ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2008 р.

№ 21/482-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

суддів:

М.Остапенка,

Є. Борденюк,

В. Харченка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Корпорації "Харківпаливо"

на постанову

від 30.07.2008 року

Харківського апеляційного господарського суду

у справі

№ 21/482-07

за позовом

Закритого акціонерного товариства (ЗАТ) "Харківспецмонтаж"

до

Корпорації "Харківпаливо"

про

стягнення 85 259,48 грн.

В судове засідання прибули представники сторін:

відповідача

Тернівський М.Ю. (дов. від 12.11.2007)

Заслухавши суддю-доповідача –Є. Борденюк, пояснення представника відповідача та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2007 року ЗАТ "Харківспецмонтаж" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Корпорації "Харківпаливо" про стягнення суми основного боргу з урахуванням індексу інфляції в сумі 78956,76 грн., штрафу за прострочку грошового зобов'язання в розмірі 5% від вартості товару в сумі 4681,15 грн., 3% річних в розмірі 1621,72 грн. та суми судових витрат. Позивач мотивує свої вимоги тим, що на виконання своїх зобов'язань по договору поставки №19/08/06 від 19.08.2006р. та додатковій угоді №1 від 01.12.2006р., укладених між сторонами у справі, позивач поставив відповідачеві вугілля Антрацит АМ 13-25 мм в вагоні № 66940503 по накладній (квитанції) № 48336645, в вагоні № 66555913 по накладній (квитанції) №48336707, в вагоні № 66690376 по накладній (квитанції) №48339673, але відповідач свій обов'язок по оплаті отриманої продукції здійснив лише частково.

22.02.2008 позивач остаточно уточнив свої вимоги, в яких просив господарський суд стягнути з відповідача 72450,02 грн. основного боргу, 3% річних в сумі 2127,89 грн., інфляційних в сумі 10131,68 грн. та суми судових витрат.

Рішенням господарського суду Харківської області від 19.05.2008 у справі №21/482-07 (суддя Пелипенко Н.М.), яке постановою Харківського апеляційного господарського суду від 30.07.2008 (колегія суддів: Такмаков Ю.В., Барбашова С.В., Пушай В.І.) залишено без зміни, позовні вимоги задоволені повністю та стягнуто з Корпорації "Харківпаливо" на користь ЗАТ "Харківспецмонтаж" 72450,00 грн. боргу, інфляційних в сумі 10131,68 грн., 3% річних в сумі 2127,89 грн. та судові витрати.

Судові рішення мотивовані наступним.

9 серпня 2006 року між позивачем та відповідачем у справі укладено договір за № 19/08/06, відповідно до умов якого позивач ("Постачальник") зобов’язався поставити, а відповідач ("Покупець") прийняти та оплатити вугілля марки АМ в асортименті, по цінам, що зазначені в специфікації, яка є невід’ємною частиною Договору. Специфікація до Договору №19/08/06 від 19.08.2006 не передбачає ціну на вугілля.

Розділом 4 цього Договору сторони визначили орієнтовну суму поставки вугілля в розмірі 120000,00 грн. та передбачили порядок розрахунків, а саме оплату вугілля протягом десяти календарних днів з моменту поставки.

Відповідно до пункту 2.3. Договору датою виконання позивачем зобов’язань по поставці вугілля є дата, зазначена в залізничній накладній при прийманні вугілля відповідачем від перевізника на станції призначення.

Додатковою угодою № 1 від 01.12.2006 до договору №19/08/06 від 19.08.2006 сторони визначили ціну на раніше поставлене вугілля марки АМ в кількості 69 тон по залізничній квитанції № 48339673 у вагоні № 66690376 рахунок № 5 від 26.09.2006 в сумі 333,33 грн. за тону, вартість вугілля склала 29542,80 грн., рахунки на оплату № 5 від 26.09.2006 та № 5/К від 01.12.2006.

Із матеріалів справи також вбачається, що в вагоні № 66940503, квитанція №48336645 відповідачем отримано вугілля антрацит АМ в кількості 68,9 тон, рахунок на оплату № 4 від 15.09.2006 за ціною 368,73 грн. на суму 32431,06 грн. В вагоні № 66555913, квитанція № 48336707 відповідачем отримано вугілля АМ антрацит в кількості 65,0 тон, рахунок №5/1 від 25.09.2006 на суму 31649,16 грн. Загальна вартість вугілля в трьох вагонах складає 93623,02 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що відповідач отримавши вугілля згідно відміток в зазначених накладних у вересні 2006 року, оплату його вартості здійснив лише частково, що підтверджується платіжними дорученнями № 462 від 18.09.2006 в сумі 2000,00 грн., № 468 від 20.09.2006 в сумі 1000,00 грн., № 180 від 27.12.2006 в сумі 17000,00 грн., № 346 від 22.06.2007 в сумі 573,00 грн., № 367 від 27.06.2007 в сумі 600,00 грн. Заборгованість відповідача складає 72450,02 грн.

Згідно з пунктом 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням зазначеної норми та з огляду на невиконання у повному обсязі відповідачем своїх обов’язків по оплаті вартості отриманої продукції у встановлений Договором строк (пункт 4.2.), господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позовні вимоги ЗАТ "Харківспецмонтаж" в частині стягнення з Корпорації "Харківпаливо" нарахованих за період жовтень 2006р. та вересень 2007р. - 10131,68 грн. інфляційних збитків, а також 2127,89 грн. –3 % річних правомірні, обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки вони нараховані у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Так, зі змісту умов Договору № 19/08/06 від 19.08.2006 та Специфікації до нього вбачається, що сторонами належним чином узгоджено ціну продукції, кількість, строки поставки та порядок оплати її вартості, оскільки відповідно до заявок відповідача поставку позивачем вже здійснено, вугілля відповідачем отримане, але оплату його вартості проведено лише частково.

За таких обставин, господарський суд апеляційної інстанції вважає, що даний Договір містить всі істотні умови, які передбачені чинним законодавством для договорів даного виду, і його положення відповідають приписам ст. 180 Господарського кодексу України, які спрямовані на регулювання даних господарських відносин і мають обов'язковий характер для його суб'єктів.

Крім того, відповідач у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що розрахунок суми позову ґрунтується на самовільно встановленій позивачем у рахунках ціні продукції, оскільки суперечить раніше направленим листам ЗАТ “Харківспецмонтаж”від 12.09.2006р. та 22.09.2006р., згідно з якими ціна вугілля була іншою.

Проте вказані посилання не прийняті судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки не узгоджуються з наявними у справі документами, адже листи від 12.09.2006 та 22.09.2006, які стосуються вугілля у кількості 68,9 тон у вагоні №66940503 по ціні 340,00 грн. за 1 тону з урахуванням ПДВ та вугілля у кількості 65,0 тон у вагоні № 66555913 по ціні 335,00 грн. за 1 тону з урахуванням ПДВ, є недійсними та відкликані позивачем одразу після того, як керівництву ЗАТ "Харківспецмонтаж" стало відомо про направлення їх відповідачеві в результаті неправомірних дій комерційного директора позивача –Широкорад Н.В. Разом з цим, факт зняття з посади зазначеної особи та факт направлення фальсифікованих, недійсних документів був відомий відповідачеві, про що свідчать листи позивача за № 25 від 18.10.2006 та № 30 від 24.10.2006, які направлені Корпорації "Харківпаливо" належним чином і отримані уповноваженими особами підприємства. Вказані обставини відповідачем не спростовані.

Окрім того, матеріали справи свідчать про те, що після визнання недійсними вищевказаних листів, позивач супровідним листом № 25 від 18.10.2006 надіслав відповідачу 19 жовтня 2006 року рахунок № 4 від 15.09.2006 на суму 32431,06 грн. з урахуванням ПДВ, в якому міститься ціна на вугілля, поставленому в вагоні №66940503 згідно залізничної накладної № 48336645, а також рахунок № 5/1 від 26.09.2006 на суму 31649,16 грн. з урахуванням ПДВ, в якому міститься ціна на вугілля, поставленому в вагоні № 6655913 згідно залізничної накладної № 48336707. Вказані рахунки відповідачем отримані 24.10.2006, що підтверджується повідомленням про їх вручення адресатові, але залишені відповідачем без зауважень щодо встановлених в цих рахунках цін на отриману продукцію. При цьому, наявні у справі докази проведення часткової оплати спірної продукції свідчать про те, що відповідач тим самим погодився з зазначеною позивачем ціною вугілля. У судовому засіданні 22.07.2008 колегією суддів апеляційної інстанції з’ясовано, що оплата отриманої продукції здійснювалась відповідачем не за конкретними вагонами, у тому числі і за спірними, а взагалі за отримане вугілля за Договором поставки №19/08/06 від 19.08.2006, що також спростовує доводи заявника апеляційної скарги про неузгодженість ціни даної продукції.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, Корпорація "Харківпаливо" просить рішення та постанову у справі скасувати, а справу передати на новий розгляд до господарського суду Харківської області, посилаючись при цьому на неправильне застосування судами при ухвалені оскаржуваних рішень норм матеріального права щодо оцінки погодження сторонами істотних умов договору та порушення процесуальних норм, зокрема, справу розглянуто у незаконному суддів.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Ухвалою заступника голови Харківського апеляційного господарського суду від 21.07.2008 призначений склад колегії судів по справі: Ю. Такмаков, С. Барбашова, В. Пушай. За результатами апеляційного провадження ухвалена постанова у зазначеному складі колегії судді, а тому посилання скаржника на незаконний склад колегії суддів є помилковим.

Господарськими судами попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та річних за поставлене і отримане відповідачем на підставі договору вугілля за залізничними накладними, відхилене посилання відповідача на неузгодження сторонами строку поставки, кількості продукції та її ціну з огляду на те, що поставлене за заявкою відповідача у відповідності до умов договору вугілля, прийняте відповідачем та частково оплачене.

Однак, погоджуючись з позицією господарських судів попередніх інстанцій про узгодження сторонами у спосіб, зазначений вище, строків поставки та кількості продукції, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає помилкою судів про визнання ціни продукції, на яку посилається позивач в обґрунтування боргу, як узгоджену сторонами. Рахунки-фактури, накладні, акти приймання-передачі, які містять ціну продукції, і яку заперечує відповідач, надіслані позивачем після поставки продукції, а тому прийняття її відповідачем не може підтверджувати згоди останнього з запропонованою ціною. Відкликання позивачем власних листі, що містять запропоновану ціну продукції, після прийняття відповідної поставленої продукції, за відсутності доказів підписання їх не уповноваженою особою, може оцінюватися лише як пропозиція про зміну умов договору.

Зважаючи на викладене, оскаржувані судові рішення про задоволення позовних вимог, ухвалені при неповно з’ясованих обставинах справи, а тому підлягають до скасування; справу слід направити на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Корпорації "Харківпаливо" задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 19.05.2008, постанову Харківського апеляційного суду від 30.07.2008 у справі № 21/482-07 скасувати.

Справу передати до господарського суду Харківської області на новий розгляд.

Головуючий, суддя                                                                      М. Остапенко

Судді                                                                                          Є. Борденюк

В. Харченко