ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

24.01.08р.

Справа № А38/2-08

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СІРІУС ПЛЮС", м. Дніпропетровськ

до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Дніпропетровськ

про скасування рішення

Суддя Бишевська Н.А.

Секретар судового засідання Бикова А.О.

Представники:

Від позивача: Пасько О.М. дов. від 15.01.08 р.

Від відповідача: Брага Л.М. дов. № 07-08/7997 від 26.12.07 р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СІРІУС ПЛЮС", м. Дніпропетровськ (далі –позивач) звернулося з позовом до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Дніпропетровськ (далі –відповідач) і просить суд скасувати рішення виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду від 10.09.2007р. № 854/09 про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті Ф4-ФСС з ТВП сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

17.01.2008 року Позивачем надано заяву про зміну позовних вимог, згідно якого позивач просить скасувати рішення виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду від 10.09.2007р. № 854/09 в частині неприйняття до заліку виплачених працівникам сум в розмірі 14 785, 00 грн. та в частині накладення штрафу на неприйняті до заліку суми в розмірі 7 437, 50 грн.

Відповідач проти задоволення позовних вимог позивача заперечує, зазначаючи у відзиві на позовну заяву на їх безпідставність, оскільки відповідачем правомірно не прийняті до заліку витрати у розмірі 14 875,0 грн. та накладена штрафна (фінансова) санкція в сумі 7 437,5 грн. (всього 22 312,5 грн.).

Справа розглядається за наявними в ній документами.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд

В с т а н о в и в :

Рішення № 854/09 винесено директором виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду на підставі акту перевірки № 175 від 27.08.2007р.

Спеціалістами Відповідача було проведено позапланову перевірку правильності нарахування, сплати страхових внесків та цільового використання коштів ФСС з ТВП Позивачем за період з 01.03.2006р. по 01.07.2007р.

За матеріалами акту перевірки протягом 20 календарних днів директором виконавчої дирекції відділення Фонду було винесено Рішення № 854/09 від 10.09.2007р., яким, зокрема, не прийнято до заліку витрат у розмірі 14 875,0 грн., накладена штрафна (фінансова) санкція в сумі 7 437,5 грн. (всього 22 312,5 грн.).

Суд відмовляє Позивачу в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Згідно пп.1, 2 роз'яснень Президії Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів від 26.01.2000р. № 02-5/35, акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Згідно п.3 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»від 18.01.2001 р. № 2240 (далі - Закон України № 2240) страховик має право здійснювати перевірку правильності нарахування і повноти сплати страхових внесків та використання страхових коштів на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання. Відповідно до п. 1.2 "Інструкції про порядок проведення ревізій та перевірок по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності", затвердженої правлінням Фонду від 19.09.2007р. № 38 (далі - Інструкція № 38), ревізія - це метод документального контролю за фінансово-господарською діяльністю страхувальника в частині нарахування та витрачання коштів Фонду, достовірністю обліку та звітності. За наслідками ревізії складається акт ревізії.

Інструкцією № 38 передбачено порядок оскарження рішення про застосування фінансових та штрафних санкцій до страхувальника. Скориставшись своїм правом, Позивач направив скаргу на Рішення № 854/09 від 10.09.2007р. до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, яке знаходиться в м. Києві і є органом Фонду вищого рівня. За результатами розгляду скарги прийнято рішення, яким Виконавча дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відмовила Позивачеві в задоволенні скарги щодо скасування оскаржуваного Рішення № 854/09.

Щодо підстав правомірності понесення Позивачем витрат на виплату допомоги при народженні дитини двом працівникам, вказаних в позовній заяві, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України № 2240 „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням” право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням мають застраховані громадяни України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення).

Крім того, згідно ч. 1 ст. 40 Закону № 2240 право на допомогу при народженні дитини мають застраховані особи (один з батьків дитини).

Таким чином, законодавець виділяє два головних критерії для виплати зазначеної допомоги, а саме: 1) виплата допомоги проводиться за основним місцем роботи; 2) виплата здійснюється виключно в період роботи працівника.

Відповідно до п. 9 ст.2 Закону № 2240 страховий випадок - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення або соціальних послуг за Законом України № 2240. Скидан Юрій Володимирович на момент настання страхового випадку, тобто народження дитини - 03.03.2006р., не працював (згідно запису в трудовій книжці звільнений з попереднього місця роботи 17.01.2006 р. і прийнятий до ТОВ "СІРІУС ПЛЮС" лише 01.04.2006р.), Лазоренко Юрій Миколайович на день народження дитини - 26.02.2006р. - також не працював (згідно запису в трудовій книжці звільнений з попереднього місця роботи 01.02.2006 р. і прийнятий до ТОВ "СІРІУС ПЛЮС" лише 01.03.2006р.), тобто не були особами застрахованими в органах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про державну допомогу сім’ям з дітьми»(надалі –Закон № 2811-ХІІ) та п.10 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім’ям з дітьми», затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 27.12.2001 р. №1751 (надалі –Порядок), одноразова допомога при народженні дитини надається одному з батьків, не застрахованому в системі загальнообов’язкового державного соціального страхування. У разі коли непрацююча особа, яка отримує одноразову допомогу при народженні дитини в органі праці та соціального захисту населення, виявила бажання працювати, виплата цієї допомоги продовжується зазначеним органом до закінчення строку її призначення.

Таким чином, у випадку, якщо на дату народження дитини батьки не працювали, то допомога при народженні дитини одному із них призначається та виплачується в органах соціального захисту населення за рахунок державного бюджету, а не коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Згідно п. 8.7 "Інструкції про порядок надходження, обліку та витрачання коштів Фонду", затвердженої постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26.06.2001р. № 16 (далі - Інструкція № 16), витрати коштів Фонду, які були проведені з порушенням законодавства і заподіяли йому збитки, не приймаються до заліку (14 875,0 грн.). Відповідно до ст. 30 Закону України № 2240 за порушення порядку витрачання страхових коштів несе відповідальність страхувальник. Цією статтею передбачено накладення штрафу у розмірі 50 % належної до сплати суми страхових внесків, тобто на суму 14875,0 грн. штраф 7 437,5 грн. (14 875,0 грн.*50%).

У зв’язку з цим суд, приймаючи до уваги зазначені вище обставини, не вбачає правових підстав для задоволення уточненого адміністративного позову позивача.

Згідно вищезазначеного, керуючись ст. ст. 87, 94, 98, 158-163 КАС України, господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу Адміністративного судочинства України та оскаржується в порядку і строки відповідно до ст. 186 Кодексу Адміністративного судочинства України.

Суддя Бишевська Н.А.

Постанова в повному обсязі складена 19.02.08 р.