донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

10.11.2008 р.                                                              справа №11/77

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

КульмінськаВ.В. за довіреністю,

від відповідача:

Миротадзе Д.Б. за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Управління Державної Служби Охорони при Головному Управлінні Міністерства Внутрішніх справ України в Донецькій області м.Донецьк

на рішення (ухвалу) господарського суду

Донецької області

від

09.10.2008 року

по справі

№11/77

за позовом

Управління Державної Служби Охорони при Головному Управлінні Міністерства Внутрішніх справ України в Донецькій області м.Донецьк

до

Державного підприємства "Макіїввугілля" м.Макіївка Донецької області

про

стягнення суми в розмірі 23700,00грн. по оплаті замовлених послуг, штрафу в розмірі 81156,00грн

В С Т А Н О В И В :

У липні 2008 року до господарського суду звернулось Управління Державної Служби Охорони при Головному Управлінні Міністерства Внутрішніх справ України в Донецькій області м.Донецьк (позивач) із позовом до Державного підприємства "Макіїввугілля" м.Макіївка Донецької області (відповідач) про стягнення заборгованості по оплаті замовлених послуг в розмірі 23700,00грн., штрафу в розмірі 81156,00грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 09.10.2008 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, але, в судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача визнав позовні вимоги в частині основного боргу та заявив клопотання про зменшення розміру штрафу до 10%.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем був укладений Договір на фізичну охорону об»єкта №26662/МК від 26.04.07року (Договір), згідно до якого відповідач доручає, а позивач починаючи з 26.05.07р. приймає на себе зобов»язання, на кошти отримані від відповідача, забезпечити фізичну охорону адмінбудівлі відповідача, що розташована за адресою м.Макіївка, пл. Радянська 2, позначеного на плані-схемі, надалі «Об»єкт»охоронниками міліції Макіївського МВДСО УДСО при ГУМВС України в Донецькій області у дні та години, вказані в дислокації.

Відповідно до п.2.1., 2.3. Договору порядок приймання (здавання) „Об’єкта” під охорону визначено узгодженою „Сторонами” Інструкцією про порядок прийому-здачі „Об’єкта” під охорону (Додаток №5). Об’єкт вважається прийнятим під охорону з того моменту як відповідальні особи „Сторін” зробили відповідний запис у „Журналі приймання-здавання „Об’єкту” (Додаток №4). В журнал приймання-здавання „Об’єкта” вносяться відомості про прийом-здачу під охорону „Об’єкта”, зауваження стосовно якості обсягу наданих охоронних послуг.

Умовами п.8.1., 8.3., 8.4. Договору сторони встановили, що сума договору та вартість послуг „Виконавця” визначена й узгоджена „Сторонами” дислокацією (додаток №1) та протоколом узгодження договірної ціни (додаток №3). Оплата замовлених послуг здійснюється „Замовником” на умовах внесення попередньої оплати, шляхом щомісячних платежів у розмірі визначеному дислокацією (додаток №1). Перший платіж „Замовник” повинен здійснити впродовж п’яти банківських днів після підписання „Сторонами” договору, усі наступні платежі „замовник” здійснює не пізніше п’яти днів до кінця поточного місяця. За бажанням „Замовника” допускається здійснення попередньої оплати і на більше тривалий період (п.8.4 Договору).

Строк дії Договору сторонами встановлено з дати його підписання до 31.08.2007р.

Відповідно до п.9.3. Договору в разі коли за 30 днів до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не висловить бажання припинити його дію, термін дії Договору вважається продовженим на один рік. Пролонгація договору оформляється без додаткових угод, шляхом підписання дислокації та протоколу узгодження договірної ціни.

Додатковою угодою №1 від 24.08.2007р. до Договору сторони продовжили термін дії Договору до 30.11.2007р. Пунктом 2 зазначеної Додаткової угоди сторони передбачили, що замовник буде здійснювати оплату замовлених послуг в порядку визначеному Договором шляхом перерахування сум узгоджених „Сторонами” в Дислокації від 01.09.2007р. Обсяг охоронних послуг в пролонгованому періоді договору Сторони визначили зазначеними угодами.

Додатковою угодою №1 від 01.11.2007р. до Договору встановлено, що дислокація та розрахунок вартості фізичної охорони від 01.09.2007р. додаток №1 до Договору вважати такими, що втратили чинність з 09:00 01.11.2007р. З 09:00 години 1.11.2007р. введено в дію розрахунок та дислокація, які з 01.11.2007р. будуть додатками №1 до договору № 26662/Мк від 26.05.2007р. Пунктом 1.2 зазначеної Додаткової угоди сторони встановили, що відповідач буде здійснювати оплату охоронних послуг у порядку обумовленому Договором шляхом щомісячного перерахування сум узгоджених „Сторонами” в Дислокації від 01.11.2007р.

Позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію №МК-0001498 від 08.07.08р. якою позивач вимагав оплатити виниклу заборгованість за Договором у розмірі 23700 грн.

Відповідач виставлену претензію не визнав та послався на те, що станом на 01.07.08р. в його бухгалтерському обліку зазначена заборгованість не числиться.

У зв»язку з наведеним позивач вимагає стягнути з відповідача заборгованість по оплаті замовлених послуг в розмірі 23700,00грн. та штрафу в розмірі 81156,00грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідач жодного разу не здійснив оплату замовлених ним послуг у відповідності до вимог Договору у зв»язку з чим ним були нараховані штрафні санкції. Крім того, позивач посилається на акт прийому-здачі виконаних послуг за лютий 2008р. за №МК-0001351 відповідно до якого позивач надав відповідачу послуги на загальну вартість 23700грн. які відповідачем оплачені не були.

Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечує та посилається на те, що на момент звернення позивача до суду сума боргу не була підтверджена належним чином.

За приписами ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Донецький апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції припустився помилки обґрунтовуючи своє рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення основного боргу з відповідача у сумі 23 700грн. посиланням на те, що складання актів прийому-здачі виконаних послуг не передбачено умовами Договору, та зробивши висновок про відсутність доказів надання послуг позивачем відповідачу у спірний період. Проте з таким висновком судова колегія погодитись не може з огляду на наступне.

Як вбачається, п. 8.9. Договору встановлено, що «Виконавець» за бажанням «Замовника», щомісячно в термін до 8 числа надає йому рахунки, податкові накладні, акти виконаних робіт, акти звірки розрахунків, а «Замовник»в обов»язковому порядку в продовж десяти днів після отримання повинен підписати (у разі потреби зі своїми зауваженнями) і повернути «Виконавцю»примірник акта виконаних робіт і акт звірки розрахунків.

На виконання зазначеного пункту Договору сторонами були складені та підписані акти прийому-здачі виконаних послуг по охороні №МК-0000489 за січень 2008р. на суму 25500грн. та №МК-0001351 за лютий 2008р. на суму 23700грн.

Позивачем були виставлені відповідачу рахунки-фактури на відповідні суми за надані послуги, однак відповідачем виставлений рахунок на суму 23700грн. сплачено не було.

Відповідно до п.9.3. Договору в разі коли за 30 днів до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не висловить бажання припинити його дію, термін дії Договору вважається продовженим на один рік. Пролонгація договору оформляється без додаткових угод, шляхом підписання дислокації та протоколу узгодження договірної ціни.

В матеріалах справи наявна дислокація на 2008р. із розрахунком до Договору на січень-лютий, що підписана лише позивачем.

Також позивачем надані акти прийому-здачі виконаних послух за січень-лютий 2008р., що містять посилання на Договір (підписані обома сторонами), зазначені в них суми співпадають із вказаними сумами в наданій позивачем дислокації та рахунках. Рахунок за січень 2008р. відповідачем оплачений.

В матеріалах справи наявний лист відповідача від 29.02.08р., яким позивача повідомлено про те, що Договір з 01.03.08р. укладатись не буде.

Отже відповідач зазначеними діями підтвердив факт продовження договірних правовідносин між сторонами у період січня-лютого 2008р.

Не підписання з боку відповідача дислокації на 2008р. та розрахунку до Договору з 01.01.08р. по 01.03.08р. не може бути прийнято судом у якості доказу відсутності договірних відносин між сторонами, оскільки зазначеними документами сторони погоджують лише вартість послуг, що надавались у відповідний період. Відповідна вартість визначена сторонами в актах приймання-здачі робіт.

Судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення основного боргу у сумі 23700грн. є помилковим та таким, що підлягає скасуванню. В скасованій частині слід прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення основної суми заборгованості у сумі 23700грн.

Умовами п.6.2. Договору встановлено, що у разі порушення зобов»язань, обумовлених пунктами 8.3,8.4, 8.6, 3.6.6, 7.1 Договору «Замовник»сплачує «Виконавцю»штраф (неустойку) у розмірі 10% від суми кожного невиконаного належним чином зобов»язання. У разі систематичності цих порушень (двух та більше разів) - «Замовник»сплачує «Виконавцю»штраф (неустойку) у розмірі 50% від суми кожного невиконаного належним чином зобов»язання.

Відповідач взяті на себе зобов»язання щодо вчасної оплати наданих послуг виконував не належним чином та прострочував здійснення платежів у зв»язку з чим на підставі пункту 6.2. Договору позивачем було нараховано відповідачу штраф в розмірі 81156,00грн.

Судова колегія вважає законним та обґрунтованим нарахування позивачем штрафних санкції відповідачу. Висновок господарського суду про відмову у задоволенні вимог про стягнення штрафних санкцій у зв»язку з відмовою вимог про стягнення основної заборгованості є помилковим, оскільки штрафні санкції нараховані за прострочення оплати за період з червня 2007р. по лютий 2008р., а спірна сума боргу стосується тільки останнього місяця відповідного періоду.

За приписами ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право: зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Позивач погодився із наявністю підстав до зменшення розміру штрафних санкцій, але вважав визначений судом до стягнення розмір штрафу занадто малим.

Судова колегія вважає, що заявлена позивачем сума штрафу підлягає зменшенню до 10 %, оскільки нараховані штрафні санкції є надмірно великими. Крім того, підприємство позивача входить до переліку підприємства паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», відповідно до звіту про фінансові результати підприємства відповідача за 9 місяців 2008р. підприємство є збитковим, строк прострочення виконання зобов»язаннь по сплаті отриманих послуг відповідачем є невеликим.

У зв»язку з наведеним судова колегія вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума штрафних санкцій у розмірі 8115,60грн.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.104 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 09.10.08року у справі №11/77 слід скасувати через невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

По справі слід прийняти нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача на користь позивача 23700грн. основного боргу, 8 115,60грн штрафних санкцій.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі слід покласти на відповідача, та з урахуванням фактично понесених витрат стягнути з відповідача на користь позивача сплачене позивачем державне мито у розмірі 1573,56 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118грн., а всього - 1691,56 грн.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної Служби Охорони при Головному Управлінні Міністерства Внутрішніх справ України в Донецькій області м.Донецьк задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 09.10.08року у справі №11/77 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Управління Державної Служби Охорони при Головному Управлінні Міністерства Внутрішніх справ України в Донецькій області м.Донецьк до Державного підприємства "Макіїввугілля" м.Макіївка Донецької області задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Макіїввугілля" м.Макіївка Донецької області на користь Управління Державної Служби Охорони при Головному Управлінні Міністерства Внутрішніх справ України в Донецькій області м.Донецьк 23700грн. основного боргу, 8 115,60грн штрафних санкцій.

Стягнути з Державного підприємства "Макіїввугілля" м.Макіївка Донецької області на користь Управління Державної Служби Охорони при Головному Управлінні Міністерства Внутрішніх справ України в Донецькій області м.Донецьк 1691,56 грн. судових витрат.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС