КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

30.10.08 р.                                                                                          № 8/587

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді:                    Міщенко П. К. (доповідач по справі),

суддів:

Тарасенко К. В.

Шкурдової Л. М.

при секретарі судового засідання: Олійник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод»на рішення Господарського суду Полтавської області від 06.08.2008 року по справі № 8/587 (суддя Плеханова Л.Б.),

за позовом          Відкритого акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод»

до           Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Агрогазсервіс»

про стягнення 10 125, 00 грн.

за участю представників:

від позивача:                      Винник Р.О. (дов. № 40-21/157 від 12.06.2008 р.)

Максименко А.Ю.(дов. № 40-21/79 від 20.06.2008 р.)

від відповідача: Панченко О.О. (дов. б/н від 28.01.08 р.)

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Полтавської області звернулося Відкрите акціонерне товариство «Кременчуцький сталеливарний завод»(позивач) з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Агрогазсервіс»(відповідач) неустойки за прострочення виконання робіт відповідно до укладеного між сторонами Договору підряду № 1 від 05.02.2007 року в сумі 10 125, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 20.12.2007 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження по справі № 8/587.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 06.08.2008 року по даній справі в задоволенні позовних вимог Відкритому акціонерному товариству «Кременчуцький сталеливарний завод»відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач звернувся до Київського міжобласного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду від 06.08.2008 року повністю та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що суд приймаючи оскаржуване рішення порушив норми матеріального і процесуального права, неповно з’ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, що призвело до ухвалення невірного рішення по справі. Разом з тим, просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду від 06.08.2008 року по справі № 8/587.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 22.09.2008 року відновлено Відкритому акціонерному товариству «Кременчуцький сталеливарний завод»строк на апеляційне оскарження, прийнято до провадження апеляційну скаргу, розгляд якої призначено на 16.10.2008 року.

16.10.2008 року розгляд апеляційної скарги відкладався у зв’язку з неявкою у судове засідання повноважного представник відповідача по справі, який про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи, та поданим ним через канцелярію апеляційного господарського суду клопотанням (вх. від 09.10.2008 року) про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату.

Представники позивача (заявника апеляційної скарги) вимоги апеляційної скарги підтримали, посилаючись на доводи викладені в ній та просили апеляційний господарський суд скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції у даній справі скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на викладене у відзиві на апеляційну скаргу (вх. від 15.10.2008 року) та зазначив, що вимоги заявника є необґрунтованими, рішення суду першої інстанції прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, у зв’язку з чим скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених в ній фактичних обставин правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, апеляційний господарський суд встановив, що апеляційна скарга Відкритого акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод»задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 02.02.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кременчуцький сталеливарний завод» (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничим підприємством «Агрогазсервіс» (відповідачем) укладено договір підряду № 1 (договір), відповідно до умов якого підрядник (відповідач) зобов’язався своїми силами і засобами, їх своїх матеріалів виконати комплекс робіт по обладнанню опалення VІІ прольоту ОЦЛВ, а замовник (позивач) зобов’язався прийняти і оплатити ці роботи. Комплекс робіт включає 2 етапи: 1 етап –розроблення робочого проекту «Опалення VІІ прольоту ОЦЛВ на ВАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», на підставі технічного завдання та технічних умов позивача, та узгодження розроблених проектних рішень в інспекції енергозбереження по Полтавській області та в інспекції Держпромгірнагляду; 2 етап –виконання будівельно-монтажних і пусконалагоджувальних робіт, згідно розробленого робочого проекту та графіку, який є невід’ємною частиною даного договору. Обладнання (інфрачервоні випромінювачі, тепло генератори, система автоматики) закуповує позивач згідно специфікації, яка є невід’ємною частиною даного договору (п. 1.1 договору).

Пунктом 3.1 договору визначено обов’язки сторін. Так, відповідач зобов’язався, зокрема, виконати весь комплекс робіт на протязі 119 робочих днів з дня отримання попередніх оплат по етапам виконання робіт, а позивач зобов’язався надати відповідачу на протязі 5 робочих днів з моменту підписання договору технічне завдання на проектування, технічні умови на газопостачання, технічні умови інспекції з енергозбереження, вчасно надати відповідачу будівельну готовність та об’єкт робіт, втому числі обладнання, проводити своєчасне фінансування виконаних робіт на основі п. 2.3 та п. 2.4 даного договору.

Відповідно до п. 4.1 договору увесь комплекс робіт повинен бути виконаний на протязі 119 робочих днів з дня отримання відповідачем попередніх оплат по етапам робіт при умові: своєчасного надання технічного завдання та технічних умов; своєчасної передачі в монтаж обладнання; дотримання строків фінансування згідно п. 2.3 - 2.4 даного договору.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що при виникненні обставин, що не залежать від відповідача і перешкоджають виконанню його зобов’язання у встановлений термін, відповідач в письмовій формі інформує позивача про можливе сповільнення чи призупинення робіт, а позивач зобов’язаний виконати необхідні заходи для усунення цих обставин.

Відповідальність за невиконання чи не належне виконання зобов’язань по даному договору сторони визначили розділом 10 договору.

Звернувшись з позовною заявою до ТОВ НВП «Агрогазсервіс»про стягнення неустойки в сумі 10 125, 00 грн., ВАТ «Кременчуцький сталеливарний завод»посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов’язань відповідно до вищевказаного договору підряду, у зв’язку з простроченням виконання робіт по другому етапу на 81 день.

В свою чергу відповідач, не погоджуючись з позицією позивача, вказує на те, що в ході виконання договору виникли обставини, які не дали змогу не з його вини виконати роботи.

Так, позивачем не проведено оплати висновку експертизи про відповідність проектної документації нормативно-правовим актам з охорони праці та промислової безпеки; не провів вчасно попередню оплату другого етапу робіт, про що відповідач неодноразово повідомляв позивача з попередженням останнього, що вказані обставини можуть призвести до зупинки виконання робіт по договору; не вчасно проводив забезпечення відповідним монтажним обладнанням. Таким чином, на переконання відповідача, вина відповідача у невиконанні належним чином умов договору відсутня, у зв’язку з чим і відсутні правові підстави для нарахування позивачем неустойки.

Відмовляючи позивачу в задоволенні заявлених вимог, Господарський суд Полтавської області оскаржуване по даній справі рішення обґрунтував, посилаючись на положення ст. 612 ЦК України, ст.ст. 193, 230, 231 ГК України та врахувавши положення укладеного між сторонами по справі договору підряду № 1 від 05.02.2007 року і подані ними документи, тим, що невиконання позивачем вимог п. 10.4 договору вплинуло на дотримання відповідачем строків виконання робіт. Крім того, на вимогу суду позивачем не надано доказів передачі відповідачеві у п’ятиденний строк з моменту підписання договору технічного завдання на проектування, доказів вчасного надання обладнання та своєчасного фінансування другого етапу робіт. Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що у позивача відсутні підстави для застосування до відповідача цивільно-правової відповідальності у вигляді сплати пені за порушення договірних зобов’язань.

Заявник апеляційної скарги (позивач), заперечуючи правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення, вказує на те, що судом першої інстанції вірно встановлено порядок виконання договору підряду № 1 від 01.06.2008 року, а саме: 15.02.2007 року - початок виконання робіт; 05.09.2007 року - закінчення строку для виконання робіт, з урахуванням затримки фінансування позивачем другого етапу робіт на 16 календарних днів (право притримання результату робіт відповідачем в порядку ст. 856 ЦК України); листопад 2007 року - фактичне закінчення робіт відповідачем. Однак, як зазначає позивач, встановивши перераховані факти, суд без відповідних на те правових підстав оскаржуваним рішенням звільнив відповідача від відповідальності за порушення господарського зобов'язання. Висновки суду, вважає позивач, щодо порушення строку і порядку фінансування, не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи; не відповідають дійсності висновки суду щодо несвоєчасного забезпечення відповідача відповідним монтажним обладнанням, несвоєчасного передання позивачем технічного завдання на проектування, оскільки, як зазначає позивач посилаючись на листи відповідача № 363 від 16.04.2007 року та № 408 від 07.05.2007 року, де зазначається про виконання робіт за договором станом на 15.03.2007 року на підставі технічного завдання від 22.09.2006 року, не повинно викликати сумніву у своєчасності його передачі відповідачу.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій України»є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Отже, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд з’ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання прав особи, яка звернулася до суду з позовом, а також наявність спору між сторонами.

Відповідно до ч 2. ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 317 Господарського кодексу України визначено, що будівництво об'єктів виробничого та іншого призначення, підготовка будівельних ділянок, роботи з обладнання будівель, роботи з завершення будівництва, прикладні та експериментальні дослідження і розробки тощо, які виконуються суб'єктами господарювання для інших суб'єктів або на їх замовлення, здійснюються на умовах підряду. Загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629, ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України, зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і в установлений законом строк.

Відповідно до ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або їх окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно ст. 883 ЦК України, підрядник відповідає за недоліки збудованого об'єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини.

За невиконання або неналежне виконання обов'язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом.

Умовами договору сторони передбачили відповідальність за порушення зобов’язання. В даному випадку, п. 10.4 договору визначили, що при затримці відповідачем строків виконання робіт і здавання робіт не по вині позивача, відповідач сплачує пеню в розмірі 0, 05 % від договірної ціни робіт за кожен день прострочення, але не більше 10 % вартості робіт.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, строк дії укладеного між сторонами договору підряду № 1 від 05.02.2007 року відповідно до п. 11.3 починається з моменту підписання даного договору та закінчується 01.06.2007 року.

При цьому, позивач звертаючись з вимогою про стягнення з відповідача неустойки за порушення відповідачем своїх зобов’язань по договору щодо строків виконання робіт, взагалі не пов’язує їх зі строком дії самого договору, на чому наголошено самим заявником апеляційної скарги, обґрунтовуючи доводи скарги.

Згідно договору весь комплекс робіт виконується підрядником (відповідачем) на протязі 119 робочих днів з дня отримання ним попередніх оплат по етапам робіт при умові: своєчасного надання технічного завдання та технічних умов; своєчасної передачі в монтаж обладнання згідно Додатку № 2 до даного договору; дотримання строків фінансування згідно п. 2.3, 2.4 даного договору.

1 етап полягав у розроблені робочого проекту «Опалення VІІ прольоту ОЦЛВ на ВАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», на підставі технічного завдання та технічних умов позивача, та узгодження розроблених проектних рішень в інспекції енергозбереження по Полтавській області та в інспекції Держпромгірнагляду.

Попередня оплата 1 етапу складала 7 500, 00 грн. (50 % вартості робіт по 1 етапу), яку позивач (заявник апеляційної скарги) зобов’язався оплатити на протязі 5 робочих днів з моменту підписання договору (05.02.2007 року).

З матеріалів справи вбачається, встановлено судом першої інстанції та не заперечується позивачем, попередня оплата 1 етапу проведена позивачем лише 15.02.2007 року платіжним дорученням № 1997.

Крім того, на протязі 5 робочих днів з моменту підписання договору позивач зобов’язався надати відповідачу для виконання першого етапу технічне завдання на проектування, технічні умови на газопостачання, технічні умови інспекції з енергозбереження.

Однак, станом на 19.02.2007 року технічні умови інспекції з енергозбереження позивачем надані відповідачу не були, про що свідчить укладений ТОВ НВП «Агрогазсервіс»з територіальним управлінням Державної інспекції з енергозбереження по Полтавській області договір № 180-16 від 19.02.2007 року щодо видачі технічних вимог з ефективного використання енергоносіїв для розробки робочого проекту, та виставлений управлінням відповідачу згідно даного договору рахунок –повідомлення № 16-02-203 від 19.02.2007 року на оплату вказаної послуги (роботи).

Робочий проект відповідачем, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, передано позивачу 15.03.2007 року, який неодноразово останнім коригувався, згідно з висновком експертизи ДП «Полтавський експертно-технічний центр»про відповідність проектної документації нормативно-правовим актам з охорони праці та промислової безпеки, затверджений начальником ДП «Полтавський ЕТЦ»22.05.2007 року, однак згідно акту № 111-07 прийнятий позивачем лише 13.07.2007 року, а остаточна оплата за перший етап здійснена 19.07.2007 року платіжним дорученням № 10530.

При цьому, з копій листів наданих позивачем (заявником апеляційної скарги) вбачається, що станом на 10.05.2007 року відповідачем на виконання вимог договору вже була складена проектно-кошторисна документація.

Другий етап робіт передбачає виконання будівельно-монтажних і пусконалагоджувальних робіт. Обладнання (інфрачервоні випромінювачі, тепло генератори, система автоматики) закуповує позивач згідно специфікації, яка є невід’ємною частиною даного договору.

Позивач зобов’язувався вчасно надати відповідачу будівельну готовність та об’єкт робіт, втому числі обладнання, проводити своєчасне фінансування виконання робіт. Попередня оплата по другому етапу складає 70500,00 грн. що відповідає 30 % вартості другого етапу робіт.

З матеріалів справи вбачається, встановлено Господарським судом Полтавської області, не отримавши попередньої оплати на виконання другого етапу робіт станом на 20.07.2007 року відповідачем виконано монтажні роботи по будівництву системи газопостачання об’єкту, що підтверджується Актом приймання газообладнання для проведення комплексного випробування від 25.07.2007 року (додаток «Ю»ДБН В.2.5.-20-2001) за підписами головного інженера підприємства, заступника головного енергетика та Державних інспекцій охорони праці та енергозбереження, якими зафіксовано, що будівельно-монтажні роботи виконані згідно затвердженого проекту та вимогам ДБН В 2.5, дозволяється проведення пуско налагоджувальних робіт.

Листами № 363 від 16.04.2007 року, № 611 від 23.07.2007 року, № 645 від 02.2008 року, № 669 від 10.08.2007 року, № 848-01 від 02.10.2007 року, копії яких також надано на підтвердження своєї позиції позивачем, відповідач неодноразово просив позивача здійснити попередню оплату другого етапу робіт по договору; повідомляв про некомплектність наданого позивачем монтажного обладнання, та повідомляв про призупинення виконання ним робіт у разі ухилення позивача від усунення вказаних обставин, що перешкоджають вчасному виконанню зобов’язань по договору, а вищевказаним листом від 10.08.2007 року також пропонував подовжити строки виконання робіт. Зазначені обставини досліджено та встановлено судом першої інстанції, що вбачається з оскаржуваного позивачем рішення.

З поданих позивачем (заявником апеляційної скарги) копій листів № 40-07/296 від 17.05.2007 року та № 446 від 22.05.2007 року, № 40-07/511 від 08.08.2007 року вбачається, що сторони погоджували день закінчення виконання робіт по договору, який припав на 09.08.2007 року.

Однак, лише 08.08.2007 року позивач листом № 40-07/511 сповістив відповідача про наявність на об’єкті монтажного обладнання, якого не вистачало для продовження останнім робіт, та тільки 13.08.2007 року позивачем проведено передоплату по другому етапу робіт платіжним дорученням № 12309 в сумі 70 500,00 грн. та 27.08.2007 року платіжним дорученням № 12732 здійснено оплату виконаних робіт на суму 142392,40 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 850 ЦК України визначає, що замовник зобов'язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 320, ч. 6 ст. 321 ГК України підрядник має право не братися за роботу, а розпочату роботу зупинити у разі порушення замовником своїх зобов'язань за договором, внаслідок якого початок або продовження робіт підрядником виявляються неможливими чи значно ускладненими. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу, якщо така виплата та розмір авансу передбачені договором.

За змістом статті 617 ЦК України, враховуючи, що вина є загальною підставою відповідальності за порушення зобов’язання, крім випадків, встановлених законом або договором, особа, довівши, що вона вжила усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов’язання, звільняється від цивільно-правової відповідальності

Таким чином, в даному випадку, порушення зобов'язання сталося з вини позивача, тому у нього не виникає права на неустойку.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, заявник апеляційної скарги не довів наявність обставин, що покладені в основу доводів апеляційної скарги, жодних доказів на підтвердження своєї позиції суду не надано, вимоги скарги є безпідставними та не обґрунтованими.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 постанови від 29.12.76 року N 11 «Про судове рішення», обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Законним рішення є тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду, яким всебічно, повно оцінено докази та досліджено фактичні обставини справи відповідно до норм матеріального та процесуального права, на підставі чого прийшла до висновку, що апеляційна скарга заявника задоволенню не підлягає.

Керуючись п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, ст.ст. 49. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод»на рішення Господарського суду Полтавської області від 06.08.2008 року по справі № 8/587 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Полтавської області залишити без змін.

Копію постанови апеляційного господарського суду направити сторонам по справі.

Матеріали справи № 8/587 повернути до Господарського суду Полтавської області.

Головуючий суддя:                                                                      Міщенко П. К.

Судді:

Тарасенко К. В.

Шкурдова Л. М.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 04.11.2008 року