ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24.07.08

Справа №АС12/379-08.

Господарський суд
Сумської області у складі судді Костенко Л.А.

При секретарі судового
засідання  Сугоняко Н.В.

За участю представників
сторін:

Від позивача -  ОСОБА_2, довіреність б/н  від 27.11.2007 року

Від відповідача -  Макотренко В.П., дов. №4555207-10 від
14.03.2008 р.

Від 3-ї особи -  Нагорна Т.О., довіреність № 15-09/164 від
15.01.2008 р.

Розглянувши матеріали
справи №  АС 12/379-08

за позовом:  Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Суми

до : Управління
Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми

Третя особа:  Управління Державного казначейства України в
Сумській області

про  скасування рішення та вимоги

Предмет позову:  Позивач
просить суд скасувати вимогу
відповідача про сплату боргу № Ф-345/1 від 14.11.2007 року  та рішення про застосування фінансових
санкцій № 1857 від 14.11.2007 року, посилаючись на їх протиправність.

Представник  відповідача в судовому засіданні  вимоги заперечив, та пояснив, що оспорювана
вимога  та рішення  прийняті
відповідно до встановлених при перевірці порушень сплати позивачем
внесків.

Розглянувши матеріали
справи,  заслухавши пояснення
представників сторін,  суд

ВСТАНОВИВ :

В період з 09.11.2007 року по 12.11.2007
року Управлінням Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми була
проведена  позапланова документальна
перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питань правильності повноти
нарахування, своєчасності сплати страхових внесків на загальнообов»язкове
державне пенсійне страхування та інших платежів до Пенсійного фонду України за
період з 08.09.2005 року до 22.10.2007 року.

За  результатами перевірки був складений акт №
103 від 14.11.2007 року, згідно якого позивачу донараховано за 2005 - 2007 роки
- 24 094, 93 грн. страхових внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування. Внаслідок цього, позивачем отримана  вимога
про сплату боргу №  Ф-345/1 від
14.11.2007 року, відповідно до якої позивач зобов»язаний сплатити  недоїмку зі страхових внесків на
загальнообов»язкове державне пенсійне страхування  в сумі 24 094, 93 грн. В зв»язку із донарахуванням
страхових внесків рішенням № 1857 від 14.11.2007 року до позивача застосовані
фінансові санкції в сумі 16 236, 48 грн.

Не погоджуючись з
донарахуванням страхових внесків та застосовуванням фінансових санкцій, позивач
оскаржив вимогу про сплату боргу № Ф-345/1 від 14.11.2007 року та рішення №
1857 від 14.11.2007 року про застосування фінансових санкцій в
адміністративному порядку. Рішеннями Пенсійного фонду України  № 4053/09-10 від 06.03.2008 року та №
3690/09-10 від 29.02.2008 року вимога про сплату боргу № Ф-345/1 від  14.1.2007 року та рішення № 1857 від
14.11.2007 року про застосування фінансових санкцій залишені без змін.

Дослідивши матеріали
справи, суд дійшов висновку про правомірність
позовних вимог з огляду на слідуючи
обставини.

Позивач здійснює  господарську діяльність  за спрощеною системою оподаткування і сплачує
єдиний податок.

Згідно пункту 2 Указу
Президента  України «Про спрощену
систему  оподаткування, обліку та
звітності суб»єктів малого підприємництва» передбачено, що 42 відсотки від суми
єдиного податку підлягає перерахуванню
органами Держказначейства на рахунок Пенсійного фонду України.

Представник Головного
управління Держказначейства  України в
Сумській області пояснив суду, що правовідносини  з приводу нарахування  та сплати страхових внесків на
загальнообов»язкове державне пенсійне страхування  та інших платежів до Пенсійного фонду
виникають перш за все між платниками таких внесків та органами Пенсійного фонду
і Головне управління Держказначейства не наділений  повноваженням щодо контролю за сплатою
застрахованими особами відповідних страхових внесків до Пенсійного фонду.

Суд вважає, що позивач
відповідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про загальнообов»язкове державне
пенсійне страхування» № 1058-1У та п. 2.1.1. Інструкції про порядок обчислення
і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на
загальнообов»язкове  державне пенсійне
страхування  до Пенсійного фонду України,
затвердженої постановою Пенсійного фонду України 19.12.2003 року № 21-1 (далі
Інструкція 21-1), є страхувальником / платником
страхових внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування),
тому  повинен сплачувати  страхові внески за найманих (застрахованих)
осіб на загальних підставах, тобто 32 відсотка в 2005 році та 31,8 відсотка в
2006 році.

Із акту перевірки  вбачається, що позивач  не відобразив
суми фактичних витрат на оплату
праці у розрахунках зобов»язання
за жовтень 2005 р. - жовтень 2007 р. в сумі 24 094, 93 грн. (2 926 грн.
- 32,3 %, 12 046, 47 грн. - 31,8 %, 9 122, 46 грн. - 33,2 %).

Таким чином, позивач  дійсно допустив порушення вищевказаних норм
законодавства.

Але при перевірці також
були допущені порушення і з боку відповідача.

В період перевірки  позивач сплачував єдиний податок та платежі,
спрямовані до Пенсійного фонду з єдиного податку в розмірі 3 341 грн. 10 коп.,
що підтвердив платіжними документами, приєднаними до справи.

Але відповідач при
перевірці  взагалі не взяв до уваги
вказані платежі, та не відобразив їх в акті перевірці.

Відповідно до  п. 11.17 Інструкції 21-1 суми надміру
сплачених  чи помилково сплачених
страхових внесків та  інших платежів (в
тому числі частина  єдиного та фіксованого
податків), що надходять за найманих працівників суб»єктів підприємницької
діяльності, які обрали відповідний особливий спосіб оподаткування) повертаються
страхувальникам або за їх згодою зараховуються в рахунок майбутніх платежів
страхових внесків.

Тобто відповідач при
здійсненні  перевірки зобов»язаний був
врахувати суми фактично сплаченої позивачем суми єдиного податку, спрямованого
в частині  до Пенсійного фонду, але він
цього не здійснив, чим визначив невірно суму боргу по внескам і відповідно
прийняв необґрунтовано внески в розмірі суми рішення та вимогу про сплату боргу.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 158 - 163, 167, 186 Кодексу
адміністративного     судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1.     Позов задовольнити.

2.   Скасувати вимогу Управління Пенсійного фонду
України в Ковпаківському районі м. Суми
№ 8-345/1 від 14.11.2007 року та рішення Управління Пенсійного фонду
України в Ковпаківському районі м. Суми
№ 1857 від 14.11.2007 року.

3. Постанова суду може
бути оскаржена в порядку ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України,
відповідно до якого, зокрема, заява про апеляційне оскарження постанови суду
першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення в повному
обсязі. Апеляційна  скарга на постанову
суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження до Харківського апеляційного адміністративного суду через
господарський суд Сумської області.

4.  Відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України постанова суду  першої інстанції, якщо інше не встановлено
цим  Кодексом, набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого
цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. В разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ
КОСТЕНКО Л.А.