ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2008 р.

№
05/482

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Панової
І.Ю.-головуючого

Заріцької
А.О.,

Продаєвич
Л.В.

розглянувши
касаційну скаргу

ліквідатора
ВАТ "Тікич"

на
рішення  на постанову

господарського
суду Черкаської області 29.02.2008
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від
03.06.2008

у
справі

№ 05/482
господарського суду  Черкаської області

за
позовом

ТОВ
"Рубіа"

до

ТОВ
"Укрпромтех"

про

Визнання
права власності та усунення перешкод в користуванні

за участю представників
сторін:

від
ТОВ " Рубіа" -Гавьюк М.П.

від
ТОВ " Укрпромтех" -Аньола О.М.

від
ВАТ " Тікич" -Обідний С.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Черкаської області від 29.02.2008  у справі №05/482 ( суддя Швидкий В.А.)  в задоволенні позовних вимог було відмовлено
повністю.

Постановою
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 03.06.2008 у
справі № 05/482 ( колегія суддів:
Фаловська І.М., Зеленіна Н.І., Писана Т.О.)  апеляційну скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю “Рубіа” задоволено частково.
Рішення господарського суду Черкаської області від 29.02.2008 року у
справі №05/482 скасовано повністю та прийнято нове рішення.  Позовні вимоги задоволено частково. Визнано
за товариством з обмеженою відповідальністю “Рубіа” право власності на майно,
яке знаходиться за адресою:АДРЕСА_1 а саме: димову трубу металеву, h=31 м, інв.
№39; димову трубу цегляну h=72 м, інв. №50; боров парокотельні S=60 кв.м., інв.
№51. В задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання товариства з обмеженою
відповідальністю “Укрпромтех” усунути перешкоди товариству з обмеженою
відповідальністю “Рубіа” в користуванні та розпорядженні майном, шляхом
допущення на територію де знаходиться майно та надання можливості
безперешкодного користування власним майном, відмовлено повністю. Стягнуто з
товариства з обмеженою відповідальністю “Укрпромтех” на користь товариства з
обмеженою відповідальністю “Рубіа” 51
грн. державного мита за розгляд апеляційної скарги.

Не
погоджуючись з вказаною постановою, ліквідатор ВАТ "Тікич" звернувся
до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду
від 03.06.2008 та рішення господарського суду Черкаської області від 29.02.2008
у справі № 05/482, а справу направити на новий розгляд.

Касаційна
скарга мотивована тим, що господарський суд прийняв рішення про права і
обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі, судом апеляційної
інстанції  при прийнятті постанови
порушені вимоги ст.ст.1,2 Закону України " Про введення мораторію на
примусову реалізацію майна" , ст. 30 Закону України " Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 59  ЦК УРСР яка була чинною на момент укладення
договору купівлі-продажу.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України, розглянувши наявні матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування
місцевим  та апеляційним
господарськими  судами  норм процесуального та матеріального права
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає  задоволенню, виходячи з
наступного.

Судами
попередніх інстанцій встановлено, що у січні 2008 року товариство з обмеженою
відповідальністю “Рубіа” звернулось до господарського суду Черкаської області з
позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю “Укрпромтех” про
визнання права власності на майно, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1 а саме:
димова труба металева, димова труба цегляна, боров парокотельні, та зобов'язання
відповідача не чинити перешкоди у користуванні вищевказаним майном шляхом  допущення на територію, на якій знаходиться
майно, посилаючись на те, що 14.11.2003
між позивачем та ВАТ “Тікич”, в особі ліквідатора,  укладено договір купівлі-продажу майна.

Рішенням
господарського суду Черкаської області від 29.02.2008  у справі №05/482 в задоволенні позовних вимог
товариства з обмеженою відповідальністю “Рубіа” до товариства з обмеженою
відповідальністю “Укрпромтех”  було
відмовлено повністю.

Господарським
судом встановлено, що  постановою
господарського суду Черкаської області від 10.02.2000 ВАТ "Тікич"
визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою від 26.12.2000
ліквідатором банкрута було призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1

14.11.2003 між позивачем  - ТОВ " Рубіа"  та ВАТ " Тікич" в особі ліквідатора
укладено договір купівлі-продажу спірного майна.

Згідно
з довідкою Регіонального відділення Фонду Державного майна України по
Черкаській області від 28.02.2008 № 71-09-00765 станом на 14.11.2003 державна
частка акцій у статутному фонді ВАТ " Тікич" складала 30,004
відсотки.

Рішення
господарського суду про відновлення позову мотивовано тим, що  право власності у набувача, відповідно до
вимог ст. 128 ЦК УРСР виникає за договором.
Договір,  укладений між позивачем
та ВАТ " Тікич" з порушенням вимог ст. 1 Закону України " Про
введення мораторію на примусову реалізацію майна",  згідно якого встановлено мораторій на
застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських
товариств у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25
відсотків, а тому відповідно до вимог ст. 48 ЦК УРСР є недійсним та не породжує
у позивача права власності на майно.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України згодна з висновками суду апеляційної
інстанції стосовно того, що суд першої інстанції прийняв рішення, що стосується
прав та обов'язків ВАТ " Тікич" за договором купівлі-продажу від
14.11.2003 без залучення його до участі у справі, що відповідно до вимог п. 3
ч. 3 ст. 104 ГПК України є у будь-якому випадку підставною для скасування
рішення.

Як
вбачається з матеріалів справи,ухвалою Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 22.04.2008
розгляд справи було відкладено на 03.06.2008 , у зв'язку з необхідністю
залучення до участі у справі ВАТ “Тікич” в якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, та залучено відкрите
акціонерне товариство “Тікич” в якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України не може погодитись з таким висновком
з огляду на таке.

Відповідно
до ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних  вимог
на  предмет спору,  можуть
вступити  у  справу
на   стороні   позивача
або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з
господарського спору може вплинути на
їх  права  або
обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено  до участі у
справі також  за  клопотанням
сторін, прокурора або  з
ініціативи господарського суду.

Оскільки
апеляційний господарський суд залучив відкрите акціонерне товариство “Тікич” в
якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача вже після прийняття місцевим господарським судом рішення у
даній справі та прийняв постанову за наслідками перегляду вказаного рішення,
така постанова підлягає безумовному скасуванню, як така, що прийнята з
порушенням норм процесуального права.

Крім того, в постанові  від 03.06.2008 Київський міжобласний
апеляційний господарський суд  встановив,
що місцевим господарським судом не дотримано вимог ч. 2 ст. 83 ГПК України,
згідно якої господарський суд, приймаючи рішення має право виходити за межі
позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів
позивача або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є
клопотання заінтересованої сторони.

В
даному випадку, судом апеляційної інстанції не
прийнято до уваги, що згідно п. 1 ст. 83 ГПК України , господарський
суд, приймаючи рішення має право визнати недійсним повністю чи у певній частині
пов'язаний з предметом позову договір, який суперечить законодавству.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України вважає, що в даному випадку,
господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним договір,
пов'язаний з предметом позову, за власною ініціативою.

Судом
апеляційної інстанції, в порушення вимог ст.ст.43,101 ГПК України, також не
надана належна правова оцінка фактам, встановленим в рішенні  судом першої інстанції, а саме  тому, що згідно довідки Регіонального
відділення Фонду Державного майна України по Черкаській області від 28.02.2008
станом на 14.11.2003 державна частка акцій у статутному фонді ВАТ "
Тікич" складала 30,004%.

Враховуючи
межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, керуючись статтями 1117,
1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу ліквідатора ВАТ "Тікич" задовольнити .

Постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 03.06.2008  та рішення господарського суду Черкаської
області від 29.02.2008  у справі №05/482  скасувати

Справу
передати  на новий розгляд до
господарського суду Черкаської області.

Головуючий
І.Ю. Панова

Судді                                                                                                 А.О.
Заріцька

Л.В. Продаєвич