ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.02.08р.

Справа № 20/23-08

За позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області

До Державного підприємства "Науково-дослідний гірничорудний

інститут", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 9 781 грн 48 коп

Суддя Пархоменко Н.В.

Представники :

Від позивача: представник не з’явився

Від відповідача: Поверінова Л.І., дов. №75 від 05.02.2008р.,

Близнюк Г.М., дов. №28 від 11.01.2008р.

СУТЬ СПОРУ :

Позивач звернувся до відповідача з позовом та просить стягнути з останнього компенсацію за виплачене потерпілому Завгородньому О.А. відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров’я, пов’язаного з виконанням трудових обов’язків, в розмірі 9 781,48 грн. В обґрунтування позову позивач послався на те, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.06.2005р. було стягнуто з відділення Фонду на користь Завгороднього О.А. недоплату щомісячних сум відшкодування шкоди з 15.02.1994р. по 01.06.2005р. в загальній сумі 9 781,48 грн у зв’язку з отриманням Завгороднім О.А. професійного захворювання під час роботи у відповідача. Вказує, що судом встановлена вина підприємства в недостовірному перерахунку потерпілому сум відшкодування шкоди. Позивач вважає, що з урахуванням Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування, Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, Закону України „Про охорону праці” роботодавець несе відповідальність за шкоду, заподіяну застрахованим особам або страховикам і зобов’язаний відшкодовувати збитки, завдані порушенням, а відповідно до положень ст.ст. 1167, 1172, 1191 ЦК України позивач має право зворотної вимоги (регресу) до підприємства.

Позивач в судове засідання не з’явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням від 04.02.2008р.

Відповідач позовні вимоги не визнає, вказує, що відповідно до п. 21 Постанови Кабінету Міністрів України №492 від 23.06.1993р. (зі змінами та доповненнями) передбачено, якщо ушкодження здоров’я наступило з вини кількох власників, відшкодування шкоди проводиться відповідно їх вини, та вважає, що позивач не навів жодних доказів, які б свідчили, що саме відповідач причинив йому зазначені збитки.

За згодою представників відповідача в судовому засіданні оголошено тільки вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.06.2005р. було стягнуто з відділення Фонду на користь Завгороднього О.А. недоплату щомісячних сум відшкодування шкоди з 15.02.1994р. по 01.06.2005р. в загальній сумі 9 781,48 грн у зв’язку з отриманням Завгороднім О.А. професійного захворювання.

На виконання рішення суду був виданий виконавчий лист від 29.08.2005р. Згідно відмітки державного виконавця у виконавчому листі вказана заборгованість виплачена потерпілому.

На спірні правовідносини поширюється дія Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” (надалі –Закон).

Так, у відповідності до частини 1 статті 9 Закону України „Про охорону праці” відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров’я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов’язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров’я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні.

Усі види страхових виплат і соціальних послуг застрахованим та особам, які перебувають на їх утриманні, а також усі види профілактичних заходів, передбачених статтями 21 та 22 цього Закону, провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за рахунок коштів цього Фонду (стаття 25 Закону).

Відповідно до частин 1, 2 статті 46 Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків провадить збір та акумулювання страхових внесків, має автономну, незалежну від будь-якої іншої, систему фінансування.

Частиною 3 статті 46 Закону встановлено, що кошти на здійснення страхування від нещасного випадку не включаються до складу Державного бюджету України, використовуються виключно за їх прямим призначенням і зараховуються на єдиний централізований рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків в установах банків, визначених Кабінетом Міністрів України для обслуговування коштів Державного бюджету України, або спеціалізованого банку, який обслуговує фонди соціального страхування.

Відповідно до ч.ч.1,2 статті 47 Закону, страхові тарифи, диференційовані по групах галузей економіки (видах робіт) залежно від класу професійного ризику виробництва, встановлюються законом.

Сума страхових внесків страхувальників до Фонду соціального страхування від нещасних випадків повинна забезпечувати: фінансування заходів, спрямованих на вирішення завдань, передбачених статтею 1 цього Закону; створення відповідно до пункту 9 частини сьомої статті 17 цього Закону резерву коштів Фонду для забезпечення його стабільного функціонування; покриття витрат Фонду, пов’язаних із здійсненням соціального страхування від нещасного випадку.

За викладеного, суд приходить до висновку, що страхові виплати здійснюються за рахунок внесків роботодавців і Закон не передбачає права Фонду на звернення до страхувальника (роботодавця) з регресними вимогами щодо відшкодування сплачених Фондом страхових виплат.

Враховуючи те, що питання сплати внесків підприємствами (страхувальниками) і відшкодування Фондом (страховиком) шкоди, врегульовані спеціальним законом - Законом України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” є необґрунтованими доводи позивача про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин ст.ст. 1172, 1191 ЦК України.

Правомірність покладення на позивача обов’язку по відшкодуванню шкоди потерпілому Завгородньому О.А. визначена рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.06.2005р., яке набрало законної сили.

На підставі викладеного, керуючись Законом України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя Н.В. Пархоменко

рішення підписано 25.02.2008р.