ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2008 р.

№ 42/482

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого,

Мележик Н.І.,

Подоляк О.А.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу                               Акціонерної енергопостачальної компанії

"Київенерго" в особі структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго"

на рішення          господарського суду міста Києва від 11.12.2007 року

у справі                                                  № 42/482

господарського суду                              міста Києва

за позовом                              Акціонерної енергопостачальної компанії

"Київенерго" в особі структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго"

до                              Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаціне підприємство №612 "ІККТ "Укрмонтаж"

про                                                            стягнення 1 188 262,24 грн.

за участю представників:

позивача –          Цурки Н. О.

відповідача -                                         Нагорянського С. І., Хлябич І. М.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2007 року Акціонерна енергопостачальна компанія "Київенерго" в особі структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго" звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаціне підприємство №612 "ІККТ "Укрмонтаж" про стягнення заборгованості за спожиту в період з 1 травня 2005 року до 1 вересня 2007 року теплову енергію у розмірі 1 037 449,74 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.12.2007 року (суддя Паламар П.І.) в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі Акціонерна енергопостачальна компанія "Київенерго" в особі структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго" просить скасувати рішення місцевого господарського суду, а справу направити на новий розгляд до місцевого господарського суду. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального та порушені норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного судового акту.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України "Про судове рішення” від 29.12.76 №11 із змінами, внесеними постановами Пленуму від 24.04.81 № 4, від 25.12.92 № 13, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи з загальних засад і змісту законодавства України. Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, а також оцінку всіх доказів. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати. Мотивувальна частина рішення повинна мати також посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права, на підставі яких визначено права і обов'язки сторін у спірних правовідносинах.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Резолютивна частина рішення повинна містити чіткі та безумовні

висновки, що ґрунтуються на аналізі та оцінці фактичних обставин, викладених у його мотивувальній частині, та відповідати застосованим до спірних відносин нормам права.

Разом з тим, оскаржуване рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Так, господарським судом встановлено, що 01.05.2005 року між сторонами у даній справі укладено договір №330003 на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води, за яким позивач зобов"язався постачати відповідачу теплову енергію у вигляді гарячої води для потреб опалення та гарячого водопостачання, а відповідач зобов"язався щомісячно оплачувати вартість спожитої теплової енергії на умовах, передбачених договором та додатком №2 до нього.

Відповідачем протягом травня 2005 року –вересня 2007 року спожито теплової енергії на загальну суму 6 233 459,22 грн., з яких оплачено позивачу 5186009,48 грн.

В зв"язку з наявністю заборгованості позивач звернувся до суду про її стягнення з відповідача у примусовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд, пославшись на припинення опалення житлових будівників з 11.04.2005 року у зв"язку з закінченням опалювального сезону, зробив висновок про відсутність підстав для сплати відповідачем вартості теплової енергії.

При цьому, суд першої інстанції вказав на ненадання позивачем доказів щодо обсягів споживання Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаціне підприємство №612 "ІККТ "Укрмонтаж" теплової енергії у травні 2005 року.

Проте погодитися з такими висновками судів не можна, оскільки вони не в повній мірі відповідають матеріалам справи.

Так, поза увагою суду залишився п.2.3.5 договору щодо обов"язку споживача забезпечувати своєчасне щомісячне надходження коштів на рахунок позивача за теплову енергію.

Також судом першої інстанції не звернуто уваги на нормативне встановлення обов"язку споживача здійснювати щомісячні розрахунки за теплову енергію, передбачене Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року.

Згідно п.п. 17, 18 вказаних Правил послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Всупереч зазначених вимог, місцевий господарський суд не в повному обсязі дослідив та не надав належної оцінки умовам спірного договору, не з"ясував обставин справи щодо обов"язків споживача здійснювати розрахунки з позивачем за спожиту теплову енергію, періоди, за які Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаціне підприємство №612 "ІККТ "Укрмонтаж" зобов"язане оплачувати теплову енергію.

Враховуючи порушення судом першої інстанції ст.ст. 47, 43 ГПК України, відсутні підстави вважати, що суд дійшов правильного висновку щодо прав та обов’язків сторін.

Вказані порушення норм процесуального права не можуть бути усунуті касаційною інстанцією, враховуючи межі перегляду справи у касаційній інстанції, визначені ст. 1117 ГПК України.

За таких обставин, прийняте у цій справі рішення підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене, всебічно, повно, об’єктивно з’ясувати всі обставини справи, надати об’єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального права, які регулюють спірні відносини та вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" в особі структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго" задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 11.12.2007 року у справі №42/482 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва в іншому складі суддів.

Головуючий суддя

Т.П. Козир

Судді

Н.І. Мележик

О.А. Подоляк

Доповідач –суддя Мележик Н.І.