ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2008 р.
Справа № 47/217-08

вх.
№ 5563/5-47

Суддя
господарського суду

при секретарі
судового засідання

за участю
представників сторін:

позивача -
не з"явився  відповідача - не
з"явився

розглянувши
справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Чугуїв

до  Приватного підприємства "Інтехбуд",
м. Харків

про
стягнення 38234,43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовною заявою щодо стягнення з відповідача заборгованості
у розмірі 27178,48грн., інфляційних у розмірі 8528,83грн., пені у розмірі
2527,12грн., які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх
зобов"язань на підставі договору від 28.09.2007р. Крім того, позивач просить
покласти на відповідача судові витрати, у вигляді сплаченого держмита у розмірі
382,34грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у
розмірі 118 грн.

Відповідач  в судове засідання не з'явився, про час та
місце слухання справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву та
витребувані судом документи не надав.

Беручи до
уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею
75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними
матеріалами.

Позивач надав
через канцелярію господарського суду 08.09.2008р. уточнення позовних вимог в
яких він просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі
27188,28грн., 3% річних та інфляційних у розмірі 6754,77грн., витрати на оплату
послуг адвоката у розмірі 2000,00грн. та судові витрати.

Враховуючи, що
згідно ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити
підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від
позову або зменшити розмір позовних вимог, суд приймає заяву позивача як таку,
що не суперечить інтересам сторін та діючому законодавству та продовжує розгляд
справи з урахуванням цих змін.

Розглянувши
матеріали справи, судом було встановлено, що між позивачем та відповідачем було
укладено договір від 28.09.2007р. Відповідно до умов даного договору продавець
зобов"язаний був передати покупцю товар, а покупець у свою чергу зобов"язався
прийняти та оплатити його на умовах передбачених цим договором.

Як вбачається з
матеріалів справи, позивач передав відповідачу товар загальною кількістю
7670652кв.м.

Відповідач
отримав товар, але його вартість сплатив лише частково, а саме сплатив позивачу
грошову суму у вигляді передоплати у розмірі 5000,00грн.

Відповідно до
ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання
виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу  України.

Відповідно до
ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до
вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі  яких
господарський   суд   у
визначеному  законом  порядку
встановлює наявність  чи  відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до
ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Згідно ст.43
Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись
законом. Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі  яких господарський   суд
у  визначеному  законом
порядку  встановлює наявність  чи
відсутність  обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до
ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Згідно ст. 43
Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Як вбачається з
матеріалів справи та наданих позивачем уточнень сума заборгованості
відповідачем не сплачена. За таких обставин та враховуючи доведеність факту
порушення відповідачем умов діючого законодавства, суд знаходить позовні вимоги
обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в сумі основної заборгованості у
розмірі 27188,28грн.

Відповідно до
ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання
грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на
вищевикладене, позовні вимоги позивача в частині стягнення інфляційних 3%
річних, що становлять суму у розмірі 6754,77грн. підтверджуються матеріалами
справи та відповідають діючому законодавству, у зв'язку з чим підлягають
задоволенню.

Вимоги позивача
щодо стягнення 2000,00грн.- витрат на оплату послуг адвоката, що
підтверджуються квитанцією №4230 від 02.07.2008р. підлягають задоволенню, так
як позивачем у відповідності до ст. 33 ГПК України, доведено, що зазначені
витрати пов'язані з судовим розглядом справи № 47/217-08.

Відповідно до
статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито у
розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне
мито”, що становить 382,34грн. та згідно зі статтею 44 Господарського
процесуального кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від
29.03.2002р. № 411 судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу у сумі 118 гривень слід покласти на відповідача з вини якого
спір доведено до суду.

Враховуючи
вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 509, 526, ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу
України, статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”,
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411, статтями 1, 12,
33, 43, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України,
суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов
задовольнити повністю.

2. Стягнути з
Приватного підприємства "Інтехбуд" (61045, м. Харків, вул.
Клочківська, 261-а, код 31060520, відомості про розрахункові рахунки відсутні)
на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1, відомості
про розрахункові рахунки відсутні) заборгованості у розмірі 27188,28грн., 3%
річних та інфляційних витрат у розмірі 6754,77грн., витрати на оплату послуг
адвоката у розмірі 2000,00грн., держмита у розмірі 382,34грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00грн.

Видати наказ
після набрання рішенням законної сили.

Рішення
підписано 09.09.2008р.

Суддя