ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.09.08 р.
Справа № 17/121пн

Господарський суд Донецької області
у складі судді Татенко В.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу,
порушену:

за позовом: Фізичної особи
підприємця, ОСОБА_1, м. Донецьк

до відповідача: Фізичної особи
підприємця, ОСОБА_2, м. Донецьк

про визнання право власності

за участю представників сторін

від
позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

СУТЬ СПРАВИ:

Фізичної особи підприємця, ОСОБА_1
звернувся до Фізичної особи підприємця, ОСОБА_2 про визнання права власності на
самочинно збудований об'єкт капітального будівництва - нежитлове приміщення
загальною площею 60 м2 по АДРЕСА_1.

В обґрунтування вимог позивач
посилається на рішення виконавчого комітету Донецької міської ради № 482/2 від
29.10.2003р. про затвердження позивачу проекту відводу земельної ділянки площею
0,0036 га для розташування кіоску з ремонту взуття по АДРЕСА_1; договір оренди
зазначеної земельної ділянки між позивачем та виконавчим комітетом Донецької
міської ради укладено; рішення виконавчого комітету Донецької міської ради №
384/16 від 20.06.2007р. про погоджено місця розташування павільйону з ремонту
взуття на земельній ділянці орієнтованою площею 0,015Га. по АДРЕСА_1.

В якості правової підстави позову
позивач посилається на ст. 376 Цивільного кодексу (ЦК) України.

Відповідач у судовому засіданні позов
визнав.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

10.06.2008р. сторонами був
укладений Договір, п.1.1. якого передбачає часткову участь у реконструкції
об'єкту нерухомості - кіоск з ремонту взуття під павільйон з ремонту взуття
(південно-західніше будинок номер 227) по АДРЕСА_1. Відповідно до умов цього
договору (п.2.2, п.2.3) частка позивача у реконструкції Об'єкта дорівнює 40%
права власності на Об'єкт, частка відповідача - 60% права власності на Об'єкт.

20.08.2008р. позивач отримав листа
від відповідача, у якому він заперечує про наявність у позивача права власності
на спірний об'єкт нерухомості.

Відповідно до ч. І ст. 15
Цивільного кодексу України кожна особа мас право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У ч.2 ст. 15
Цивільного кодексу України зазначено, що колена особа мас право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з рішенням виконавчого
комітету Донецької міської ради № 482/2 від 29.10.2003р. позивачу затверджено
проект відводу земельної ділянки площею 0,0036Га. для розташування кіоску з
ремонту взуття по АДРЕСА_1 (п.1). 10.12.2003р. між позивачем та виконавчим
комітетом Донецької міської ради укладено Договір оренди зазначеної земельної
ділянки. Відповідно до рішення виконавчого комітету Донецької міської ради №
384/16 від 20.06.2007р. позивачу погоджено місце розташування павільйону з
ремонту взуття на земельній ділянці орієнтованою площею 0,015 га по АДРЕСА_1.

Позивач здійснив капітальне
будівництво об'єкта нерухомості - павільйону з ремонту взуття загальною площею
60м2, на майбутню реконструкцію якого і укладено з відповідачем Договір від
10.06.2008р.

Даний об'єкт побудований позивачем
самостійно без узгодження проекту будівництва та дозволу на будівництво від
інспекції архітектурно-будівельного контролю, але в межах земельної ділянки,
виділеної позивачу на підставі договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда і інше нерухоме майно вважається самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого
проекту або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно ч.5 ст.376 ЦК України на
вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує
право інших осіб.

Таким чином, з урахуванням вимог
вказаної статті, необхідними умовами для визнання права власності на самочинно
збудоване майно є наявність у позивача права власності (користування) на
земельну ділянку, на якій розташоване спірне майно, а також встановлення того
факту, що самочинне будівництво не порушує прав інших осіб.

Як встановлено судом, збудовані
позивачем об'єкт капітального будівництва - нежитлове приміщення загальною
площею 60 м2 по АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом.

Факт самочинного будівництва позивачем
вказаного об'єкту з не заперечується.

Спірний об'єкт збудований в межах
земельної ділянки, відділеної позивачу на умовах оренди в користування.

Під час розгляду справи факт того,
що самочинно збудований об'єкт нерухомості порушує права інших осіб не
встановлено.

За таких обставин суд вважає
позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати у справі покладаються
на позивача, адже саме через його неправомірні дії виник спір..

З огляду на зазначене керуючись ст.
33, 34 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за Фізичною особою -
підприємцем, ОСОБА_1(АДРЕСА_2, Ідентифікаційний № НОМЕР_1), право власності на
об'єкт нерухомості капітальне будівництво - нежитлове приміщення загальною
площею 60 м2, розташоване по АДРЕСА_1.

Суддя