ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІШЕННЯ

"20" жовтня 2008 р.

справа № 5020-1/026-5/355

За
позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1(АДРЕСА_1)

до Промислово-інвестиційної
фірми „БЛБ „ЛТД” (61012, м. Харків, вул. Червоножовтнева, 7)

третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Комунальне
підприємство „Бюро технічної інвентаризації та державної реєстрації об'єктів
нерухомого майна міста Севастополя” Севастопольської міської Ради (99001,
м. Севастополь, вул. Папаніна, 1-а),

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне
управління земельних ресурсів в м. Севастополі (99011, м. Севастополь,  вул. Демидова, 13),

Державне підприємство
“Севастопольське досвідне лісомисливське господарство” (99043,
м. Севастополь, вул. Новикова, 60-а)

про
визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,

Суддя Євдокимов
І.В.

Представники сторін:

Позивач - ОСОБА_1, свідоцтвоНОМЕР_1
від 22.09.99,  ФОП ОСОБА_1;

Відповідач - не з'явився,  Проміслова-інвестиційна фірма " БЛБ
ЛТД";

Третя особа - не з'явився,  КП „Бюро технічної інвентаризації та
державної реєстрації об'єктів нерухомого майна міста Севастополя” СМР;

Третя особа - Ярош Сергій
Валерійович, довіреність №  243/12   від 28.08.08,  Головне управління земельних ресурсів в м.
Севастополі;

Третя
особа - не з'явився, ДП "Севастопольське дослідне лісомисливське
господарство";

Суть спору:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
(далі -Позивач) звернулась до господарського суду міста Севастополя з позовною
заявою до Промислово-інвестиційної фірми „БЛБ „ЛТД” (далі -Відповідач) про
визнання договору купівлі-продажу від 01.10.2005 дійсним та визнання права
власності на будиночок відпочинку, що розташований в м. Севастополі,
Севастопольська зона Південного берегу Криму, 33,   № 40/2.

Ухвалою від 03.06.2008 порушено
провадження у справі № 5020-5/026, її розгляд призначений на 10.06.2008, до
участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача залучено Комунальне підприємство „Бюро
технічної інвентаризації та державної реєстрації об'єктів нерухомого майна
міста Севастополя” Севастопольської міської Ради.

Ухвалою від 13.06.2008 до участі у
справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача залучено Головне управління земельних ресурсів в
м. Севастополі, Державне підприємство “Севастопольське дослідне лісомисливське
господарство”.

Розпорядженням голови
господарського суду міста Севастополя № 75 від 05.08.2008 справа 5020-1/026,
яка знаходилася у провадженні судді Алсуф'єва В.В.,  у зв'язку зі службовим відрядженням судді, а
також в цілях забезпечення дотримання строків розгляду справ, передбачених Господарським
процесуальним кодексом України, і відповідно до вимог Інструкції з діловодства
у господарських судах України, передана до провадження судді Євдокимова І.В.

Ухвалою суду від 06.08.2008 справа
прийнята до провадження суддею І.В. Євдокимовим.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відмова відповідача на нотаріальне посвідчення договору оренди порушує права
позивача.

Представники відповідача, третьої
особи - ДП "Севастопольське дослідне лісомисливське господарство" на
оголошення вступної та резолютивної частин рішення не з'явились, про причини
неявки суд не повідомили.

Представник третьої особи - КП
„Бюро технічної інвентаризації та державної реєстрації об'єктів нерухомого
майна міста Севастополя” Севастопольської міської Ради в судове засідання не з'явився,
проте звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність.

Представникам сторін в судовому
засіданні роз'яснені їх процесуальні права і обов'язки, передбачені ст. ст. 20,
22 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд, -

в с т а н о в
и в:

01.10.2005 між позивачем та
відповідачем укладений  договір
купівлі-продажу нерухомого майна -домоволодіння № 40/2, загальною площею 61,3
кв.м., розташованого у АДРЕСА_1.

Відповідно до умов договору
відповідач зобов'язався передати у власність позивача вказану нерухомість, а
саме: будинок розташований на території бази відпочинку „Мис Айя”.

Ціна об'єкту складає 600,00 грн.

01.10.2008 сторони уклали акт
прийому-передачі вказаного нерухомого майна, при цьому будь-які документи на
земельну ділянку у позивача відсутні.

Розглянувши матеріали справи,
надані докази, вивчивши усі обставини справи, суд дійшов до висновку, що
позовні вимоги не підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного.

Земельні відносини в Україні регулюються
Земельним кодексом України і іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 80 Земельного
кодексу України, ст.ст. 373, 374 Цивільного кодексу України, суб'єктами права
власності на землю є:  громадяни та
юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які
реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, -
на землі комунальної власності;  держава,
яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі
державної власності. Земля є основним національним багатством, що перебуває під
особливою охороною держави.

Право власності на землю
гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку)
набувається і здійснюється відповідно до закону.  Право власності на земельну ділянку
поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні
об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на
простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні
для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Згідно зі ст. 83 Земельного кодексу
України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл,
селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності,
а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної
власності.

Відповідно до ст.ст. 23, 24, 29
Закону України „Про планування і забудову територій” забудова територій
передбачає здійснення нового будівництва, реконструкції, реставрації,
капітального ремонту, впорядкування об'єктів містобудування, розширення та
технічного переоснащення підприємств (далі - будівництво). Будівництво об'єктів
містобудування здійснюється згідно з законодавством, державними стандартами,
нормами та правилами, регіональними і місцевими правилами забудови,
містобудівною та проектною документацією. Фізичні та юридичні особи, які мають намір
здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що
належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати від
виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міської
державної адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними
радами, дозвіл на будівництво об'єкта містобудування.

Дозвіл на виконання будівельних
робіт - це документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання
будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та
споруд, видачу ордерів на проведення земляних робіт. Дозвіл на виконання
будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного
контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів.

Згідно зі ст. 9 Закону України „Про
архітектурну діяльність”, будівництво (нове будівництво, реконструкція,
реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до
затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил,
місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статтею 24
Закону України "Про планування і забудову територій".

Пунктом 7.5 Тимчасових правил
використання та забудови території м. Севастополя, затверджених рішенням
Севастопольської міської Ради № 392 від 18.11.1999, початок будь-яких
будівельних робіт, в тому числі і реконструкція, капітальний ремонт,
благоустрій, озеленення, можливо тільки при дотриманні наступних умов:

-          наявність затвердженої у
встановленому порядку проектно-кошторисної документації;

-          дозвіл виконавчого органу на
будівництво;

-          дозвіл на виконання будівельних робіт
органів архітектурно-будівельного контролю;

-          дозвіл відповідних служб
адміністрації на право виконання земельних робіт;

-          наявність правовстановлюючих
документів на земельну ділянку.

Відповідно до п. 6.1 Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно,
затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №
7/5, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за №
157/6445, оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з
видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади,
органами місцевого самоврядування фізичним особам та юридичним особам на
новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна за
наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення
земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття
об'єкта і введення його в експлуатацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 376
Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме
майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 376
Цивільного кодексу України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Як вбачається із матеріалів справи,
будь-які документи на користування або володіння земельної ділянкою та акт
комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію у сторін відсутні.

Крім того, як вбачається із пояснень
ДП “Севастопольське дослідне лісомисливське господарство” земельна ділянка, на
якої розташований спірний об'єкт (відповідно до п. 1.5 Положення про
ландшафтний заказник загальнодержавного значення „Мис Айя”) входить до меж
ландшафтного заказника загальнодержавного значення „Мис Айя”, та відноситься до
земель  природно-заповідного фонду
України.

Відповідно до п. 3.1 вказаного
Положення на території заказника забороняється будь-яка діяльність, яка
суперечить цілям і завданням, передбаченим цим Положенням, та законодавством
України.

Згідно з п.п. 3.3.1 Положення на
території заказника забороняється будь-яке будівництво, яке може вплинути на
зміну характеру місцевості, ландшафту, та не пов'язано з охороною заказника.

Аналіз норм діючого законодавства
України щодо права власності та наявних у матеріалах справи документів, а також
враховуючи відсутність передбачених діючим законодавством документів, дозволяє
суду дійти висновку що, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України при відмові в позові судові витрати покладаються
на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 22, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

У позові відмовити повністю.

Суддя
І.В. Євдокимов

Рішення
оформлено

згідно
з вимогами

ст.
84 ГПК України

та
підписано

27.10.2008

Розсилка:

1.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

2. Промислово-інвестиційна фірма
„БЛБ „ ЛТД” (61012, м. Харків, вул. Червоножовтнева, 7)

3. Комунальне підприємство „Бюро
технічної інвентаризації та державної реєстрації об'єктів нерухомого майна
міста Севастополя” Севастопольської міської Ради (99001, м. Севастополь, вул.
Папаніна, 1-а)

4. Головне управління земельних
ресурсів в м. Севастополі (99011, м. Севастополь,  вул. Демидова, 13)

5. Державне підприємство
“Севастопольське досвідне лісомисливське господарство” (99043, м. Севастополь,
вул. Новикова, 60-а),

6.
справа

7.
наряд