Господарський суд
Чернігівської області
==============================================================================
РІШЕННЯ

10 грудня 2008 р. справа № 4/25

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “Новобиківський цукровий комбінат”

16600, с.Новий Биків, Бобровицького району

Відповідач: Відкрите акціонерне товариство “Райффайзен Банк Аваль”

в особі Чернігівської обласної дирекції ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”

14017, м.Чернігів, пр.Перемоги, 21

Про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Суддя М.Г.Тимченко

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Горбач С.Ф. –довіреність від 02.08.08р.

Від відповідача : Слісаренко Л.Л.- довіреність від 14.04.08р. (у судовому засіданні 05.12.08р.); Іллюшко О.М. –довіреність від 21.11.06р.

Провадження у справі порушене 10.09.08р. Ухвалою заступника голови господарського суду від 10.11.08р. строк вирішення спору продовжено до 10.12.08р.

05.12.08р. у судовому засіданні була оголошена перерва до 10.12.08р.

Суть спору:

Позивачем заявлено позов про визнання виконавчого напису № 4544 від 03.09.07р. таким, що не підлягає виконанню. За даним виконавчим написом підлягає стягненню за рахунок заставного майна, що належить товариству з обмеженою відповідальністю “Новобиківський цукровий комбінат” на користь відкритого акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль” 9951980,00 грн.

На підставі ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивачем подавалася заява про зміну предмету позову, а саме визнання неправомірними дій відповідача, спрямованих на вчинення нотаріусом виконавчого напису та заява про уточнення предмету позову.

Заявами від 04.12.08р. та 05.12.08р. позивач знову змінив предмет позову та просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Обгрунтовуючи позов, позивач посилається, зокрема, на порушену проти нього справу про банкрутство № 5/168 б від 13.02.07р., в межах якої введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом дії якого забороняється стягнення на підставі виконавчих документів.                     Вимоги відповідача включені до реєстру вимог кредиторів і повинні були задовольнятися в порядку, встановленому Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Крім того, позивач зазначає, що в порушення Інструкції про вчинення нотаріальних дій виконавчий напис було вчинено тоді, коли в судовому порядку розглядалися спори за кредитними договорами, тому вважає, що для вчинення виконавчого напису не існувало законних підстав.

Позивач також вважає, що здійснюючи заходи по вчиненню нотаріусом виконавчого напису, відповідачем розкрито банківську таємницю, чим порушено ст. 62 Закону України “Про банки і банківську діяльність”.

Відповідачем надано відзив на позов, в якому він проти позову заперечує, посилаючись на те, що виконавчий напис вчинено на виконання зобов”язань за Генеральною кредитною угодою №012/12/082 від 30.03.05р., укладеною банком з ТОВ “Новобиківський цукровий комбінат”, ТОВ “Агроцентр” і СТОВ “Агроімпекс” та кредитних договорів: №010/12/195, №010/12/194, №012/12/082-1, №012/12/082-2 від 30.03.05р., згідно зі ст.589, 590 Цивільного кодексу України, ст.ст. 19, 20 Закону України “Про заставу”.

Відповідачем також надані рішення Бобровицького районного суду від 26.02.07р., від 01.03.07р. та рішення господарського суду Чернігівської області від 20.03.07р. про стягнення кредитної заборгованості з ТОВ “Агроцентр”, а також постанову господарського суду Чернігівської області від 20.12.07р. в адміністративній справі №16/255, якою було відмовлено ТОВ “Новобиківський цукровий комбінат” в задоволенні позову про визнання незаконними дій відділу ДВС та визнання нечинними постанов про стягнення виконавчого збору, арешт коштів та опису й арешту майна, а також зобов”язання зупинити виконавче провадження, у зв”язку з порушенням справи про банкрутство ТОВ “Новобиківський цукровий комбінат”. Відповідач вважає,що дані судові рішення свідчать про правомірність вчинення виконавчого напису.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом встановлено:

30.03.05р. між акціонерним поштово-пенсійним банком “Аваль”, правонаступником якого є відкрите акціонерне товариство “Райффайзен Банк Аваль”, та товариством з обмеженою відповідальністю “Новобиківський цукровий комбінат”, товариством з обмеженою відповідальністю “Агроцентр”, сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю “Агроімпекс” було укладено генеральну кредитну угода № 012/12/082 про надання кредитних коштів у розмірі 16 800 000 грн. строком до 29.03.07р. Додатковою угодою від 14.10.05р. розмір кредиту збільшено до 20 000 000 грн.

На підставі генеральної угоди були укладені кредитні договори: № 010/12/195, № 010/12/194 від 30.03.05р. з товариством з обмеженою відповідальністю “Агроцентр”; № 012/12/082-1 від 30.03.05р. з сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю “Агроімпекс” та № 012/12/082-2 від 30.03.05р. з товариством з обмеженою відповідальністю “Новобиківський цукровий комбінат”.

В забезпечення виконання зобов”язань за генеральною кредитною угодою та укладених кредитних договорів між сторонами було укладено та нотаріально засвідчено договір застави від 21.04.05р., за умовами якого позичальники зобов”язалися в термін до 29.03.07р. повернути банку кредит, а товариство з обмеженою відповідальністю “Новобиківський цукровий комбінат” виступило заставодавцем за зобов”язаннями та передало в заставу банку підприємство, як єдиний майновий комплекс, яке складається з усіх видів майна (будівлі, споруди, інвентар, сировина), та інші активи, що відображені в балансі, розташовані в с.Новий Биків Бобровицького району, вул.30 років Перемоги, № 15.

Згідно зі ст.20 Закону України “Про заставу” застоаводержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов”язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Оскільки позичальники у визначений договорами термін кредитних коштів не повернули, 17.08.07р. банк звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Пантелієнка О.С. із заявою про вчинення виконавчого напису, на підставі якої нотаріусом було вчинено виконавчий напис № 4544 від 03.09.07р.про стягнення за рахунок заставного майна, що належить товариству з обмеженою відповідальністю “Новобиківський цукровий комбінат” на користь відкритого акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль” 9951980,00 грн.

За даним виконавчим написом відділом державної виконавчої служби головного управління юстиції в Чернігівській області винесено постанову від 06.09.07р. про відкриття виконавчого провадження.

27.06.08р. державним виконавцем складено акт про реалізацію предмета іпотеки, який свідчить про те, що в результаті примусового виконання виконавчого напису № 4544 реалізовано цілісний майновий комплекс, який належить товариству з обмеженою відповідальністю “Новобиківський цукровий комбінат”.

У зв”язку з повним виконанням виконавчого напису виконавче провадження закінчене, про що державним виконавцем винесена постанова від 29.09.08р.

Тобто, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, який державною виконавчою службою вже виконаний.

В обгрунтування позовних вимог позивач послався на порушену проти нього справу про банкрутство № 5/168 від 13.02.07р. та вважає, що під час дії мораторію, введеного у справі, вимоги відповідача мали задовольнятися згідно із нормами Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, а виконавче провадження по виконанню виконавчого напису підлягало зупиненню на підставі ст.35 Закону України “Про виконавче провадження”.

Відповідно до ст.ст.1, 12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” мораторій на задоволення вимог кредиторів –це зупинення виконання боржником грошових зобов”язань і зобов”язань щодо сплати податків і зборів, застосованих до прийняття рішення про введення мораторію та протягом дії мораторію забороняється стягнення на підставі виконавчих документів.

Тобто, у разі, якщо господарським судом порушено справу про банкрутство боржника та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, державною виконавчою службою не здійснюється стягнення за виконавчими документами стосовно таких боржників, а порушені виконавчі провадження зупиняються, але норми Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” не містять приписів про заборону кредиторам здійснювати інші, встановлені законодавством заходи по стягненню заборгованості, в тому числі і звертатися до нотаріуса за отриманням виконавчого напису.

Згідно зі ст.3 Закону України “Про виконавче провадження” виконавчі написи нотаріусів підлягають виконню органами державної виконовчої служби.

Відповідно до ст.24 Закону України “Про виконавче провадження” державний виконавець зобов”язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред”явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим Законом.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Статтею 11-1          Закону України “Про виконавче провадження” закріплені права сторін виконавчого провадження. Зокрема, сторони мають право оскаржувати дії (бездіяльність) державного виконавця з питань виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 85 Закону України “Про виконавче провадження” у виконавчому провадженні на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби по виконанню рішення або відмову у здійсненні передбаченого цим Законом дій стягувачем чи боржником може бути подана скарга до начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до відповідного суду.

Таким чином, проаналізувавши норми Закону України “Про виконавче провадження”, господарський суд вважає, що виконавчий напис за своєю суттю та юридичною природою є виконавчим документом, який підлягає виконанню.

Вважаючи, що виконавче провадження необхідно було зупинити, у зв”язку з порушеною справою про банкрутство, позивач мав право звернутися до державного виконавця з відповідною заявою, а також оскаржити дії державного виконавця у спосіб, визначений Законом. Позивач скористався таким правом і ним було подано до господарського суду адміністративний позов до відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області про визнання незаконними дій відділу державної виконавчої служби та визнання нечинними постанови про стягнення виконавчого збору від 11.09.07р., постанови про арешт коштів від 20.11.07р. та актів опису і арешту майна, зобов”язання зупинити виконавче провадження. За даним адміністративним позовом господарським судом прийнято постанову від 20.12.07р., яка оскаржена в апеляційному порядку і на момент вирішення даного спору не набрала законної сили (справа № 16/255).

Як вбачається з постанови, прийнятій в адміністративній справі № 16/255, господарський суд досліджував правильність звернення державним виконавцем стягнення на заставне майно в разі порушення справи про банкрутство та прийняв з цього питання рішення, тому цей факт не досліджується при вирішенні даного спору.

Не заслуговує на увагу твердження позивача про те, що за станом на 03.09.07р. не існувало законних підстав для вчинення нотаріусом виконавчого напису, виходячи з наступного.

Згідно з п.284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадку, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172. Переліком визначено, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов”язання.

Як вбачається з виконавчого напису, зазначені вимоги нотаріусом були виконані.

Безпідставними також є твердження позивача про те, що відповідачем порушено порядок розкриття банківської таємниці, встановлений ст.62 Закону України “Про банки і банківську діяльність”, оскільки такі твердження спростовуються кредитними договорами, пунктом 11.3 яких передбачено, що умови стосовно збереження банківської таємниці не поширюються на випадки інформування кредитором третіх осіб про факти порушення позичальником умов договору.

Враховуючи вище викладене, господарський суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, тому у позові необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.3, 11, 11-1, 85 Закону України “Про виконавче провадження”, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у позові.

Суддя М.Г.Тимченко