ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.10.08                                                                                           Справа№ 9/195

Господарський суд Львівської області у складі судді Данко Л.С.,

При секретарі Козак І.Б.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом

Позивача: Дочірнього підприємства “Західукргеологія” НАК “Надра України” в особі Львівської геологорозвідувальної експедиції, м. Львів,

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю фірма “ТТК”, м. Львів,

Про: стягнення боргу на загальну суму 17862 грн. 44 коп. орендної плати, покладення судових витрат на відповідача.

За участю представників сторін:

Від позивача : Слобода Зеновій Ількович, представ за довіреністю від 15.02.08рю. № 22/66.

Від відповідача: не прибув,

Представнику роз”яснено права та обов”язки передбачені статтею 22 ГПК України, зокрема, підстави відводу судді ст. 20 ГПК України. Заяв та клопотань про відвід судді - не поступало. Представник не наполягає на технічній фіксації судового процесу.

Суть спору: розглядається справа за позовом: Дочірнього підприємства “Західукргеологія” НАК “Надра України” в особі Львівської геологорозвідувальної експедиції, м. Львів, до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю фірма “ТТК”, м. Львів, про стягнення боргу на загальну суму 17862 грн. 44 коп. орендної плати, покладення судових витрат на відповідача.

Представник Позивача позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задовільнити повністю, надав пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві.

Представник відповідача, повторно, без поважних причин не прибув у судове засідання, про причини неприбуття суд належним чином не повідомив, не зважаючи на те, що був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду, під розписку 08.08.08р. рекомендованою кореспонденції № 3391550, повторно, в порядку передбаченому п. 3.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Голови ВГС України від 10.12.2002р. № 75 –рекомендованою поштою.

Справа розглядається відповідно до статті 75 ГПК України - за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та Відповідачем 14.07.06р. був укладений договір № 26-17 оренди не житлових приміщень, які належать НАК “Надра України”.

Згідно умов зазначеного договору від 14.07.2008р., Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення (майно) загальною площею 6,0 кв.м. (а саме: охоронне приміщення) та електрокран балку (вантажопідйомністю 2 тн.) з підкрановою колією на опорах, а також підкранову та прилеглу територію площею 1060 кв.м., яке розміщено за адресою: м. Львів, вул.. Д. Апостола,7. Майно знаходиться на балансі орендодавця, відновна вартість якого визначена у згідно зі звітом про експертну оцінку і становить 7957 грн. Майно передається в оренду для виробничих та складських потреб ( п. 1.1. договору).

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не пізніше підписання сторонами акту приймання-передачі майна (п. 2.1. договору).

Позивач свої зобов”язання за даним договором виконав повністю, передав в оренду об”єкт оренди, що підтверджується Актом приймання-передачі від 01.08.2006р., відповідно до п. 2.1. договору.

Орендна плата визначена розділом 3 договору та складає 1380 грн. за перший місяць оренди за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. 100% орендної плати перераховується орендарем авансом щомісячно до 5 числа місяця. Оплата за комунальні послуги –не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним ( п. 3.4. договору).

За період оренди спірного майна, відповідач неналежним чином виконував свої зобов”язання за вказаним договором ( п. 3.4. договору), заборгованість відповідача перед позивачем складає 17862 грн. 44 коп. орендної плати, яка виникла за період з січня 2008р. по червень 2008р., що підтверджується матеріалами справи.

Статтею 173 Господарського кодексу України, передбачено (частина 1), що господарським визнається зобов'язання, що вини кає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з під став, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зо бов'язаний вчинити певну дію господарського чи управ лінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від пе вних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому чи слі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сто рони виконання її обов'язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що господарські зобов'язання можуть виникати:

безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність;

з акту управління господарською діяльністю;

з господарського договору та інших угод, передба чених законом, а також з угод, не передбачених зако ном, але таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок ін шої особи без достатніх на те підстав;

у результаті створення об'єктів інтелектуальної вла сності та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Статтею 175 ГК України передбачено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками го сподарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчи нити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодек сом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 цієї статті визначено, що суб'єктами майново-господарських зобов'язань можуть бути суб'єкти господарювання, зазначені у стат ті 55 цього Кодексу, негосподарюючі суб'єкти —юри дичні особи, а також органи державної влади, органи місцевого самоврядування, наділені господарською ком петенцією. Якщо майново-господарське зобов'язання виникає між суб'єктами господарювання або між суб'єк тами господарювання і негосподарюючими суб'єкта ми —юридичними особами, зобов'язаною та управненою сторонами зобов'язання є відповідно боржник і кредитор.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться.

У ст. 610 ЦК України встановлено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання, згідно зі ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Стаття 193 Господарського кодексу України зазначає, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Договором оренди від 14 липня 2006р. сторони теж чітко визначили строки сплати орендної плати за цим договором оренди, а саме: п. п. 3.1., 3.2., 3.3., 3.4., 3.5., 3.6. Договору оренди.

В судовому засіданні встановлено, що термін дії Договору оренди закінчився 30 травня 2008 року, що підтверджується Актом приймання-передачі майна від 30 травня 2008р. і договір не був пролонгований (продовжений, поновлений) сторонами.

Пунктом 7. ст. 180 ГК України передбачено, що: «Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору».

Виходячи з вищенаведеного, основний борг відповідача перед позивачем складає 17862 грн. 44 коп. заборгованості по орендній платі за період з січня по червень 2008р.

Заслухавши пояснення позивача, оглянувши та оцінивши подані докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов документально та нормативно обгрунтований, відповідачем не спростований, підлягає до задоволення в повному обсязі.

Судові витрати покласти на відповідача відповідно до статті 49 ГПК України.

Керуючись статтями 20, 22, 32, 33, 34, 36, 38, 43, 44, 48, 49, 69, 77, 79, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовільнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми “ТТК” ( п.і. 79052, м. Львів, вул. Широка, 92/87 ) на користь Дочірнього підприємства “Західукргеологія” НАК “Надра України” в особі Львівської геологорозвідувальної експедиції ( п.і. 79018, м. Львів, вул.. Тургенєва, 33, ) 17862 грн. 44 коп. основного боргу, що складає орендну плату за період з 01.01.08р. по 31.05.2008р., 178 грн. 63 коп. державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Наказ видати після набрання цим рішенням законної сили відповідно до ст. 116, 117 ГПК України.

Суддя                                                                                           Данко Л.С.