Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2008 року Справа № 37/370-07

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Карбань І.С., судді Бабакової Л.М., судді Кравець Т.В.,

при секретарі - Міракові Г.А.,

за участю представників сторін:

позивача –Луценко С.І., Васильєва І.П. за довіреністю від 25.10.07р.,

відповідача –Шаповал Н.В. за дорученням № 70/01-793 від 26.02.08р., Вітер М.В. за дорученням № 70/01-794 від 26.02.08р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду у м. Харкові апеляційну скаргу (вх. № 302Х/2-4) фермерського господарства «Сила», с. Уди на рішення господарського суду Харківської області від 25.01.2008 р. по справі № 37/370-07

за позовом фермерського господарства «Сила», с. Уди,

до ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», м. Харків,

про визнання проекту договору таким, що суперечить законодавству та зобов'язання укласти договір, -

встановила:

Фермерське господарство «Сила»звернулося до господарського суду з позовною заявою до ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», в якій просило визнати таким, що суперечить законодавству проект договору № 860 запропонований відповідачем щодо встановлення вартості виконання робіт із землеустрою щодо виготовлення документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фермерському господарству «Сила»безоплатно у спільну сумісну власність відповідно до ст. 121 Земельного кодексу України, в сумі 3284,40 грн. та зобов'язати відповідача укласти з позивачем договір на виконання робіт із землеустрою щодо виготовлення документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана безоплатно у спільну сумісну власність фермерському господарству «Сила»відповідно до ст. 121 Земельного кодексу України, за ціну, яка не перевищує встановлену ст.1 Закону України «Про захист конституційних прав громадян на землю»від 20.01.2005 р. суму - 153,00 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 25.01.2008р. по справі № 37/370-07 (суддя Доленчук Д.О.) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Позивач, не погодившись з рішенням господарського суду Харківської області від 25.01.2008р. по даній справі подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказане рішення повність та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування вимог викладених в апеляційній скарзі апелянт вказував, що відповідно до п.5 ст. 180 ГК України ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, а згідно зі ст. 1 Закону України «Про захист конституційних прав громадян на землю»та наказу Державного комітету України по земельних ресурсах «Про затвердження граничних розмірів плати з виконання землевпорядних робіт по земельних ресурсах»вартість робіт із землеустрою щодо виготовлення документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку, при передачі безоплатно земельних ділянок у власність громадянам України відповідно до ст. 121 Земельного кодексу України, крім випадків, визначених ч.1 цієї статті, не може перевищувати дев'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про землеустрій»: види робіт із землеустрою -обстежувальні, вишукувальні, топографо-геодезичні, картографічні, проектні та проектно-вишукувальні роботи, що виконуються з метою складання документації із землеустрою; документація із землеустрою - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо; землеустрій - сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних утворень, суб'єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил. Таким чином, роботи із землеустрою щодо виготовлення документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку включають весь комплекс робіт, який складається з обстежувальних, вишукувальних, топографо-геодезичних, картографічних, проектних та проектно-вишукувальних робіт тощо.

В зв’язку з чим апелянт вважав, що норми матеріального права, а саме, Закон України «Про захист конституційних прав громадян на землю»та Закону України «Про землеустрій»не роблять жодних винятків щодо не включення будь-яких робіт у вартість робіт із землеустрою при виготовленні документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку, при передачі безоплатно земельних ділянок у власність громадянам України відповідно до ст. 121 Земельного кодексу України, а всі перераховані відповідачами витрати на виконання робіт, в наданій суду правовій експертизі проекту договору №860, включаються до одного з видів робіт з землеустрою.

На думку апелянта всі заперечення відповідачів ґрунтуються на нормативно-правових актах, які суперечать зазначеним вище законам та видані до прийняття Закону України «Про захист конституційних прав громадян на землю», Закону України «Про землеустрій»та наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 12.08.2004р. №264 «Про затвердження граничних розмірів плати з виконання землевпорядних робіт по земельних ресурсах», але жодного нормативно-правового акту, який би був виданий після прийняття законів та наказу і спростовував би позовні вимоги відповідач не надав.

Також, апелянт вважав, що нормативно-правові акти, якими обґрунтовуються заперечення відповідача, застосовуються в разі отримання земельних ділянок у власність громадянами України з підстав передбачених Земельним кодексом України, крім випадків передачі безоплатно земельних ділянок у власність громадянам України в порядку ст. 121 Земельного кодексу України, а у випадку передачі безоплатно земельних ділянок у власність громадянам України в порядку вищевказаної статті, відповідачі зобов'язані керуватись і застосувати ст. 1 Закону України «Про захист конституційних прав громадян на землю» якою прямо встановлена відповідна вартість робіт із землеустрою щодо виготовлення документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку, при передачі безоплатно земельних ділянок у власність громадянам України відповідно до ст. 121 вказаного Кодексу.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачав, а апеляційну скаргу просив залишити без задоволення, тому що договір № 860 від 03.03.2007р. на виготовлення технічної документації щодо організації території земельних ділянок громадян та складання державних актів на право спільної сумісної власності на земельні ділянки із земель фермерського господарства «Сила»на території Удянської сільської ради Золочівського району стосується усіх земельних ділянок фермерського господарства загальною площею 30,5 га.

У 1990 р. громадянин Луценко С. І. оформив у довічне користування земельну ділянку площею 20,0 га. Друга ділянка площею 11,05 га. була виділена господарству в постійне користування рішенням 15 сесії 23 скликання Золочівської районної ради від 29.05.01 р., яку громадянин Луценко С.І. не оформив згідно чинного законодавства і не отримав державний акт на право постійного користування на землю. Тому геодезичні і землевпорядні роботи щодо цієї земельної ділянки не проводились. Для отримання кадастрового плану земельної ділянки необхідно виїхати на місцевість та виконати весь комплекс геодезичних робіт.

На земельній ділянці площею 20,0 га. потрібно провести прив'язку до державної геодезичної мережі для отримання координат точок. На земельній ділянці площею 11,05 га. потрібно виконати крім прив'язки прокладання теодолітних ходів від пункту полігонометрії до земельної ділянки та провести її горизонтальне знімання. Весь необхідний комплекс робіт по виготовленню державних актів на земельні ділянки членам ФГ «Сила»викладений в кошторисі до договору № 860 від 03.03.2007р. на суму 2458,80 грн., у тому числі ПДВ –409,80 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегією суддів встановлено, що ухвалюючи оскаржуване рішення господарський суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

28.08.1990р. було зареєстровано фермерське господарство «Сила», якому було надано в постійне користування земельну ділянку загальною площею 20,0 га., в тому числі ріллі 9,31 га. та видано державний акт на право користування цією землею серії Б № 073208 (а.с. 18, 20-27).

Відповідно до ст. 32 Земельного кодексу України, для розширення фермерського господарства «Сила», за заявою членів фермерського господарства, рішенням XV сесії ХХІІІ скликання Золочівської районної ради від 29.05.2001 р. було надано згоду на виділення земельної ділянки в постійне користування із земель запасу Удянської сільської ради, розташованих поблизу фермерського господарства «Сила».

Рішенням господарського суду Харківської області від 03.10.2006 р. у справі № 53/286-06 було визнано право фермерського господарства «Сила»на отримання у спільну сумісну власність земельної ділянки загальною площею 31,05 га., згідно визначеної Удянською сільською радою Золочівського району Харківської області норми - 6,21 га. на 1 людину (а.с. 8-11).

Для належного оформлення правовстановлюючих документів на виділену земельну ділянку, позивач звернувся до відповідача щодо виконання робіт із землеустрою щодо виготовлення документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку. За виконання робіт із землеустрою щодо виготовлення документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку, яка передана фермерському господарству «Сила» безоплатно у власність, відповідач запропонував позивачу заплатити 3284,40 грн. та укласти договір виконання робіт із землеустрою № 860 на зазначену суму (а.с. 13).

Пунктом 1.1 проекту договору № 860 від 03.03.2007 р., було передбачено, що Замовник (позивач) доручає, а Виконавець (відповідач) приймає на себе виконання наступних робіт: технічна документація із землеустрою щодо організації території земельних ділянок громадян та складання державних актів на право спільної сумісної власності на земельні ділянки із земель фермерського господарства «Сила»на території Удянської сільської ради Золочівського району Харківської області. За виконану роботу Замовник (позивач) повинен був перерахувати Виконавцю (відповідачу) кошти відповідно з протоколом договірної ціни в сумі 3284,40 грн. в т.ч. ПДВ 547,40 грн. (п. 2.1. проекту договору). Пунктом 2.2. даного проекту договору визначено, що оплата проводиться з попередньою оплатою в розмірі 100%, а у разі несвоєчасної попередньої оплати та несвоєчасного надання необхідних для виконання роботи документів термін виконання робіт продовжується на цей період.

Згідно з ч. 3 ст. 29 Закону України «Про землеустрій»склад, зміст і правила, оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду виходить з того, що відповідно до ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб визначений цими нормами.

На виконання вимог ст.1 ГПК України, апелянтом не доведено за захистом яких своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів він звернувся до господарського суду шляхом подання позовної заяви про визнати таким, що суперечить законодавству проекту договору № 860 запропонованого відповідачем.

Щодо вимог позивача в частині зобов’язання ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» укласти з фермерським господарством «Сила»договір на виконання робіт із землеустрою щодо виготовлення документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана безоплатно у спільну сумісну власність фермерському господарству «Сила», колегія суддів зазначає наступне.

Порядок укладання договорів визначено ст. ст. 639 - 649 ЦК України. Загальні умови укладання господарських договорів визначені ст. 176 -187 ГК України.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Позивач відповідно до вимог ст. 33 ГПК України не надав доказів на підтвердження дотримання вимог зазначених норм ЦК України, а саме, доказів надіслання відповідачу пропозиції щодо укладання спірного договору у своїй редакції, тощо. Тобто, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження волевиявлення позивача на укладання спірного договору.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що господарський суд правомірно відмовив в задоволені позову, оскільки відсутня основна ознака виникнення зобов'язання - спільна воля та волевиявлення усіх сторін на укладення вказаного договору.

На підставі викладеного, судова колегія Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарський суд Харківської області від 25.01.2008 р. по справі № 37/370-07 в частині відмови у задоволення позову про зобов’язання відповідача укласти договір прийнято у відповідності до норм чинного законодавства та матеріалів справи і підстави для його скасування відсутні. Заперечення викладені в апеляційній скарзі є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарсько процесуального кодексу України колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 25.01.2008 р. по справі № 37/370-07 залишити без змін.

Головуючий суддя Карбань І.С.

Суддя Бабакова Л.М.

Суддя Кравець Т.В.