ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"22" жовтня 2008 р.

справа № 5020-12/475

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «МТС»

до Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради

Севастопольської міської Ради

про визнання незаконною відмову про включення до переліку об’єктів, що підлягають приватизації об’єкту, визнання права на приватизацію шляхом викупу, спонукання Севастопольську міську Раду розглянути та прийняти рішення про включення спірного об’єкту до переліку об’єктів комунальної власності, які підлягають приватизації, визнання недійсним рішення Севастопольської міської Ради,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Комунального підприємства Севастопольської міської Ради «Аррікон»,

Суддя Харченко І.А.,

Представники сторін

Від позивача –Дашко О.В., довіреність №28 від 22.08.2008, представник;

Від відповідача Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради - Гатіятуллін Е.Д., довіреність №407 від 06.02.2008, головний спеціаліст відділу правового забезпечення та аналізу використання комунальної власності;

Від відповідача Севастопольської міської Ради - Гатіятуллін Е.Д., довіреність №03-15/3987 від 20.10.2008, головний спеціаліст відділу правового забезпечення та аналізу використання комунальної власності ФКМ СМР;

Від третій особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача КП СМР «Аррікон» - Ігнатенко В.В., довіреність №43 від 25.01.2008;

Прокурор –Юнюшкіна В.В., посвідчення №478 від 19.10.2006;

Суть спора:

07.08.2008 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «МТС» звернулось до суду з позовною заявою (вх. №2095) до Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради про визнання незаконною відмову про включення до переліку об’єктів, що підлягають приватизації об’єкту, визнання права на приватизацію шляхом викупу.

Ухвалою від 11.08.2008 позовна заява прийнята до розгляду та порушено провадження у справі №5020-12/475.

Заявою (вх. №12130 від 22.08.2008) позивач доповнив позовну заяву, просить зобов’язати Севастопольську міську Раду розглянути та прийняти рішення про включення спірного об’єкту до переліку об’єктів комунальної власності, які підлягають приватизації, визнати недійсним рішення сесії Севастопольської міської Ради №1926 «Про внесення доповнень та змін в рішення міської Ради №359 від 11.12.2002 «Про затвердження Переліку об’єктів культурної спадщини та об’єктів соціально значущих для міста (у тому числі нежитлових приміщень, займаних ними), які відносяться до комунальної власності, приватизація яких не допускається»в частині обмеження та заборони на приватизацію спірного об’єкту.

Ухвалою від 22.08.2008 залучено до участі у справі іншого відповідача Севастопольську міську Раду, розгляд справи почато заново.

22.09.2008 від прокурора міста Севастополя надійшло повідомлення (вх. №13268) про вступ у процес на стороні відповідача Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради.

Відповідач Фонд комунального майна СМР позовні вимоги не визнав, заперечення виклав згідно відзиву на позов, пояснив, що рішенням сесії Севастопольської міської Ради №1926 від 15.05.2007 встановлена заборона на приватизацію об’єктів комунальної власності на які відсутні правоустановчих документи на користування земельною ділянкою, у позивача такі документи відсутні.

Відповідач Севастопольська міська Рада позовні вимоги не визнав, заперечення виклав згідно відзиву на позов, пояснив, що право на викуп майна виникає у орендаря у випадку прийняття рішення про приватизацію але Севастопольська міська Рада такого рішення не приймала, а тому у позивача не виникла права на приватизацію спірного об’єкту.

Прокурор заперечує проти задоволення позову, пояснив, що спірний об’єкт є майном органу місцевого самоврядування та не відноситься до майна підприємств приватизація яких передбачена Законом України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача КП Севастопольської міської Ради «Аррікон»письмово пояснила, що право на викуп майна виникає у орендаря у випадку прийняття рішення про приватизацію. Севастопольська міська Рада такого рішення не приймала, а тому вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Розгляд справи відкладався в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статей 20, 22 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні учасникам процесу роз’яснені процесуальні права та обов’язки.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухав учасників процесу, суд,

в с т а н о в и в :

01.07.2005 між державним комунальним підприємством «Аррікон»та позивачем був укладений договір оренди №304 на оренду нерухомого майна –торгівельного павільйону, площею 20,10 кв.м, розташованого в м. Севастополі, вул. 4-а Бастіонна, який був узгоджений з Фондом комунального майна СМР, з строком дії до 04.04.2010 (арк.с. 26-29).

Балансова вартість орендованого майна згідно Акту оцінки вартості (експертний висновок від 31.05.2005) по стану на день укладання договору складає 23436 грн. (арк.с. 40-74).

В жовтні 2005 року КП СМР «Аррікон», Фондом комунального майна СМР разом з БТІ та ДРОНМ м. Севастополя була проведена інвентаризація орендованого майна. За результатами інвентаризації 25.11.2005 між сторонами був укладений та нотаріально посвідчений договір №305, який є нової редакцією договору №304 від 01.07.2005). Предметом цього договору став окремо стоячий будинок-павільйон, літ «Б»загальною площею 22,4 кв.м з прибудовами літ «б», «б1»та ганком, розташований в м. Севастополі, вул. 4 Бастіонна, 30. При цьому, термін дії договору залишився до 04 квітня 2010 року. Вартість об'єкту оренди склала 23 436,00 грн. (за даними балансоутримувача і довідкою - характеристикою № 1915 виданої БТІ і ДРОНМ м. Севастополя від 08.10.2005), за станом на 25 листопад 2005 року. Згідно актів прийому - передачі орендованого майна (додаток №2 до договору оренди № 304 від 01.07.2005 і додаток № 2 до договору 305 від 25.11.2005) і висновку комісії на момент його складання об'єкт оренди вимагав

проведення капітального ремонту.

05 грудня 2005 року Управління з питань майна комунальної власності Севастопольської міської державної адміністрації наказам №932, дало дозвіл на проведення невіддільних поліпшень нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. 4-а Бастіонна, 30, згідно якому було дозволено проведення капітального ремонту нерухомого майна за рахунок власних коштів орендаря ТОВ «Фірма «МТС», згідно кошторисної документації на суму 12 558,00 грн., за умовами укладання додаткової угоди в частині компенсації витрат. Додатковий договір в цій частині був підписаний 27 квітня 2006 року (арк.с. 90-92).

Таким чином, відповідно до пункту 4.7 договору 305, з відома власника, орендарем в період з грудня 2005 року по лютий 2006 року був проведений капітальний ремонт об'єкту оренди.

При проведенні капітального ремонту, зроблені поліпшення, які неможливо відділити від орендованого майна без нанесення йому шкоди, на суму 12 235,00 грн.

Ця обставина підтверджена аудиторським висновком про фінансування ремонтних робіт ТОВ «Фірма «МТС»орендованого майна по вул. 4-а Бастіонна, 30 (арк.с. 93-95).

Управління з питань майна комунальної власності Севастопольської міської державної адміністрації своїм наказом №433 від 24 липня 2006 року узгодило об'єми невіддільних поліпшень орендованого нерухомого майна по вул. 4-а Бастіонна, 30 в сумі 11 884,86 грн., з урахуванням ПДВ (арк.с. 97).

Згідно пункту 1.3. договору 305, вартість об'єкту оренди складає 23 436,00 грн. Балансова вартість за даними балансоутримувача згідно довідки № 13 від 21.03.2006, за станом на 01 березень 2006 року, складає 4 751,00 грн., а остаточна вартість - 4 063,00 грн. (арк.с.98).

Таким чином, вартість невіддільних поліпшень, виконаних позивачем, перевищує 25% від остаточної вартості об'єкту оренди.

Після закінчення капітального ремонту об'єкту оренди, в липні 2006 року ТОВ «Фірма «МТС»направило до Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради заяву (з доданими документами) про включення об'єкту оренди до переліку об'єктів, що підлягають приватизації.

Листом від 22 серпня 2006 року №1689 Фонд комунального майна СМР повідомив позивача, що його заява зареєстрована і буде розглянута Севастопольської міської Радою при формуванні змін і доповнень до Переліку об'єктів комунальної власності (у тому числі будівель, приміщень і споруд, що знаходяться в оренді), що підлягають приватизації шляхом продажу по викупу, на аукціоні, по конкурсу. Своїм листом (вих. № 2512 від 10.07.2008) Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради підтвердив реєстрацію заяви позивача про включення до Переліку об'єктів комунальної власності, що підлягають приватизації окремо стоячий будівлі розташованої за адресою: м. Севастополь, вул. 4-а Бастіонна, 30, проте з посиланням на п. 1.1. рішення Севастопольської міської Ради №1926 від 15.05.2002 (далі - рішення 1926) «Про внесення доповнень і змін в рішення міської Ради»№359 від 11.12.2002 «Про затвердження переліку об'єктів культурної спадщини і об'єктів соціально значущих для міста (у тому числі нежилих приміщень, займаних ними), що відносяться до комунальної власності, приватизація яких не допускається»відмовив у включенні об'єкту - окремо стоячій будівлі - павільйон, літ. «Б», загальною площею 22,4 кв.м. з прибудовами літ. «б», «б1»і ганком, розташоване по вул. 4-я Бастіонна, 30 в м. Севастополі, до переліку об'єктів, що підлягають приватизації унаслідок відсутності правовстановлюючого документа на користування земельною ділянкою (арк.с. 99, 101).

11 грудня 2002 року Севастопольська міська Рада прийняла рішення №359 «Про затвердження Переліку об'єктів культурної спадщини і об'єктів, соціально значущих для міста (у тому числі нежилих приміщень, займаних ними), що відносяться до комунальної власності, приватизація яких не допускається».

15 травня 2007 року Севастопольська міська Рада прийняла рішення №1926 «Про внесення доповнень і змін в рішення Севастопольська міська Рада №359 від 11.12.2002 «Про затвердження Переліку об'єктів культурної спадщини і об'єктів, соціально значущих для міста (у тому числі нежилих приміщень, займаних ними), що відносяться до комунальної власності, приватизація яких не допускається». Рішення №1926 значно розширило круг об'єктів, що не підлягають приватизації, включивши туди об'єкти торгівлі, сфери громадського харчування, побутових послуг населенню, офісні приміщення і інші об'єкти, що знаходяться на перших поверхах і вище в будівлях, розташованих в центрі міста, такі ж приміщення, розташовані в інших частинах міста, нежилі приміщення, розташовані в гуртожитках і т.д.

Таким чином під перелік об'єктів, визначених як «соціально значущі для міста»можна підвести практично більшість об'єктів на території міста Севастополя.

Згідно статті 1 Закону України «Про приватизацію державного майна»приватизація державного майна - це відчуження майна, яке перебуває в державній власності і майна, що належить Автономній Республіці Крим, на користь фізичних і юридичних осіб, які можуть бути покупцями, відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва і залучення коштів на структурну перебудову економіки України.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про приватизацію державного майна»покупцями об'єктів приватизації можуть бути, у тому числі юридичні особи, зареєстровані на території України. При цьому стаття 3 Закону України «Про приватизацію державного майна»передбачає, що відчуження майна, що є комунальною власністю, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування.

Разом з тим, частиною 1 статті 7 Закону України «Про приватизацію невеликих

державних підприємств»визначено: Фонд державного майна

України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, місцеві Ради; затверджують за поданням органів приватизації переліки об'єктів, які знаходяться відповідно в державній власності, власності Автономної Республіки Крим і комунальній власності. При цьому Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради виступає органом

приватизації по об'єктах права комунальної власності, відповідно до

Положення про Фонд комунального майна Севастопольського міського Ради, затвердженого рішенням Севастопольської міської Ради № 339 від 12.11.2002.

Рішенням Сесії Севастопольської міської Ради № 673 від 04.03.2003, затверджена Програма оптимізації структури комунального майна і підвищення ефективності його використання в м. Севастополі.

Розділом 4 зазначеної Програми встановлено, що приватизація комунальної власності в м. Севастополі здійснюється у відповідності з Законом України «Про приватизацію майна державних підприємств», «Про приватизація невеликих державних підприємств»і діючої Державною програмою приватизації. Продаж об'єктів приватизації здійснюється шляхом викупу, на аукціоні, по конкурсу. Спосіб приватизації «викуп»здійснюється у випадках, передбачених Державній програмою приватизації і чинним законодавством.

Відповідно до пункту 51 Державної програми, затвердженої Законом України від 18.05.2000 №1723-Ш, визначено: у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди, приміщення) орендар одержує право на викуп цього майна, якщо орендарем за згодою орендодавця здійснено за рахунок власних коштів поліпшення орендованого майна, яке неможливе відділити від відповідного об'єкту без нанесення йому шкоди, вартістю не менше, як 25 відсотків залишкової (відновної за вирахуванням зносу) і вартості майна.          I

В рішенні Конституційного суду України від 13.12.2000 по справі №1-16/2000 вказано, що відмова в приватизації можлива лише за наявності підстав вичерпний перелік яких передбачений в положеннях частини п'ятої статті 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (мала приватизація)". Відмова в приватизації можлива тільки у випадках, коли: особа, яка подала заяву, не може бути визнана покупцем підприємства згідно з цим Законом; є законодавчо встановлене обмеження на приватизацію цього підприємства; не затверджені переліки, передбачені частиною першою цієї статті.

В цьому ж рішенні, щодо офіційного тлумачення окремих положень статті 7 Закону України «Про малу приватизацію», положення частини 5 вказаної статті слід розуміти таким чином, що орган приватизації, який отримав заявку від покупця, зобов'язаний розглянути її, і у разі відсутності підстав для відмови включити конкретне підприємство до переліку об'єктів підлягаючих приватизації встановленим способом, або відмовити в приватизації. Недотримання органом приватизації термінів розгляду заяви покупця, а так само включення підприємства в іншій, ніж пропонувалося покупцем, перелік об'єктів приватизації, не може розглядатися, як відмова в приватизації.

Статтею 2 Закону України «Про малу приватизацію»передбачено, що об'єктами, які не можуть бути приватизовані є будівлі (споруди, приміщення) або їх окремі частини, які складають національну, культурну та історичну цінність і знаходяться під охороною держави, а також спеціалізовані підприємства торгівлі, які обслуговують виключно громадян, що мають пільги, відповідно до чинного законодавства. Стаття 6 цього ж Закону передбачає можливість виключення з переліку об'єктів малої приватизації за рішенням Фонду держмайна України, його регіональних відділень, Верховної Ради АРК і місцевих рад установ культури, приміщень і будівель соціально-побутового призначення, побудованих за рахунок коштів державних підприємств, які обслуговують населені пункти, райони, мікрорайони.

Спірне майно, не потрапляє ні під одну з вказаних категорій об'єктів і на нього не розповсюджуються обмеження на приватизацію, встановлені вказаними законами, а відповідно позивач має право на приватизацію об'єкту шляхом викупу.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малої приватизації)», в редакції від 27.04.2007, до об'єктів малої приватизації відносяться цілісні майнові комплекси невеликих державних підприємств, віднесених Державною програмою приватизація до групи А, окреме індивідуально визначене майно, об'єкти незавершеного будівництва і законсервовані об'єкти.

Закон України «Про приватизацію державного майна»(зі змінами) визначив перелік об'єктів державної форми власності, не підлягаючих приватизації: це в першу чергу об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а так же казенні підприємства.

Далі законодавство розкриває поняття об'єктів, що мають загальнодержавне значення: це об'єкти, які забезпечують виконання державою своїх функцій, забезпечують обороноздатність держави, її економічну незалежність, і об'єкти права власності Українського народу, майно, що складає матеріальну основу суверенітету України.

В своїй відмові Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради не вказує, який закон України або нормативний акт буде порушено, (окрім рішення №1926) при приватизації об'єкту у відсутності правовстановлюючого документа на користування земельною ділянкою, при цьому прямої заборони на приватизацію в чинному законодавстві України немає. Об'єкт оренди і земля розташована під ним належить Територіальній громаді м. Севастополя в особі Севастопольської міської Ради.

Частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України закріплено: „Господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України”.

Судом встановлено, що рішення №1926 від 15 травня 2007 року Севастопольської міської Ради «Про внесення доповнень і змін в рішення Севастопольська міська Рада №359 від 11.12.2002 «Про затвердження Переліку об'єктів культурної спадщини і об'єктів, соціально значущих для міста (у тому числі нежилих приміщень, займаних ними), що відносяться до комунальної власності, приватизація яких не допускається», - не відповідає вимогам Закону України «Про малу приватизацію»та Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (мала приватизація)", а тому судом як доказ по справі не застосовується.

Враховуючи, що спірне рішення №1926 має більш широку направленість дії (стосується не тільки предмета приватизації цього спору), суд вважає неможливим вирішення питання щодо його скасування за наданими доказами.

Крім того, слід зазначити, що рішення №1926 прийнято після того, як ФКМ СМР узгодив, а позивач здійснив поліпшення орендованого майна більш ніж на 25% і тим самим придбав право на приватизацію шляхом викупу.

Таким чином на той момент коли орган приватизації відповідно до закону був зобов'язаний прийняти рішення про приватизацію орендованого майна ніяких обмежень по таких об'єктах не існувало, позивач мав право на приватизацію шляхом викупу об'єкту, який знаходиться у нього в оренді.

На підставі зазначеного, дії Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради та Севастопольської міської Ради порушуються цивільні права позивача, та не відповідають вимогам чинного законодавства України, а відмова в приватизації спірного об'єкту є незаконною.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

На підставі висловленого, керуючись ст. 1, 8 Закону України “Про приватизацію державного майна”, ст. 2, 7 Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, ст. 4, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В и р і ш и в :

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Визнати незаконною відмову Фонду комунального майна Севастопольської міської ради про включення в перелік об'єктів, які підлягають приватизації об'єкт - відокремленої будівлі - павільйон, літ. «Б», загальною площею 22,4 кв.м з прибудовами літ. «б», «б1»і ганком, розташоване по вул. 4-а Бастіонна, 30 в м. Севастополі.

3.          Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «МТС»право на проведення приватизації об'єкту - відокремленої будівлі - павільйон, літ. «Б», загальною площею 22,4 кв.м з прибудовами літ. «б», «б1»і ганком, розташоване по вул. 4-а Бастіонна, 30 в м. Севастополі, шляхом викупу.

4.          Зобов'язати Севастопольську міську Раду (99011, м. Севастополь, вул. Леніна, 3, ідентифікацій код 24872845) розглянути на найближчій сесії питання про включення об'єкту - відокремленої будівлі - павільйон, літ. «Б», загальною площею 22,4 кв.м. з прибудовами літ. «б», «б1» і ганком розташоване по вул. 4-а Бастіонна, 30 в м. Севастополі в перелік об'єктів комунальної власності, які підлягають приватизації.

5.          В частині вимог щодо визнання недійсним рішення сесії Севастопольської міської Ради №1926 «Про внесення доповнень і змін в рішення міської Ради №359 від 11.12.2002 «Про затвердження Переліку об'єктів культурної спадщини і об'єктів, соціально значущих для міста (у тому числі нежилих приміщень, займаних ними), що відносяться до комунальної власності, приватизація яких не допускається», в частині обмеження та заборони на приватизацію об’єкта - відокремленої будівлі - павільйон, літ. «Б», загальною площею 22,4 кв.м. з прибудовами літ. «б», «б1»і ганком розташоване по вул. 4-а Бастіонна, 30 в м. Севастополі - відмовити.

Примірники рішення направити на адресу сторін та третіх осіб рекомендованою кореспонденцією.

Суддя І.А. Харченко

Рішення оформлено та підписано

в порядку ст. 84 ГПК України

27.10.2008.

Розсилка:

1.          ТОВ «Фірма «МТС»(99011, м. Севастополь, вул. 4 Бастіонна, 30)

2.          Фонду комунального майна СМР (99011, м. Севастополь, вул. Луначарського, 5)

3.          КП СМР «Аррікон»(99011, м. Севастополь, вул. Адм.Октябрьського, 8 кв. 2)

4.          Севастопольської міської Раді (99011, м. Севастополь, вул. Леніна, 3)

5.          прокурору м. Севастополя (м. Севастополь, вул. Павліченко, 1)