараховано позивачем в односторонньому порядку за самохід лічильника в дитячому садку.

З огляду на належне повідомлення відповідача про дату і час слухання справи та відсутність клопотання останнього про відкладення її розгляду, справа розглядається без участі представника відповідача за наявними у справі документами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, надавши їм юридичну оцінку, суд з’ясував наступне.

15 червня 2007 року між сторонами укладено договір №13 на користування електричною енергією (далі - Договір), відповідно до п.1.1 якого, Постачальник (позивач по справі) подає електричну енергію Споживачу (відповідачу по справі) для забезпечення потреб електроустановок відповідача, а той в свою чергу оплачує позивачу вартість використаної електричної енергії в порядку встановленому Додатком №3 (а.с. 11).

Згідно Додатку №10 до Договору (а.с.13), розрахунок за відпущену електроенергію, включаючи субспоживачів, проводиться в наступних місцях встановлення електролічильників: в господарстві (ЗТП-438, лічильник №67947), в тракторній бригаді (ТП-425, лічильник №632167), в МТФ (ТП-42, лічильник №67946), в приміщенні дитячого садка (лічильник №00254), в тому числі через лічильник №67947 - субабонент АТС (лічильник №7987424).

Позивач свої зобов’язання згідно умов Договору виконав, забезпечивши вказані об’єкти відповідача електричною енергією на загальну суму 16677,89, що підтверджується рахунком за електроенергію №28447/1 від 17.07.07 (а.с.16), який одержано відповідачем 18.10.07 (повідомлення про вручення поштового відправлення №22160 від 18.10.07 –а.с. 18).

Відповідач своїх зобов’язань щодо оплати за спожиту ним електроенергію не виконав, вказаний вище рахунок не оплатив.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, відповідачем при поданні звіту за спожиту в червні 2007 року електроенергію показники лічильника №002454, що розташований в приміщенні дитячого садку, відображено без змін. Разом з тим, нарядом на зняття, установку лічильників від 22.06.07 виявлено зміну протягом місяця показників лічильника №002454 та встановлено факт заниження на 976 КВт його показників.

Посилання відповідача, як на підставу відмови в задоволені позову, на те, що з 1990 року дитячий садок був замкнений, показники лічильника не змінювались з 2001 року і їх заносили в поточні звіти без змін, а заявлену до стягнення суму позивачем нараховано в односторонньому порядку за самохід лічильника, суд вважає необґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.5 Договору, постачальник припиняє постачання електричної енергії у разі звільнення Споживачем займаного приміщення, реорганізації, ліквідації (у тому числі банкрутства), відчуження в будь-який спосіб. Однак, відповідачем не надано доказів відчуження приміщення дитячого садку та відповідного повідомлення постачальника у 20-денний строк про звільнення приміщення, а, отже, розрахунок за спожиту на об’єкти відповідача має проводитись відповідно до умов Договору. До того ж, самим Договором №13 від 15.06.07, зокрема Додатком №10 до нього, одним з об’єктів електропостачання визначено саме дитячий садок.

Недоведеними суд вважає і твердження відповідача про самохід лічильника №002454, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження даної обставини, зокрема в матеріалах справи відсутній акт про самохід лічильника та/або докази направлення його на експертизу і відповідний експертний висновок.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 527 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи визначення Договором термінів виконання зобов’язань, та зважаючи, що відповідач після його спливу не розрахувався з позивачем, з огляду на те, що станом на день розгляду справи в суді відповідачем не надано доказів погашення боргу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення 16677,89 грн. основного боргу підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач у своєму позові заявив до стягнення 880,86 грн. інфляційних втрат, 97,31 грн. 3% річних, 519,06 грн. пені.

Відповідно до п.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, якщо це встановлено договором або законом. Частиною другою ст. 551 Кодексу визначено, що, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 4.2.1. Договору, за прострочення виконання грошових зобов’язань, боржник сплачує кредитору пеню в розмірі 1% але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент виникнення заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Твердження відповідача що підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних відсутні, оскільки їх нараховано за угодою про реструктуризацію, оплату по якій відповідач проводив вчасно, спростовується матеріалами справи та наданим позивачем розрахунком позовних вимог (а.с.19).

Враховуючи, що розрахунок 397,31 грн. 3% річних та 519,06 грн. позивачем здійснено згідно вимог діючого законодавства та у відповідності до матеріалів справи, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, вимоги щодо стягнення 880,86 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню частково в сумі 877,17 грн. В задоволенні вимог в частині стягнення 3,69 грн. інфляційних втрат слід відмовити як безпідставно заявлених у зв’язку з їх помилковим обрахуванням.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об‘єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, відповідають обставинам справи та наявним матеріалам, у зв’язку з чим позов підлягає задоволенню відповідно до чинного законодавства та у межах заявлених вимог частково в сумі 18171,43 грн.

Судові витрати, відповідно до положень ст. 49 ГПК України, підлягають покладенню на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.33, 34, 36, 43, 44, 49, ст. 82-84, 115, 116 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково в розмірі 18171,43 грн.

2. У задоволенні позову в частині стягнення 3,69 грн. інфляційних втрат відмовити.

3. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога" (с. Лісова Лисіївка, Калинівський район, Вінницька область, 22464, ) 16677,89 грн. (шістнадцять тисяч шістсот сімдесят сім гривень 89 копійок) боргу, 877,17 грн.(вісімсот сімдесят сім гривень 17 копійок) інфляційних втрат, 97,31 грн. (дев’яносто сім гривень 31 копійка) 3% річних, 519,06 грн. (п’ятсот дев’ятнадцять гривень 06 копійок) пені, 181,71 грн. (сто вісімдесят одна гривня 71 копійка) відшкодування витрат пов’язаних зі сплатою державного мита та 117,98 грн. (сто сімнадцять гривень 98 копійок) відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь Відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія Вінницяобленерго" (вул. 1 Травня, 2, м. Вінниця, 21100, ) в особі структурної одиниці "Калинівські електричні мережі" ( вул. Промислова, 14, м. Калинівка, Вінницька область, 22400, ).

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення надіслати сторонам.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано

відповідно до вимог ст.84 ГПК України 30 січня 2008 р.

Суддя