ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" жовтня 2008 р.

Справа № 27/75-08-3062

За позовом

акціонерного товариства закритого типу „Виробниче об’єднання „Облпаливо”

До відповідачів

1) Одеської залізниці

2) ЗАТ ГОФ „Краснолучська”

Про стягнення 4851,35 грн.

Суддя Семенюк Г.В.

Представники:

Від позивача:

Кобальчинська Т.Л., довіреність від 14.10.2008 року;

Міхов О.В., довіреність від 14.10.2008 року;

Від відповідачів:

1) Одеської залізниці: Тіхонова Г.І., довіреність № 475 від 27.05.2008 року;

2) ЗАТ ГОФ „Краснолучська”: не з’явився;

Суть спору:

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Одеської залізниці –4851,35 грн.

Позивач наполягає на своїх позовних вимогах.

Ухвалою від 20.08.2008 року господарський суд Одеської області за власною ініціативою та на підставі ст. 24 ГПК України, залучив до участі по справі іншого відповідача - ЗАТ ГОФ „Краснолучська”, 95400, Луганська обл., м. Красний Луч, вул. А. Барбюса, 1, .

Відповідач (ЗАТ ГОФ „Краснолучська”), повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, своїх представників в судове засідання не направив незважаючи на виклик суду.

Керуючись ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу і вирішити спір по суті без участі відповідача (ЗАТ ГОФ „Краснолучська”).

Розглянувши матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи та заслухавши представників позивача та відповідача, суд, встановив.

Відповідно до Договору № 9 від «09»квітня 2008 року, укладеного між АТЗТ „ВО „Облпаливо” та ТОВ „Інтертрейдінг груп”, відправник вантажу відпустив зі станції відправлення «Красний Луч»в адресу позивача вугілля марки AМ у вагоні № 67187575 за залізничною накладною № 50818555 в обсязі 61000 кг. однак фактично на Котовський паливний склад у вказаному вагоні прибуло в об’ємі 53420 кг.

Відповідно до специфікації № 2 від 23.05.2008 року до договору № 9 від «09»квітня 2008 року, укладеного між АТЗТ „ВО „Облпаливо” та ТОВ „Інтертрейдінг груп”, ціна однієї тонни вугілля марки AМ становить 533,35 грн. за одну тонну вугілля без урахування ПДВ.

За поставку вугілля (зокрема у зазначеному вагоні) АТЗТ „ВО „Облпаливо” здійснило платіж на поточний рахунок ТОВ „Інтертрейдінг груп” у розмірі 267528,36 грн. відповідно до платіжного доручення № 1721 від 02.06.2008 року.

При комісійному перевантаженні вугілля у вагоні № 67187575 встановлена нестача вугілля в обсязі 7580 кг.

Нестача вугілля підтверджується комерційним актом серії БК № 391575/10 від 09.06.2008 року, у якому зазначено, що «при переваженні на справних перевірених 150т. статичних вагах ст. Котовськ (госперевірка 21/12-07р.) виявилася вага: Бр. 74820 кг, тр. 21400 кг, нт. 53420 кг, тобто менше проти документа 7580 кг. У торцевих дверях є щілина, видно сліди старої течі над 6, 7 люкам поглиблення розміром 2м х 2м х 1,5м, течі вантажу по станції Котовськ немає. Згідно документів вантаж навантажений нижче бортів та маркований вапном, фактично завантаження нижче бортів на 30 см, маркування на вантажі відсутнє. Вагон технічно не справний...»

- Актом загальної форми № 265/п від 07.06.2008 року.

За комерційним актом серії БК № 391575/10 від 09.06.2008 року вагон не справний, що також підтверджується Актом про технічний стан вагону № 7 від 09.06.2008 року.

При подачі позову позивачем не враховані вимоги ст. 114 Статуту залізниць України щодо обчислення збитків з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення. Так саме,

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниць України, - залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості;

в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні. Норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані;.. У накладній в графі найменування вантажу зазначено, що вантаж навантажено у вологому стані. Таким чином необхідно застосовувати 2% при урахуванні сума норми природної втрати та граничного розходження маси вантажу.

Згідно з розрахунком відповідача (Одеської залізниці), з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення, збитки позивача від втрати вантажу складають –4070,53 грн.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України, перевізник несе відповідальність за збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення і до видачі його вантажоодержувачу, якщо не доведе, що недостача виникла по незалежним від перевізника причинам.

Згідно ст.ст. 114, 115 Статуту, залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знищено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером.

За незбереження (втрату, недостачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, залізниця несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що недостача виникла з незалежних від неї причин (ст. 113 Статуту).

Статтею 31 Статуту встановлено, що залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу вагони. Придатність вагонів для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

У випадках, коли під завантаження поданий несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання. Якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника. Винятки з цього правила, можуть мати місце тоді, коли з матеріалів справи вбачається, що технічна несправність мала прихований характер або виникла у процесі перевезення вантажу. Прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час звичайного огляду вагону або контейнера.

Враховуючи те, що залізниця в порушення вимог ст. 31 Статуту подала під завантаження несправний вагон, а відправник не відмовився від його використання, відповідальність за недостачу вугілля яка має місце при перевезенні вагоном № 67187575 покладається в рівних долях, з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення, на вантажовідправника, тобто на ЗАТ ГОФ „Краснолучська” та на перевізника - Одеську залізницю.

На теж саме вказує і п. 3.9 Роз’яснення Вищого Господарського Суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею»№ 04-5/601 від 29.05.2002 року, за яким відповідно до статті 31 Статуту залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках –продезінфіковані вагони та контейнери. У випадках, коли під завантаження поданий несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання. Якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника. Винятки з цього правила можуть мати місце тоді, коли з матеріалів справи вбачається, що технічна несправність мала прихований характер або виникла у процесі перевезення вантажу. Прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час звичайного огляду вагону або контейнера. У такому разі відповідальність за незбереження вантажу покладається на залізницю. Якщо незбереження вантажу сталося внаслідок того, що вагон чи контейнер поряд з прихованими несправностями або з несправностями, які виникли під час транспортування, мали ще й такі, які могли бути виявлені до завантаження, господарський суд може вирішити питання про покладення відповідальності як на залізницю, так і на відправника.

Відповідач (ЗАТ ГОФ „Краснолучська”), повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, своїх представників в судове засідання не направили незважаючи на виклик суду.

Повідомлення належним чином ЗАТ ГОФ „Краснолучська” про час і місце розгляду справи підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 379689, 32356, 53272.

Тобто відповідач повідомлявся про день та час розгляду справи, але своїм правом прийняти участь в її розгляді не скористалися. Прийняття участі в розгляді справи це право, а не обов'язок відповідача.

Таку ж правову думку висловив Одеській апеляційний господарський суд у своїй Постанові від 15.11.2005 року зі справи № 27/182-05-5016.

Станом на 20.10.2008 року можливість подальшого відкладення розгляду справи відсутня у зв’язку з закінченням всіх строків відведених ст. 69 ГПК України для розгляду справи.

Тому, подальше відкладення розгляду справи є неможливим та є підставою для винесення Рішення по справі не зважаючи на неявку відповідача (ЗАТ ГОФ „Краснолучська”) у судове засідання.

Витрати по сплаті держмита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу віднести за рахунок сторін, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно ст. 44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44-49, 77, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.

Позов задовольнити частково.

2.

Стягнути з Одеської залізниці (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19), , р/р 1 в Од. філії АБ «Експрес-банк», № 3 в Од. філії АБ «Експрес-банк», МФО 328801 на користь Акціонерного товариства закритого типу „Виробниче об’єднання „Облпаливо” (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 70/1), , р/р 26000340 в ТОВ КБ «СКБ», МФО 388313 –2035,27 грн. основного боргу, 42,79 грн. держмита та 49,50 грн. –витрати на ІТЗ судового процесу.

3.

Стягнути з ЗАТ ГОФ „Краснолучська” (95400, Луганська обл., м. Красний Луч, вул. А. Барбюса, 1), , р/р 847 ЛФ „Укрексимбанк” м. Луганськ, МФО 304289 на користь Акціонерного товариства закритого типу „Виробниче об’єднання „Облпаливо” (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 70/1), , р/р 26000340 в ТОВ КБ «СКБ», МФО 388313 –2035,27 грн. основного боргу, 42,79 грн. держмита а 49,50 грн. –витрати на ІТЗ судового процесу.

4.

В решті позову відмовити.

Накази видати у порядку ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили у порядку передбаченому ст. 85 ГПК України.

Суддя Семенюк Г.В.