ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15"жовтня 2008 р.                               Справа № 6/165д

за позовом:           першого заступника прокурора міста Чернігова,

вул. Шевченка, 1, м. Чернігів,

в інтересах держави в особі:

позивача: Управління з контролю за використанням та охороною земель у

Чернігівській області, проспект Миру, 61, м. Чернігів,

до відповідачів:

1-го: Чернігівської міської ради, вул. Магістрацька, 7, м. Чернігів,

2-го товариства з обмеженою відповідальністю “Айва”,

м. Чернігів, вул. Молодіжна, 4, оф. 1,

про скасування рішення та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

колегія суддів у складі:

головуючого судді Блохіної Ж.В.,

суддів Сидоренка А.С., Кушніра І.В.,

за участю представників:

прокурора: Курило Я.М. –в.о. помічника прокурора м. Чернігова, посв. №82 від 07.12.2007р.

від позивача: Мамєєва О.В. –заступника начальника управління, довіреність №368/01-23 від 09.04.2008р.,

від відповідача 1-го: Прокопович Т.Г. –головного спеціаліста юридичного відділу, довіреність №3-16/139 від 05.02.2008р.,

від відповідача 2-го: Лисенка А.В. –директора товариства, Борзака А.М., довіреність №30 від 28.07.2008р.

СУТЬ СПОРУ:

Першим заступником прокурора міста Чернігова в інтересах держави в особі позивача - Управління з контролю за використанням та охороною земель у Чернігівській області подано позов до першого відповідача - Чернігівської міської ради, другого відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю “Айва” про:

1) скасування пунктів 62,63 рішення 13 сесії 24 скликання Чернігівської міської ради від 28.09.2004 року „Про надання, вилучення та передачу земельних ділянок в межах м. Чернігова та надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок”;

2) визнання недійсним договору оренди земельної ділянки №2305 від 28.09.2004р., укладеного між Чернігівською міською радою та ТОВ “Айва”.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор та позивач посилаються на наступне.

Рішенням 13 сесії 4 скликання Чернігівської міської ради від 28.09.2004 року „Про надання, вилучення та передачу земельних ділянок в межах м. Чернігова та надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок” затверджено проект відведення земельної ділянки ТОВ „Айва” по вул. Горького, між будинком №6 та №8, для будівництва втраченої пам’ятки історико-архітектурної спадщини будівлі Дворянського зібрання з улаштуванням готельно-туристичного комплексу, розробленого згідно з рішенням міської ради від 03.06.2004р. (12 сесія 24 скликання); ТОВ „Айва” передано земельну ділянку в короткострокову оренду, строком на 5 років, площею 0,5447 га по вул. Горького, між будинками №6 та №8, для відтворення втраченої пам’ятки історико-архітектурної спадщини будівлі Дворянського зібрання з улаштуванням готельно-туристичного комплексу, при умові початку будівництва протягом 2-х років.

Відповідно до Довідки про наявність земельних угідь за формою 6-зем станом на 01.01.2008р., виданої Управлінням земельних ресурсів в м. Чернігові, передана в оренду земельна ділянка відноситься до особливо цінних земель (землі історико-культурного призначення, територія Національного архітектурно-історичного заповідника „Чернігів Стародавній”).

За таких обставин, на думку прокурора та позивача, при передачі в оренду вищевказаної земельної ділянки Чернігівською міською радою порушено порядок такої передачі, встановлений ст.ст. 84, 150 Земельного кодексу України, та перевищено повноваження, оскільки передача в оренду даної земельної ділянки можлива лише за поданням Чернігівської обласної ради постановою Кабінету Міністрів України, яка відсутня.

Враховуючи таку позицію, прокурор та позивач вважають, що договір оренди земельної ділянки площею 0,5447 га, укладений 28.09.2004р. за №2305 між відповідачами, має бути визнаний недійсним на підставі ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Перший відповідач –Чернігівська міська рада позовні вимоги не визнає, просить у позові відмовити, посилаючи на те, що спірне рішення було прийнято відповідачем в межах повноважень, а договір оренди земельної ділянки укладено на підставі та в порядку, передбаченому чинним законодавством. Обґрунтовуючи свою позицію, перший відповідач посилається на те, що на день прийняття рішення та передачі земельної ділянки в оренду ТОВ „Айва”, було відсутнє рішення міської ради про віднесення цієї земельної ділянки до земель історико-культурного призначення або до земель природно-заповідного фонду, а тому земельна ділянка не належить до особливо цінних земель, а саме до земель історико-культурного призначення.

Також перший відповідач зазначає про те, що прокурор подав дану позовну заяву в інтересах Управління з контролю за використанням та охороною земель в Чернігівській області, проте не зазначив, в чому полягають порушення прав та інтересів позивача внаслідок прийняття Чернігівською міськрадою оспорюваного рішення та укладання між відповідачами спірного договору, та які потребують захисту визначеним шляхом.

Перший відповідач вказує на пропуск позивачем строку позовної давності на звернення до суду за захистом своїх прав або інтересу, передбачений ст. 257 Цивільного кодексу України.

Другий відповідач також позовних вимог не визнає, просить у позові відмовити, посилаючись на те, що приймаючи спірні рішення, Чернігівська міська рада діяла у межах своїх повноважень, визначених Законами України „Про місцеве самоврядування”, „Про оренду землі”, а також відповідно до вимог ч. 1 п. „в” ст. 12, ст. ст. 123, 124, пункту 12 розділу Х „Перехідні положення” Земельного кодексу України.

Також вказує на пропуск позивачем строку позовної давності на звернення до суду за захистом своїх прав або інтересу, передбачений ст. 257 Цивільного кодексу України.

Вислухавши прокурора, представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, з’ясувавши обставини, які мають значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

Державним комітетом України по земельних ресурсах 19.08.2004р. затверджено Висновок державної землевпорядної експертизи від 19.08.2004р. №3703.

Як вбачається з даного Висновку №3703, Управлінням державної землевпорядної експертизи, нормування і ліцензування робіт здійснена державна землевпорядна експертиза документації: Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ „Айва” в м. Чернігові по вул. Горького між будинком 6 та 8 для відтворення втраченої пам’ятки історико - архітектурної спадщини будівлі Дворянського зібрання з облаштуванням готельно-туристичного комплексу.

Документація пройшла погодження з наступними організаціями:

Чернігівською обласною інспекцією по охороні пам’яток історії та культури (висновок №313 віл 08.08.2004р);

Управлінням архітектури та містобудування Чернігівської міської ради (висновок №1017 від липня 2004р.);

Чернігівською міською санітарно-епідеміологічною станцією Чернігівської обласної ради (висновок №02/299 від 11.08.2004р.);

Державним управлінням екології та природних ресурсів в Чернігівській області (висновок №06-10/2506в від 11.08.2004р.);

Чернігівським міським управлінням земельних ресурсів (висновок №23-10а/653 від 16.08.2004р.).

У пункті 3 Висновку №3703 зазначено, що:

зауваження та пропозиції до проектних матеріалів відсутні;

подані на державну землевпорядну експертизу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ „Айва” в м. Чернігові Пол вул. Горького між будинками 6 та 8 для відтворення страченої пам’ятки історико - архітектурної спадщини будівлі Дворянського зібрання з облаштуванням готельно-туристичного комплексу. Відповідає вимогам земельного законодавства та діючих нормативно - методичних документів і оцінюється позитивно.

Пунктом 62 рішення 13 сесії 24 скликання Чернігівської міської ради від 28.09.2004 року „Про надання, вилучення та передачу земельних ділянок в межах м. Чернігова та надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок” затверджено проект відведення земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю „Айва” по вул. Горького, муж будинками №6 та №8, для будівництва втраченої пам’ятки історико –архітектурної спадщини будівлі Дворянського зібрання з улаштуванням готельно-туристичного комплексу, розробленого згідно з рішенням міської ради від 03.06.2004 року (12 сесія 24 скликання).

Пунктом 63 цього ж рішення товариству з обмеженою відповідальністю „Айва” передано земельну ділянку в короткострокову оренду, строком на 5 років, площею 0,5447 га по вул. Горького, між будинками №6 та №8, для відтворення втраченої пам’ятки історико – архітектурної спадщини будівлі Дворянського зібрання з улаштуванням готельно-туристичного комплексу, при умові початку будівництва протягом 2-х років.

Також вищевказана сесія Чернігівської міської ради прийняла рішення (пункт 101), яким, враховуючи матеріали інвентаризації, національному архітектурно-історичному заповіднику „Чернігів Стародавній” надано земельні ділянки в постійне користування загальною площею 19,0471 га по вул. Преображенській, 1, для експлуатації будівель і споруд Національного архітектурно-історичного заповідника „Чернігів Стародавній”.

28.09.2004р. між Чернігівською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю „Айва” укладений договір оренди земельної ділянки, згідно умов якого, зокрема,:

перший (орендодавець) передає, а другий (орендар) набуває права на оренду земельної ділянки в місті Чернігові площею 0,5447 га по вул. Горького між будинками №6 та №8;

земельна ділянка передається в оренду згідно рішення міської ради від 28 вересня 2004р. для відтворення втраченої пам’ятки історико –архітектурної спадщини будівлі Дворянського зібрання з улаштуванням готельно-туристичного комплексу;

договір укладається на строк п’ять років при умові початку будівництва протягом 2-х років.

Договір зареєстрований у Чернігівській міській раді, про що у книзі державної реєстрації договорів оренди вчинено запис 28.09.2004р. №2305.

Додатком до даного договору оренди є кадастровий план земельної ділянки по вул. Горького між будинками №6 та №8 з описами меж, підписаний завідуючим відділу земельних ресурсів Чернігівської міської ради.

Актом приймання-передачі від 28.09.2004р. міська рада в особі завідувача відділу земельних ресурсів Чернігівської міської ради передала товариству з обмеженою відповідальністю „Айва” в короткострокову оренду строком на 5 років земельну ділянку площею 0,5447 га по вул. Горького між будинками №6 та №8 для відтворення втраченої пам’ятки історико –архітектурної спадщини будівлі Дворянського зібрання з улаштуванням готельно-туристичного комплексу при умові початку будівництва протягом 2-х років.

Заступником директора з виробництва Чернігівської філії ДП „Центр ДЗК” 22.10.2004р. складено акт про перенесення проекту відведення земельної ділянки площею 0,5447 га в натурі ТОВ „Айва”, в якому, зокрема, зазначено про те, що претензій зацікавленими сторонами не заявлено.

Згідно листа державного підприємства „Науково-дослідний центр „Охоронна археологічна служба України” від 14.09.2006р. №314/14-09-01 станом на 14.09.2006р. НДЦ „Охоронна археологічна служба України” ІА НАН України завершила охоронні археологічні дослідження на території першої черги в зоні будівництва готелю по вул.. Горького, 6-А у м. Чернігові та не заперечує проти початку будівництва в межах дослідженої території.

До позовної заяви також додана Довідка управління земельних ресурсів у м. Чернігові про наявність земельних угідь за формою 6-зем станом на 01.01.2008р. по вул. Горького 6 –8, згідно якої зайнята поточним будівництвом земельна ділянка 0,5447 га є землями історико-культурного призначення.

Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України „Підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.”

Таким чином Управління з контролю за використанням та охороною земель у Чернігівській області, як юридична особа, має право звертатись до господарського суду за захистом саме своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів або у випадках, передбачених законодавчими актами України.

Управління з контролю за використанням та охороною земель у Чернігівській області не надало суду будь-яких пояснень і доказів, що підтверджують порушення його прав і інтересів: при прийнятті Чернігівською міською радою пунктів 62,63 рішенням 13 сесії 4 скликання Чернігівської міської ради від 28.09.2004 року про затвердження проекту відведення земельної ділянки ТОВ “Айва” по вул. Горького між будинками 6 та 8 для будівництва втраченої пам’ятки історико –архітектурної спадщини будівлі Дворянського зібрання з улаштуванням готельно-туристичного комплексу, розробленого згідно з рішенням міської ради від 03.06.2004року (13 сесія 24 скликання); при укладанні між відповідачами оспорюваного договору оренди земельної ділянки, які потребують захисту шляхом скасування пунктів 62,63 вищевказаного рішення та шляхом визнання вищевказаного договору оренди недійсним.

Прийняття Чернігівською міською радою спірного рішення та укладення між відповідачами договору оренди земельної ділянки не позбавляє позивача можливості здійснювати його функції як контролюючого органу, а відтак, не порушує і не може порушувати його права і інтереси.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 2008 р. N 224 затверджено Положення про Державний комітет України із земельних ресурсів (далі –Положення), згідно пункту 1 якого Державний комітет із земельних ресурсів (Держкомзем) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до п. 7 Положення Держкомзем здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі і затверджує положення про них.

Повноваження щодо здійснення державного контролю за використанням та охороною земель Держкомзем здійснює через Державну інспекцію з контролю за використанням і охороною земель та її територіальні органи.

Відповідно до свого Положення Головне управління земельних ресурсів у Чернігівській області є територіальним органом Держземагентства, йому підзвітне і підконтрольне.

Згідно статті 5 Закону України „Про державний контроль за використанням та охороною земель” від 19 червня 2003 року N 963-IV ( далі –Закон №963) державний контроль за використанням та охороною земель здійснює спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів, а у ст. 9 цього ж Закону визначено, що Державний контроль за використанням та охороною земель у системі центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів здійснює Державна інспекція з контролю за використанням та охороною земель і її територіальні органи.

Відповідно до свого Положення Управління з контролю за використанням та охороною земель у Чернігівській області є територіальним органом Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель (Держінспекція України), яка діє у складі Державного комітету України по земельних ресурсах (Держкомзем України).

Відтак, позивач, як державний орган, має право звертатися до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України.

У пункті 4 Положення передбачено, що Держкомзем відповідно до покладених на нього завдань, зокрема:

здійснює державний контроль за використанням та охороною земель відповідно до Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" та інших законів ( п.п.7);

здійснює координацію діяльності місцевих органів виконавчої влади з питань землеустрою ( п.п.27);

порушує в установленому законодавством порядку клопотання про зупинення дії або скасування актів місцевих держадміністрацій та органів місцевого самоврядування з питань, що належать до його компетенції, а також про притягнення осіб, винних у порушенні земельного законодавства, до передбаченої законом відповідальності ( п.п.41);

розглядає відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення (п.п.42) та інше.

Таким чином, вищевказане законодавство чітко визначає повноваження державного органу при здійсненні державного контролю за використанням та охороною земель та шляхи реалізації цього контролю, до яких не відноситься право на звернення до суду з вимогами про скасування рішень органів місцевого самоврядування та про визнання недійсними договорів.

Отже, Управління з контролю за використанням та охороною земель у Чернігівській області, виступаючи в якості позивача, діє не у спосіб та поза межами повноважень, передбачених Конституцією та вищевказаним законодавством.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, визначений у частині 2 цієї статті, зокрема, шляхом визнання правочину недійсним; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

При цьому строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу встановлений ст. 257 Цивільного кодексу України у три роки.

Відповідно до статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачі заявили про сплив позовної давності на звернення позивача до суду з вимогою про скасування пунктів 62,63 рішення 13 сесії 24 скликання Чернігівської міської ради від 28.09.2004 року „Про надання, вилучення та передачу земельних ділянок в межах м. Чернігова та надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок” та про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки №2305 від 28.09.2004р., укладеного між Чернігівською міською радою та ТОВ “Айва”, оскільки позов подано 26.06.2008р., тобто поза межами 3-річного строку.

Дана заява відповідачів є обґрунтованою, а тому вирішуючи даний спір, суд застосовує позовну давність.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, діє не у спосіб та поза межами повноважень, передбачених Конституцією та вищевказаним законодавством; позов поданий після спливу строку позовної давності, а тому задоволенню не підлягає.

Крім того, приймаючи рішення, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

У статті 53 Земельного кодексу передбачено, що до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані:

а) історико-культурні заповідники, музеї-заповідники, меморіальні парки, меморіальні (цивільні та військові) кладовища, могили, історичні або меморіальні садиби, будинки, споруди і пам'ятні місця, пов'язані з історичними подіями;

б) городища, кургани, давні поховання, пам'ятні скульптури та мегаліти, наскальні зображення, поля давніх битв, залишки фортець, військових таборів, поселень і стоянок, ділянки історичного культурного шару укріплень, виробництв, каналів, шляхів;

в) архітектурні ансамблі і комплекси, історичні центри, квартали, площі, залишки стародавнього планування і забудови міст та інших населених пунктів, споруди цивільної, промислової, військової, культової архітектури, народного зодчества, садово-паркові комплекси, фонова забудова.

До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об'єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам'ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об'єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва) ( стаття 44 ЗК України)

До земель іншого природоохоронного призначення належать земельні ділянки, в межах яких є природні об'єкти, що мають особливу наукову цінність.( ст. 46 ЗК України).

Відповідно до статті 84 Земельного кодексу України( пункт „в” частини 3) до земель державної власності, які не можуть передаватись у комунальну власність, належать, зокрема, землі під об'єктами природно-заповідного фонду та історико-культурними об'єктами, що мають національне та загальнодержавне значення.

При цьому в даній статті передбачено, що право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій відповідно до закону.

Окрім того Земельний кодекс у ст. 150 визначає поняття „особливо цінні землі”, до яких відносяться землі природно-заповідного фонд та землі історико-культурного призначення, які можуть вилучатися (викуплятися) для будівництва об'єктів загальнодержавного значення, доріг, ліній електропередачі та зв'язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів, геодезичних пунктів, житла, об'єктів соціально-культурного призначення, нафтових і газових свердловин та виробничих споруд, пов'язаних з їх експлуатацією, за постановою Кабінету Міністрів України або за рішенням відповідної місцевої ради, якщо питання про вилучення (викуп) земельної ділянки погоджується Верховною Радою України..

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор і позивач посилаються на те, що при передачі в оренду вищевказаної земельної ділянки Чернігівською міською радою порушено порядок такої передачі, встановлений ст.ст. 84, 150 Земельного кодексу України, та перевищено повноваження, оскільки передача в оренду даної земельної ділянки можлива лише за поданням Чернігівської обласної ради постановою Кабінету Міністрів України, яка відсутня.

З такими твердженнями суд не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Відповідно до п. 12 розділу Х „Перехідна положення” Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об’єкти незавершеного будівництва та законсервовані об’єкти), в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Ні прокурором, ні позивачем не надано доказів того, що на день прийняття спірного рішення Чернігівською міською радою та передачі спірної земельної ділянки в оренду є рішення міської ради або іншого органу про віднесення цієї земельної ділянки до земель історико-культурного призначення або до земель природно-заповідного фонду.

Як стверджує Чернігівська міська рада, на день передачі земельної ділянки в оренду ТОВ „Айва” було відсутнє рішення міської ради про віднесення цієї земельної ділянки до земель історико-культурного призначення або до земель природно-заповідного фонду. Отже, спірна земельна ділянка не належить до особливо цінних земель.

Посилання заявників на те, що зазначена вище земельна ділянка відноситься до особливо цінних земель, а саме до земель історико-культурного призначення –території Національного архітектурно-історичного заповідника „Чернігів Стародавній”, не відповідає фактичним обставинам, оскільки рішенням міської ради від 28.09.2004р. (13 сесія 24 скликання) ТОВ „Айва” була передана земельна ділянка в оренду, що межувала з тією, яка цим же рішенням міської ради (п.101) була передана у постійне користування Національному архітектурно-історичному заповіднику „Чернігів Стародавній”.

Заявниками не надано жодного доказу про те, що земельна ділянка площею 0,5447 га по вул. Горького між будинками 6 та 8 в м. Чернігові відноситься до особливо цінних земель, а відтак в діях Чернігівської міської ради відсутнє порушення ст. 150 Земельного кодексу України.

Довідка про наявність земельних угідь за формою 6-ЗЕМ, видана Управлінням земельних ресурсів в м. Чернігові, не може братися до уваги як належний доказ цільового призначення земельної ділянки, оскільки не є ні рішенням органу державної влади, ні рішенням органу місцевого самоврядування про віднесення земельної ділянки до певної категорії.

Згідно висновку державної землевпорядної експертизи Державного Комітету України по земельних ресурсах від 19 серпня 2004 року № 3703 зауважень та пропозицій до проектних матеріалів не було. В підсумкової оцінці (п.3.1.) сказано “Подані на державну землевпорядну експертизу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки між будинком 6 та 8 по вул. Горького для відтворення втраченої пам'ятки історико-архітектурної спадщини будівлі Дворянського зібрання з улаштуванням готельно-туристичного комплексу, відповідає вимогам земельного законодавства та діючих нормативно-методичних документів і оцінюється позитивно”.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України рішення оформлено та підписано колегією суддів 17.10.2008р.

Головуючий суддя Ж.В. Блохіна

Судді А.С. Сидоренко

І.В. Кушнір

17.10.08