СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.03.08

Справа № 15/47-08.

за позовом Акціонерного
банку «Брокбізнесбанк» в особі Сумської філії акціонерного банку
«Брокбізнесбанк», м. Суми

до відповідача Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1, м. Суми

про стягнення   21813 грн. 10 коп.

СУДДЯ
Резниченко О.Ю.

За участю представників
сторін:

Від позивача:      Косякова Е.І., довіреність №225/03 від
15.11.2007р.

Від відповідача: не
з'явився

Суть спору: Позивач просить звернути
стягнення на автомобіль (легковий універсал - В) марки ВАЗ 21214, реєстраційний
№НОМЕР_1, 2006 року випуску, заставною вартістю 41000,00 грн. в рахунок
погашення відповідачем боргу перед позивачем в розмірі 21813 грн. 10 коп., у
тому числі: 18856 грн. 00 коп. заборгованості по кредитному договору №3-п від
26.06.2006р., 2416 грн. 63 коп. боргу по відсоткам, 470 грн. 20 коп. пені за
прострочення погашення суми кредиту, 70 грн. 27 коп. пені за прострочення
погашення відсотків.

В судове засідання позивач подав заяву
про збільшення позовних вимог №340/11 від 29.02.2008р., в якій збільшує позовні
вимоги, оскільки  внаслідок користування
кредитом сума заборгованості перед банком збільшилася та ним були донараховані
інфляційні збитки та 3% річних. Тому, позивач просить стягнути з відповідача
23687 грн. 11 коп. заборгованості станом на 03.03.2008р., а саме: 18856,00 грн.
- борг по кредиту, 2693 грн. 03 коп. боргу по відсоткам, 643 грн. 31 коп. пені
за прострочення погашення суми кредиту, 102 грн. 98 коп. пені за прострочення
погашення відсотків, 150 грн. 00 коп. - 3% річних та 1241 грн. 79 коп.
інфляційних витрат. Відповідно до ст. 22 ГПК України заява про збільшення позовних
вимог прийнята судом до розгляду.

Відповідач відзив на позов не подав,
вдруге в судове засідання не з'явився, про час і місце судового процесу був
повідомлений належним чином.

Тому, згідно ст. 75 ГПК
України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача, оцінивши подані докази,  суд

ВСТАНОВИВ:

26.06.2006р. між АБ
" Брокбізнесбанк" в особі Сумської філії (позивач) та ОСОБА_1
(позичальник) було укладено кредитний договір №3-п, відповідно до якого
позичальник отримав кредит в розмірі 34850,00 грн. під 18,5% річних для
придбання транспортного засобу (автомобілю легкового марки ВАЗ 21214,
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску) з метою використання його у
господарській діяльності.

Згідно умов
вищенаведеного кредитного договору відповідач зобов'язався здійснювати
погашення основної суми кредиту згідно графіку, зазначеного в п.1.2 договору, а
саме, протягом 24 місяців рівними частинами - по 1454,00 грн., починаючи з липня
2006 року, а також суми відсотків за користування кредитом, нарахованих на
залишок боргу по кредиту.

Факт отримання
відповідачем від позивача кредиту підтверджується наявними в матеріалах справи
доказами.

Представник позивача
пояснив, що в порушення умов зазначеного кредитного договору зобов'язання по
сплаті кредиту та відсотків відповідачем своєчасно та в повному обсязі не було
виконано, сплату заборгованості за кредитом та відсотками було припинено
відповідачем з травня 2007 року.

Згідно п. 4.3.6 кредитного
договору у разі недодержання позичальником
умов   кредитного   договору,
при   утворенні  простроченої заборгованості за кредитом або
процентами понад один місяць, банк має право достроково стягнути з позичальника
всю суму кредиту, відсотків по ньому та пеню, в тому числі і шляхом
дострокового звернення стягнення на транспортний засіб, що є предметом застави.

Згідно п. 5.3 вказаного
договору за невиконання або неналежне (несвоєчасне) виконання взятих на себе
зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом
позичальник зобов'язується сплатити на користь банку, а останній має право
вимагати сплати неустойки - пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла на період, за який сплачується пеня, від суми простроченого боргу за
кожний день прострочення.

Таким   чином,
станом   на   28.01.2007
року   за відповідачем перед
позивачем рахувалась заборгованість по кредитному договору №3-п від 26 червня
2006 року у розмірі: 18856,00 грн.  - по
кредиту, 2416,63 грн. - по відсоткам, 470,2 грн. - пеня за прострочення
погашення суми кредиту, 70,27 грн. - пеня за прострочення погашення відсотків.

Відповідно до договору
застави рухомого майна №3-п від 26 червня 2006 року в рахунок забезпечення
зобов'язань по кредитному договору №3-п від 26 червня 2006 року відповідачем
було передано в заставу автомобіль (легковий універсал - В) марки ВАЗ 21214,
реєстраційний №НОМЕР_1, 2006 року випуску, заставною вартістю 41000,00 грн.,
який належить відповідачеві на праві власності відповідно до свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 22.06.2006 року.

У зв'язку з ухиленням від
сплати боргу по кредиту та відсоткам, на виконання вимог п.4.3 договору застави
та відповідно до ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» позивачем листом №2503/11 від 14.12.2007 року було
направлено відповідачеві повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням
зобов'язання, яке було отримано відповідачем 22.12.2007 року за адресою
здійснення господарської діяльності -АДРЕСА_1 (копія повідомлення про вручення
поштового відправлення долучена до матеріалів справи).

Повідомлення було
надіслано відповідачеві одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей
про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, яку було
проведено відповідачем 18.12.2007 року.

В порушення частини 2
статті 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень» відповідач протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі
відомостей про звернення стягнення на автомобіль зобов'язання по погашенню
кредиту та відсотків не виконав.

Позивач, в свою чергу,
направив відповідачеві вимогу про негайну передачу предмету обтяження у
володіння Сумської філії АБ «Брокбізнесбанк» (лист №113/11 від 24.01.2008
року), оскільки до закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач
відповідно до частини 2 статті 28 Закону України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень» зобов'язаний вживати заходи щодо збереження
відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього
Закону.

Але зазначена вимога
залишилась поза увагою відповідача, тому згідно із п.4.4. договору застави
рухомого майна №3-п від 26.06.2006р. позивач звернувся до суду.

В судове засідання
позивач подав заяву про збільшення позовних вимог №340/11 від 29.02.2008р., в
якій збільшує позовні вимоги, оскільки
внаслідок користування кредитом сума заборгованості перед банком
збільшилася та ним були донараховані інфляційні збитки та 3% річних. Тому,
позивач просить стягнути з відповідача 23687 грн. 11 коп. заборгованості станом
на 03.03.2008р., а саме: 18856,00 грн. - борг по кредиту, 2693 грн. 03 коп.
боргу по відсоткам, 643 грн. 31 коп. пені за прострочення погашення суми
кредиту, 102 грн. 98 коп. пені за прострочення погашення відсотків, 150 грн. 00
коп. - 3% річних та 1241 грн. 79 коп. інфляційних витрат. Відповідно до ст. 22
ГПК України заява про збільшення позовних вимог прийнята судом до розгляду.

Відповідно до ст. 526 ЦК
України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов
договору.

Стаття 589 Цивільного
кодексу України передбачає, що у разі
невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель
набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що
визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів,
неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із
пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Пункт  4.3.6 кредитного договору №3-п від
26.06.2006р. передбачає, що у разі недодержання позичальником умов даного
договору (в тому числі одноразового прострочення сплати чергового платежу по
основному боргу та відсотків за користування кредитом, прострочення кінцевого
терміну повернення кредиту та ін.), договору застави та договору страхування,
при утворенні простроченої заборгованості за кредитом або нарахованими
процентами понад один місяць, банк має право достроково стягнути з позичальника
всю суму кредиту, а також суму відсотків за користування ним та суму неустойки,
в тому числі й шляхом дострокового звернення стягнення на транспортний засіб у
відповідності з умовами договору застави.

Згідно до п. 3.3.1.
договору рухомого майна №3-п від 26 червня 2006 року у разі невиконання  (неналежного виконання) зобов'язання за
кредитним договором, які забезпечується цим договором, заставодержатель (банк)
має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі шляхом звернення стягнення
на предмет застави. Розмір вимоги визначається на момент фактичного
задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченою
виконання (неустойка), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а
також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги.

Доказів сплати боргу за
користування кредитом відповідачем суду не подано, не подано й аргументованих
заперечень вимогам позивача, тому уточнені позовні вимоги підлягають
задоволенню на підставі ст. ст. 526, 589 Цивільного Кодексу України.

Крім цього, відповідно до уточнення
позовних вимог, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань позивач просить
звернути стягнення на автомобіль також в рахунок погашення відповідачем 150
грн. 00 коп. - 3% річних  ( 118 грн. 25
коп. по сплаті боргу по кредиту та 31 грн. 75 коп. по сплаті відсотків) та 1241
грн. 79 коп. інфляційних витрат (981 грн. 68 коп. по сплаті боргу по кредиту та
260 грн. 11 коп. по сплаті боргу по відсоткам).

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на
вимоги кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.
Враховуючи вищевикладене уточнені позовні вимоги стосовно стягнення 150 грн. 00
коп. - 3% річних та 1241 грн. 79 коп. інфляційних витрат є обґрунтованими та
підлягають задоволенню на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК
України державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу покладаються на відповідача.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу
України суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити
повністю.

2.Стягнути з Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_3) за рахунок заставлено майна,
а саме: автомобіль (легковий універсал - В) марки ВАЗ 21214, реєстраційний
№НОМЕР_1, 2006 року випуску, заставною вартістю 41000,00 грн.,  передбаченого договором застави рухомого
майна №3-п від 26.06.2006р., укладеним між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк»
в особі Сумської філії акціонерного банку «Брокбізнесбанк» та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1, на користь Акціонерного банку «Брокбізнесбанк» в особі
Сумської філії акціонерного банку «Брокбізнесбанк» (м. Суми, пр-т Курський, 6,
код 33343460) - заборгованість по кредиту в сумі 23687 грн. 11 коп.

3. Стягнути з Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_3) на користь Акціонерного
банку «Брокбізнесбанк» в особі Сумської філії акціонерного банку
«Брокбізнесбанк» (м. Суми, пр-т Курський, 6, код 33343460) 236 грн. 87 коп.
витрат по держмиту та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

4. Видати накази після
набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ
О.Ю.
Резниченко

Повний текст рішення
підписано 03.03.08 р.