ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2008 р.

№ 17/49

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:

Першиков Є.В.

судді

Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

статутного територіально-галузевого об'єднання "Південна залізниця"

на постанову

Донецького апеляційного господарського суду від 29.07.2008р.

у справі

господарського суду

№17/49

Донецької області

за позовом

статутного територіально-галузевого об'єднання "Південна залізниця"

до

відкритого акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

про

за участю представників сторін:

позивача -

відповідача -

стягнення 2 540,70грн.

Прядко В.О. дов. № 346 від 21.04.2008

не з’явився

Розпорядженням № 02-12.2/506 від 12.11.2008р. у зв'язку з виходом судді Ходаківської І.П. з відпустки змінено склад колегії суддів у справі № 17/49 призначеної до розгляду у складі - головуючий суддя –Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Муравйов О.В., утворено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя –Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

В судовому засіданні 06.11.2008 завершено розгляд справи та оголошено перерву до 13.11.2008 для прийняття резолютивної частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У травні 2008 року Статутне територіально-галузеве об’єднання "Південна залізниця" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" про стягнення 2540,70 грн. збитків, спричинених затримкою вагону на прикордонній станції Харків-сортувальний Південної залізниці через неприйняття до митного оформлення вантажу із-за невідповідності номеру вагону у залізничній накладній та вантажній митній декларації.

За час затримки вагону залізницею нараховано плату за користування вагонами 304,75грн., збір за маневрову роботу 333,20 грн., послуги телеграфа 30,30 грн., збір за зберігання вантажу 1449,00 грн., разом з ПДВ на суму 2540,70 грн., які залізниця з посиланням на норми Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення СМГС просила стягнути з вантажовідправника, з вини якого вагон був затриманий на прикордонній станції.

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.06.2008 ( суддя Татенко В.М.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.07.2008 ( головуючий суддя Шевкова Т.А., суддіГеза Т.Д., Діброва Г.І.) в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Судові рішення вмотивовані заявленням вимог неналежним позивачем, порушенням порядку оформлення та стягнення зазначених платежів, встановленого пунктом 1.11 Правил розрахунків за перевезення вантажів, недоведеністю позовних вимог належними доказами.

Не погоджуючись із судовими рішеннями, Статутне територіально-галузеве об’єднання "Південна залізниця" звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення по справі скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та судові витрати покласти на відповідача.

Касаційна скарга мотивована посиланням на необхідність застосування до спірних відносин Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення СМГС, а не внутрішніх Правил розрахунків за перевезення вантажів. Залізниця вважає, що акт загальної форми складений в процесі перевезення вантажу і відповідає вимогам, передбаченим у Правилах складання актів. Порушенням норм процесуального права Південна залізниця вважає обмеження судом права будь-якої юридичної особи на звернення до суду за захистом свого права, оскільки вважає, що позови можуть заявляти не тільки залізниці відправлення або призначення вантажу, а також і транзитні залізниці.

Заслухавши пояснення присутнього представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що за договором залізничного перевезення, оформленого залізничною накладною СМГС № 49915095 у 26 вагонах відправник ВАТ"Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" зі станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці на адресу одержувача ВАТ "Белгородський цемент" до станції Белгород-Сумськой Південно-Східної залізниці (Російська Федерація) відправив експортний вантаж –шлак гранульований.

12.08.2007 станція Харків-Сортувальна Південної залізниці склала Акт загальної форми № 1432 від 12.08.2007, в якому зазначила, що один вагон із групи 26 вагонів, а саме № 53590353 не був поданий до митного оформлення через невідповідність фактичного номера вагона 53590352 та № 56475122 у вантажній митній декларації (ВМД) ЦБП.

16.08.2007 станцією Харків-Сортувальна Південної залізниці складено Акт загальної форми № 1433 про те, що вагон випущено за призначенням на підставі підтвердження у ЦБП.

Зазначений вагон простояв на станції Харків-Сортувальний Південної залізниці 95 вагоно/годин, у зв’язку з чим позивачем нараховані збитки на суму 2540,70 грн. разом з ПДВ, які складаються із плати за користування вагонами 365,70грн., збору за маневрову роботу 399,84грн., послуг телеграфа 36,36грн., збору за зберігання вантажу 1738,80 грн.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, в даному випадку перевезення є міжнародним і регулюється Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення, Статутом залізниць України та іншими нормативними актами, які мають обов’язкову силу для залізниць, відправників і одержувачів.

Південна залізниця в касаційній скарзі правильно посилається на норми ст.ст. 11, 12 та 21 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, згідно з якими вантажовідправник несе відповідальність за правильність відомостей і заяв, що вказуються ним у залізничній накладній.

Залізниця має право перевіряти правильність відомостей і заяв, зазначених відправником у накладній, але не зобов’язана здійснювати такі перевірки, залізниця не зобов’язана перевіряти правильність та достатність документів, доданих відправником до накладної. Відправник несе відповідальність перед залізницею за всі наслідки від неправильної, неточної або неповної вказівки відомостей і заяв.

Параграф 7 ст.21 СМГС встановлює, що якщо під час перевезення з вини відправника виникнуть перепони до його перевезення, то залізниці оплачуються всі витрати, понесені нею через затримку перевезення або видачі.

Параграф 2 ст.11 СМГС встановлює, якщо перевезення або видача вантажу затримується внаслідок того, що відправник не надав необхідних супровідних документів або документи, надані ним, є недостатніми або неправильними, то за час затримки стягуються штрафи, збори, як то: за зберігання вантажів, простій вагонів. Якщо зазначена затримка відбувається на залізниці відправлення або призначення, то ці штрафи розраховуються у відповідності із внутрішніми правилами, що діють на цих залізницях.

Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення СМГС не містить вказівок щодо порядку оформлення затримок та перешкод перевезення вантажів, а також порядку оплати витрат, понесених залізницею через затримку перевезення. Натомість ст. 36 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення СМГС встановлює, що при відсутності у цій Угоді, тарифах та Службовій інструкції до Угоди необхідних положень застосовуються постанови, викладені у внутрішніх законах та правилах відповідної країни, залізниці якої є учасниками цієї Угоди.

Таким чином, щодо порядку оформлення затримок та перешкод перевезення вантажів, а також порядку оплати витрат, понесених залізницею через затримку перевезення суди попередніх інстанцій правильно застосували приписи Статуту залізниць України та Правил перевезень вантажів.

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

П.3 Правил складання актів (розділ 28 Правил перевезень вантажів) передбачає складання актів загальної форми, зокрема, у разі затримки вагонів (контейнерів), пов’язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил.

Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.

П.8 Правил користування вагонами і контейнерами (розділ 6 Правил перевезень) також передбачає, що у разі затримки вагонів на станції з причин, що залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, в якому вказується час ( у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів та їх номери.

П.1.11 Правил розрахунків за перевезення вантажів (розділ 11 Правил перевезень) встановлює, що платежі, збори та штрафи, які виникли через затримку вагонів з експортними вантажами під час перевезення з вини відправника, оформляються станцією затримки відповідними документами, які надсилаються на станцію відправлення для стягнення цих платежів, зборів та штрафів з відправника згідно зі статтями 118, 120, 122 Статуту.

П.3 Правил користування вагонами і контейнерами встановлює, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станції відправлення та призначення за "Відомістю плати за користування вагонами (контейнерами)" форми ГУ-46, яка складається на підставі, зокрема, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.

П. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів передбачає, що усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість.

У відповідності із ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В матеріалах справи відсутні належним чином оформлені відомості користування вагонами для стягнення нарахованої плати за користування вагонами за час затримки, та накопичувальні картки для стягнення збору за зберігання та інших нарахованих платежів.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу статутного територіально-галузевого об'єднання "Південна залізниця" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 29.07.2008р. у справі №17/49 залишити без змін.

Головуючий                                                   Є. Першиков

Судді                                                             Т. Данилова

І. Ходаківська