ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

13.05.2008р. Справа № 14/346

за позовом Закритого акціонерного товариства "Дніпропетровський університет економіки та права", вул. Набережна Леніна, 18, м. Дніпропетровськ, 49000

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційної фірми "Горизонт", вул. Київська, 5, м. Кременчук, Полтавська область,39600

про визнання правочину недійсним

Суддя Іваницький О.Т.

Представники:

Від позивача: Вигодський С.В., дов. №387 від 07.06.2007р.

Від відповідача: не з’явився (повідомлений належним чином)

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна заява про визнання правочину недійсним, а саме: визнання недійсним договору №31/08 від 31.08.2004р., укладеного між Кременчуцьким інститутом Закритого акціонерного товариства «Дніпропетровський університет економіки і права» та Товариством з обмеженою відповідальністю ВКФ «Горизонт», м. Кременчук і стягнення з останнього 32000,00 грн.

Ухвала виноситься після перерви, оголошеної в судовому засіданні 07.05.2008р.

Позивач 06.09.2007р. подав клопотання про об’єднання справ №5/572-14/353 і №14/346 відповідно до статті 58 ГПК України в одне провадження.

Суд дане клопотання відхилив, оскільки на день його подання справа №5/572-14/346 направлена до Верховного суду України.

Ухвалою заступника голови господарського суду Полтавської області Пушка І.І. від 01.10.2007р. склад суду було змінено в зв’язку з відпусткою судді Іваницького О.Т. і справа передана на розгляд судді Георгієвському В.Д.

Суддя Георгієвський В.Д. прийняв справу до свого провадження і ухвалою №14/346 від 04.10.2007р. відклав розгляд справи на 30.10.2007р.

Ухвалою заступника голови господарського суду Полтавської області Пушка І.І. від 29.10.2007р. склад суду було змінено в зв’язку з виходом із відпустки судді Іваницького О.Т. і справу повернуто йому на розгляд.

Суддя Іваницький О.Т. прийняв справу і розглянув її по суті.

Позивач 06.12.2007р. подав клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення по суті справи №5/572-14/353.

Суд подане клопотання відхилив як необґрунтоване, оскільки частиною 1 статті 79 ГПК України передбачена можливість зупинення провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов’язаної з нею справи, що розглядається іншим судом.

Сторони в судове засідання 29.01.2008р. подали клопотання про продовження строку вирішення спору в порядку частини 4 статті 69 ГПК України.

Суд клопотання прийняв і задовольнив.

Відповідач відзиву на позов не подав, його представник проти заявлених вимог заперечує, посилаючись на їх безпідставність.

Відповідач неодноразово заявляв клопотання про відкладення розгляду справи в зв’язку з необхідністю подання доказів, зайнятості його представника в інших засіданнях та знаходженням його на лікуванні (див. заяву вих. №1579 від 12.05.2008р.).

Відповідач 12.05.2008р. подав заяву №168 від 12.05.2008р. про відвід судді Іваницького О.Т. від розгляду справи №14/346.

Ухвалою заступника голови господарського суду Полтавської області Пушка І.І. від 13.05.2008р. в задоволенні заяви ТОВ ВКФ «Горизонт» про відвід судді Іваницького О.Т. від розгляду справи №14/346 відмовлено.

Відповідно до частини 3 статті 22 ГПК України сторони зобов’язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об’єктивного дослідження всіх обставин справи.

Нез’явлення представника сторони в судові засідання, подання заяви про відвід судді, спрямовані на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Бездіяльність відповідача розцінюється господарським судом як зловживання процесуальними правами сторони, явно спрямоване на свідоме затягування судового процесу, тоді як господарський суд не позбавлений права і можливості розглядати справу за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України.

В судове засідання 07.05.2008р. відповідач подав клопотання про залучення до участі у справі Кременчуцького інституту Закритого акціонерного товариства «Дніпропетровський інститут економіки і права».

Суд клопотання відхилив як необґрунтоване, оскільки з Положення про Кременчуцький інститут Дніпропетровського університету вбачається, що останній створено як філію ЗАТ «Дніпропетровський університет економіки і права» і не є юридичною особою, у свої діяльності керується Статутом Університету, рішеннями зборів акціонерів, даним Положенням, наказами ректора.

Дослідивши і оцінивши матеріали справи та подані докази, заслухавши представника позивача, суд встановив, що 31.08.2004р. між Кременчуцьким інститутом Закритого акціонерного товариства «Дніпропетровський університет економіки та права», м. Кременчук (далі – Кременчуцький інститут) та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційною фірмою «Горизонт», м. Кременчук (далі – відповідач) укладено договір на поставку будівельних матеріалів від за №31/08 (далі – договір).

З Положення про Кременчуцький інститут Закритого акціонерного товариства «Дніпропетровський університет економіки та права», вбачається, що останній є відокремленим структурним підрозділом ЗАТ «Дніпропетровський університет економіки та права» без статусу юридичної особи та діє на підставі Положення, кошторису та довіреності. Від імені інституту діє директор, який має право укладати угоди без погодження із університетом на суму, що не перевищує 50 000,00 грн.

Від імені Кременчуцького інституту спірний договір підписав Брижатий В.В., який на момент його укладення відповідно до наказу від 20.10.2004р. №181-04-К з 20.10.2004р. являвся виконуючим обов’язки директора Кременчуцького інституту.

В період із 12.05.1998р. по 20.10.2004р. на підставі наказів від 12.05.1998р. №61-К та від 20.10.2004р. №181-01-К директором Кременчуцького інституту являвся професор Залєсов М.Д.

Отже, Брижатий В.В. на момент укладення спірного договору від 31.08.2004р. не був директором Кременчуцького інституту, повноважним представником сторони, і не мав належним чином оформленої довіреності від позивача.

Кременчуцьким інститутом зі свого розрахункового рахунку на підставі рахунку від 31.08. 2004р. №127 частково перераховані платіжним дорученням від 16.09.2004р. №793 грошові кошти в сумі 32 000,00 грн. як оплата за будматеріали на виконання договору №31/08 від 31.08.2004р.

Згідно з п.п.1.1., 2.1., 4.1. спірного договору, відповідач зобов’язується поставити Кременчуцькому інституту будівельні матеріали згідно специфікації, яку має надавати останній, а також зобов’язання відповідача вважаються виконаними з моменту підписання договору та поставки продукції. Проте, зазначена специфікація та докази поставки продукції за спірним договором сторонами не подані та в матеріалах справи відсутні.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Дане положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк виконання зобов’язання не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

У спірному договорі не визначено строків виконання зобов’язань відповідачем, а тому, позивачем цінним листом з повідомленням про вручення направлена вимога від 12.06.2007р. №8565 – 8567 про повернення грошових коштів в сумі 32 000,00 грн. (отримана відповідачем 22.06.2007р.), яка залишена без задоволення.

Відповідно до довідок управління статистики про включення до ЄДРПОУ Закрите акціонерне товариство «Дніпропетровський університет економіки та права» є юридичною особою, а відокремлений структурний підрозділ – Кременчуцький інститут діє без права юридичної особи (копії довідок у матеріалах справи).

Відповідно до п.п.5.3.5., 6.4. Положення про Кременчуцький інститут останній несе відповідальність перед Університетом за збереження і використання за призначенням грошових коштів згідно з кошторисом, який узгоджується з ректором Університету; директор інституту діє за дорученням від імені ЗАТ «Дніпропетровський університет економіки та права», згідно із затвердженою структурою і кошторисом формує штат співробітників, керує інститутом і несе особисту відповідальність за всі аспекти його діяльності; розпоряджається майном і грошовими коштами інституту в межах повноважень, наданих університетом згідно з цим Положенням і кошторисом.

Згідно із ч.2 ст. 207, ст. 241 ЦК України, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою; правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Брижатий В.В. не був директором Кременчуцького інституту на момент укладення спірного договору від 31.08.2004р., оскільки відповідно до Наказів №54-02-К від 20.10.2004р., №181-04 від 20.10.2004р. був призначений в.о. директора Кременчуцького інституту тільки з 20.10.2004р.

Отже, Брижатий В.В. не мав повноважень на укладення будь-яких договорів, а позивач відповідно не схвалював укладений ним спірний договір, який до того ж, до теперішнього часу відповідачем не виконаний.

Відповідно до частин першої - п’ятої ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Спірний договір суперечить вищенаведеним приписам Положення про Кременчуцький інститут, нормам матеріального права, а також укладений особою за відсутності будь-яких повноважень та за відсутністю волевиявлення позивача, без подальшого його схвалення позивачем та, доказів його спрямованості на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням від 13.05.2008р. по справі №5/572-14/353 за позовом Закритого акціонерного товариства «Дніпропетровський університет економіки і права», м. Дніпропетровськ до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми «Горизонт», м. Кременчук про повернення безпідставно отриманих коштів у сумі 32000,00 грн. і визнання договору недійсним визнано недійсним з моменту укладення договір на поставку будівельних матеріалів від 31.08.2004р. №31/08, укладений між Кременчуцьким інститутом ЗАТ „Дніпропетровський університет економіки та права”, м. Кременчук та Товариством з обмеженою відповідальністю ВКФ «ГОРИЗОНТ», м. Кременчук, а також стягнуто з відповідача на користь позивача 32000,00 грн. – грошових коштів, отриманих за даним договором і судові витрати.

Відповідно до частини 2 статті 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

В зв’язку з тим, що по даному спору є рішення господарського суду Полтавської області № 5/572-14/353 від 13.05.2008 р. між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, провадження у справі № 14/346 підлягає припиненню згідно з вимогами пункту 2 статті 80 ГПК України.

Судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, матеріали справи та керуючись статтями статтями 22,33,34-36,43,44-45, 49, 69 (ч.4), 75, 77, пунктом 2 статті80, статтею 86 ГПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі припинити.

2. Копію ухвали направити сторонам.

Суддя                     Іваницький О.Т.