РІШЕННЯ

"10"
жовтня 2008 р.

Справа №
6/128-2949

Господарський суд Тернопільської області

у
складі   судді Шумського І.П.

Розглянув
справу

За позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 АДРЕСА_1

до
відповідача  Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_2 АДРЕСА_2

про  стягнення боргу та розірвання договору оренди
нежилого приміщення.

за
участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_3

відповідача:  не з'явився

Суть
справи:

Суб'єкт
підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_1 звернувся в господарський суд
Тернопільської області з позовом до Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення 3892,86 грн. суборендної плати,
405,64 грн. пені та розірвання договору суборенди частини майнового комплексу
№5 від 15 січня 2008 року.

Судове
засідання призначене вперше на 24 вересня 2008 року, було відкладено на 10
жовтня 2008 року.

Представник
відповідача, участь якого не визнавалась судом обов'язковою, в судове засідання
не з'явився, витребувані документи у т.ч. відзив на позов не представив, хоча
про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до
вимог ст.64 ГПК України. Тому справа слухається за правилами ст.75 ГПК України,
за наявними у ній документами.

В
розпочатому судовому засіданні представнику позивача роз'яснено належні йому
права та обов'язки передбачені ст.ст.20,22,81-1 ГПК України.

За
відсутності відповідного клопотання аудіозапис судового засідання не
здійснювався.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив
наступне:

Суб'єкт
підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_1 (позивач у справі)
користується нежитловими приміщеннями загальною площею 419,8 м2, що
знаходяться за адресою вул. Крушельницької, 18, у м. Тернополі, на правах
орендаря по договору оренди нежитлового приміщення від 15 січня 2005 року з
правом передання його в суборенду.

15
січня 2008 року між позивачем та підприємцем ОСОБА_2 (відповідачем) укладено
договір №5 суборенди частини майнового комплексу, відповідно до змісту якого
ОСОБА_1 (орендодавець) передає а ОСОБА_2 (суборендар) приймає в оперативну
оренду частину нежитлового приміщення загальною площею 15,1 м2
(АДРЕСА_3).

У
розділі 2 договору сторони обумовили, що орендна плата складає 946,50 грн. і
вноситься суборендарем на поточний рахунок орендодавця не пізніше 10 числа
поточного місяця.

Як
вбачається з позову, інших долучених документів, суборендар користувався
переданим йому приміщенням з 15 січня по 19 травня 2008 року. Згідно з
поясненнями представника позивача, примірник Акта приймання-передачі приміщення
складений та наданий орендодавцем для підписання відповідачу, останній не
повернув.

В
порушення  умов договору та вимог
ст.ст.11,14,526,530,629,759,762,774 ЦК України, ст.193 ГК України  суборендар розрахунку не провів, внаслідок
чого виникла заборгованість в сумі 3892,86 грн.

Надіслану на
адресу підприємця ОСОБА_2 претензію №2-ТК від 11 липня 2008 року про поновлення
порушених майнових прав, боржник залишив без відповіді та задоволення.

Доказів на
підтвердження іншого, у т.ч. про проведення розрахунку, відповідачем не
представлено.

За таких
обставин, вимоги про примусове стягнення 3892,86 грн. боргу підлягають
задоволенню як обґрунтовані і неоспорені відповідачем.

Згідно з п. 5.3
договору за несвоєчасне проведення оплати, суборендар зобов'язувався сплачувати
пеню.

Враховуючи
встановлений за згодою сторін розмір пені, період за який її обчислено, час
вчинення відповідачем порушення договірних зобов'язань, приписи ст. 549 ЦК
України, п.6 ст.232 ГК України ст.ст.1,3 Закону України „Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” позовні вимоги щодо стягнення
391,60 грн. пені слід задовольнити. В задоволенні вимог про стягнення 14,04
грн. пені, слід відмовити за їх безпідставності.

Не підлягає до
задоволення і вимога позивача про розірвання договору №5 від 15 січня 2008 року
суборенди частини майнового комплексу.

Так, відповідно
п.7.1 договору, ч.1 ст. 188, ст. 206, ГК України, розірвання договору в
односторонньому порядку не допускаються.

Частинами 1,2
ст.651 ЦК України та ч.4 ст. 188 ГК України визначено, що розірвання договору
можливе за  згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом а також за рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у  разі  істотного
порушення  договору другою  стороною
та в інших випадках,  встановлених
договором або законом.

При
цьому, згідно з вимогами ч.2 ст. 188 ГК України, сторона  договору,
яка  вважає  за
необхідне розірвати договір,
повинна надіслати  пропозиції  про
це  другій стороні за договором.

Сторона  договору,
яка  одержала  пропозицію про розірвання  договору,
у  двадцятиденний  строк
після   одержання пропозиції повідомляє
другу сторону про результати її розгляду (ч.3 ст. 188 ГК України).

У   разі,
якщо   сторони  не
досягли  згоди  щодо
зміни (розірвання)  договору  або
у  разі   неодержання
відповіді   у встановлений   строк
з   урахуванням   часу
поштового   обігу, заінтересована
сторона має право передати спір на вирішення суду.

Доказів
звернення підприємця ОСОБА_1 до підприємця ОСОБА_2 в порядку ст. 188 ГК
України, позивачем не представлено.

Згідно з
поясненнями представника позивача, даних в судовому засіданні, пропозиції з
приводу розірвання договору на адресу відповідача не надсилались.

Слід також
зазначити, що ст.783 ЦК України, яка визначає перелік обставин, за яких
наймодавець має право вимагати розірвання договору найму (оренди), не
передбачає такої можливості з підстав наведених у позові.

Відповідно до
ст.ст.44,49 ГПК України, судові витрати по справі відшкодовуються за рахунок
відповідача пропорційно до задоволених вимог.

На підставі
наведеного, керуючись ст.4-3, 33, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський
суд

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

1. Стягнути з
Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, код
НОМЕР_2)

На користь   Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1, р/р НОМЕР_3 в КБ «Західінкомбанк», МФО
303484) 3892,86 грн. боргу, 391,60 грн. пені.

Видати наказ.

2. В
задоволенні решти вимог відмовити.

На рішення суду, яке не набрало
законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор -
апеляційне подання, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення
22 жовтня 2008р., через місцевий господарський суд.

Суддя
І.П. Шумський