КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2008                                                                                           № 39/86

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Кондес Л.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Похиленко А.В. (за дов.),

від відповідача - не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства (далі - КП) "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них" Дніпровського району м. Києва

на рішення Господарського суду м.Києва від 28.11.2007

у справі № 39/86

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Фірма Октан"

до                                                   КП "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них" Дніпровського району м. Києва

про                                                  стягнення 13 004,37 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 28.11.2007 у справі №39/86 позов ТОВ „Фірма „Октан” до КП „Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них” Дніпровського району м.Києва про стягнення 13 004,37 грн. задоволено частково.

Присуджено стягнути з КП „Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них” Дніпровського району м.Києва на користь ТОВ „Фірма „Октан” 4 004,37 збитків, 40,04 грн. витрат по сплаті держмита та 36,34 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 200,22 грн. витрат за надання адвокатських послуг.

Повернуто ТОВ „Фірма „Октан” з Державного бюджету зайво сплачене державне мито в розмірі 221,96 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення 4004,37 грн. збитків мотивовано тим, що оскільки рішенням Спеціальної контрольної комісії з питань державних закупівель № 52/21-СКК-78р від 16.02.2007, яке є обов’язковим для виконання замовниками, учасниками, іншими органами державної влади, яких стосується дане рішення та не оскаржено до суду, задоволено скаргу позивача та відмінено торги на закупівлю відповідачем продуктів нафтопереробки рідких внаслідок порушення відповідачем законодавства про закупівлю, відповідно до статей 22, 1166 Цивільного кодексу України відповідач повинен відшкодувати позивачеві збитки, які понесені останнім з метою участі в торгах. Що стосується моральної шкоди в сумі 5000 грн., позовні вимоги в цій частині не задоволені з огляду на те, що позивач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про приниження ділової репутації позивача або наявності втрат немайнового характеру, що настали у зв’язку з приниженням його ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до діяльності позивача. Судові витрати, в тому числі витрати на послуги адвоката відшкодовано позивачу відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, КП „Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них” Дніпровського району м.Києва звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду м.Києва від 28.11.2007 у справі №39/86 скасувати в частині стягнення з ШЕУ судових витрат та витрат, понесених ТОВ „Фірма „Октан” під час участі в торгах, залишити без змін рішення в частині відмови позивачу в решті позовних вимог, та відмовити позивачу задоволенні позовних вимог. Апелянт посилається на те, що відповідно до пункту 2 статті 36 Закону України „Про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти” об’єктом оскарження не можуть бути будь-які витрати, понесені учасником у процесі здійснення процедури закупівлі”.

28.02.2008 до Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання від апелянта про розгляд справи у його відсутності.

Розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представника позивача, судова колегія встановила наступне.

В Інформаційному бюлетені Тендерної Палати України № 46(65) від 13.11.2006 за № 46022506 було розміщено оголошення про те, що Комунальне підприємство Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району м. Києва (відповідач) проводить торги по закупівлі продуктів нафтопереробки рідких, а саме: лот № 1- ДП- 100000 л, бензин А-76 – 60000 л; лот № 2 –ДП- 120000 л, А-95 –25000 л. Розмір плати за тендерну документацію складає 1000,00 грн.; тендерне забезпечення – банківська гарантія або порука. Розкриття тендерних пропозицій передбачалося 20.12.2006 року.

22.12.2006 листом № 19-326 відповідач повідомив позивача про результати торгів та вказав, що переможцем торгів на закупівлю продуктів нафтопереробки обрано ТОВ “Промекс-К”. Пропозицію позивача відхилено, як таку, що має ціну тендерної пропозиції нижчу від середньоринкової ціни, та вважається демпінговою згідно тендерної документації (п. 7.7.).

Згідно частини 1 статті 36 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” (далі – Закон) з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і свобод у сфері закупівель будь-який учасник або інша особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність замовника замовнику або Комісії, або до суду згідно з цим Законом

Позивач звернувся до Спеціальної контрольної комісії з питань державних закупівель зі скаргою щодо порушень чинного законодавства при здійсненні відповідачем процедури закупівлі за державні кошти.

За результатами розгляду скарги позивача Спеціальна контрольна комісія з питань державних закупівель прийняла рішення № 52/21-СКК-78р від 16.02.2007 про задоволення скарги позивача та відміну торгів на закупівлю відповідачем продуктів нафтопереробки рідких. В рішенні, зокрема, зазначено, що пункт 7.7. тендерної документації щодо ціни тендерної пропозиції суперечить нормам Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”, а саме, частині 3 статті 15, якою визначено, що замовник не повинен встановлювати дискримінаційні вимоги до учасників. Оскільки чинним законодавством про закупівлю не визначено поняття демпінгових цін, то тлумачення замовником даного терміну на свою користь, або на користь інших осіб призводить до дискримінації учасників тендеру. Також зазначено, що відхилення тендерної пропозиції за даної підстави порушує принцип максимальної економії та ефективності державних закупівель.

Рішення Комісії, прийняті в межах її компетенції, відповідно до вимог цього Закону, є обов'язковими для виконання замовниками, учасниками, іншими особами, яких вони стосуються (п.7 статті 3-3 Закону).

Статтею 28 Закону встановлено, що торги відміняються у разі, якщо Комісією чи судом прийняте рішення про відміну торгів.

Відповідно до статті 37 Закону встановлено, що за результатами розгляду скарги замовник або Комісія, приймає рішення про повне або часткове задоволення скарги, що має наслідком відміну торгів, вчинення замовником певних дій, або приймає рішення про незадоволення скарги. Рішення Комісії може бути оскаржено до суду в порядку, визначеному законодавством.

Доказів оскарження рішення № 52/21-СКК-78 від 16.02.2007 Спеціальної контрольної комісії з питань державних закупівель суду не надано.

Таким чином, рішення про відміну торгів, в яких брав участь позивач, було прийняте внаслідок порушення відповідачем законодавства про закупівлю.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення 4004,37 грн. збитків, виходячи з наступного.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв‘язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Обов’язковими умовами покладання відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій (бездіяльності) цієї особи, причинного зв’язку між діями (бездіяльністю) особи та збитками, які складають об’єктивну сторону правопорушення, та її вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Протиправність дій відповідача полягає в тому, що здійснення торгів було проведено з порушенням законодавства про закупівлю, що призвело до відміни торгів.

З метою участі в торгах, позивач поніс наступні витрати.

Платіжним дорученням від 13.12.2006 № 807 позивач сплатив на рахунок ТОВ “Центр тендерних процедур” 1000,00 грн. передоплати за тендерну документацію (46022506 КП ШЕУ по ремонту автошляхів). Відповідно до пункту 1.3. тендерної документації, кожний учасник сплачує вартість тендерної документації, вносить тендерне забезпечення та подає свої пропозиції у належно оформленому вигляді згідно з вимогами тендерної документації.

Замовник зобов'язаний зазначити у тендерній документації вимоги щодо надання тендерного забезпечення, його розмірів, а також випадки, коли тендерне забезпечення не повертається учаснику (частина 1 статті 23 Закону).

Тендерне забезпечення при проведенні торгів по закупівлі продуктів нафтопереробки рідких було передбачено у формі банківської гарантії або поруки.

18.12.2006 між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк “Інтербанк” та позивачем укладено договір № 83 про надання гарантії, відповідно до якого банк взяв на себе зобов‘язання виступити гарантом позивача та сплатити відповідачу грошові кошти в сумі 56 600,00 грн., у випадку якщо позивач не виконає свої зобов‘язання перед відповідачем на умовах, викладених у тендерній гарантії.

Платіжним дорученням № 821 від 18.12.2006 позивач перерахував на рахунок ВАТ КБ “Інтербанк” 1415,00 грн. винагороди за видачу гарантії згідно пункту 2.1.2. договору про надання гарантії № 83 від 18.12.2006.

Пунктом 2.1.3. статті 2.1. розділу 2 договору № 83 від 18.12.2006 передбачалося, що умовами надання гарантії є надання позивачем забезпечення повернення грошових коштів, які можуть бути виплачені ВАТ КБ “Інтербанк”.

18.12.2006 між ВАТ комерційний банк “Інтербанк” та позивачем укладено договір № 1 застави майнових прав, відповідно до ст. 1 якого сторони погодили, що відповідно з договором гарантії № 83 від 18.12.2006 ВАТ КБ “Інтербанк” надав позивачу тендерну гарантію в сумі 56 600 грн. В забезпечення виконання основного зобов‘язання, позивач передає в заставу ВАТ КБ “Інтербанк” належні йому на момент укладення цього договору майнові права, що виплавають з укладеного між позивачем та ВАТ КБ “Інтербанк” депозитного договору № 11/04 від 20.10.2004 року в сумі 56 600,00 грн.

Відповідно до п. 3.1.6. ст. 3 цього договору, позивач зобов‘язався сплатити ВАТ КБ “Інтербанк” комісію в розмірі 200,00 грн. за витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна та 200,00 грн. за реєстрацію застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Платіжним дорученням № 822 від 18.12.2006 позивач сплатив ВАТ КБ “Інтербанк” 200,00 грн. оплату комісії за витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна згідно договору № 83 від 18.12.2006.

Платіжним дорученням № 823 від 18.12.2006 позивач сплатив ВАТ КБ “Інтербанк” 200,00 грн. оплату комісії за реєстрацію застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна згідно договору № 83 від 18.12.2006.

Між ВАТ КБ “Інтербанк” та позивачем 20.10.2004 укладено депозитний договір № 11/04.

18.12.2006 між ВАТ КБ “Інтербанк” та позивачем укладено додаткову угоду № 17 до депозитного договору № 11/04 від 20.10.2004, відповідно до п. 2 якого сторони погодили, що процентна ставка по депозитному вкладу на суму вкладу 56600,00 грн. встановлюється у розмірі 0% річних, починаючи з 18.12.2006 року і діє протягом дії договору застави майнових прав № 1 від 18.12.2006 року. При цьому судом враховано, що на решту грошових коштів позивача, які були розміщені на депозитному вкладі виплачувалася процентна ставка в розмірі 13% річних.

18.12.2006 року між ВАТ КБ “Інтербанк” та позивачем укладено договір про уступку права вимоги № 1.

Позивач вказує, що не отримав прибутку за розміщення грошових коштів в сумі 56600,00 грн. на депозитному рахунку (процентна ставка у розмірі 0%) в розмірі 1189,37 грн.

Наведене свідчить, що позивач поніс витрати: в розмірі 1000,00 грн. - плата за тендерну документацію; в розмірі 1415,00 грн.- в якості винагороди за видачу гарантії згідно договору про надання гарантії № 83 від 18.12.2006; 200,00 грн. в якості оплати комісії за витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна згідно договору № 83 від 18.12.2006; 200,00 грн. в якості оплати комісії за реєстрацію застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна згідно договору № 83 від 18.12.2006.

Крім того, позивач не отримав доходи, які міг би реально одержати в розмірі 1189,37 грн. за розміщення коштів на депозитному рахунку.

Таким чином, внаслідок протиправних дій відповідача позивачу завдані збитки (понесені витрати та неотримані доходи) в розмірі 4004,37 грн. та наявний причинний зв‘язок між протиправною діяльністю відповідача та збитками позивача у зв‘язку з підготовкою до проведення тендеру.

Відповідач не довів відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України, згідно якої відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов‘язання.

З огляду на вищевикладене, колегією суддів не приймається заперечення відповідача, що згідно частини 2 статті 36 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” об'єктом оскарження не можуть бути будь-які витрати, понесені учасником у процесі здійснення процедури закупівлі та укладення договору про закупівлю, оскільки торги було відмінено внаслідок порушення відповідачем законодавства при закупівлі товарів за державні кошти.

Колегія суддів погоджується з відмовою в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 5000,00 грн. моральної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода, завдана юридичній особі, полягає у приниженні її ділової репутації. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Зокрема, з'ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач не надав суду доказів, які б свідчили про приниження його ділової репутації або наявності втрат немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням його ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до діяльності позивача.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Позивачем заявлено також вимоги про відшкодування адвокатських витрат в розмірі 4000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі угоди № 1/150607 про надання правової допомоги від 15.06.2007 та додаткового договору № 1 від 18.07.2007 до угоди № 1/150607, укладених між позивачем та адвокатом Похиленко А.В., згідно видаткових касових ордерів від 15.06.2007 та від 18.07.2007 позивач сплатив адвокату 4000,00 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, на відповідача покладено витрати по сплаті державного мита в розмірі 40,04 грн., на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 36,34 грн. та витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 200,22 грн.

Оскільки позивач заявив позовні вимоги в сумі 13004,37 грн., він повинен сплатити державне мито в сумі 130,04 грн., позивач сплатив платіжним дорученням № 845 від 24.07.2007р. 132,00 грн. та платіжним дорученням № 919 від 17.08.2007р. 220,00 грн. державного мита, а тому відповідно до статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” від 21.01.1993 року № 7-93, позивачу підлягає поверненню державне мито в розмірі 221,96 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Господарського суду м. Києва від 28.11.2007 у праві №39/86 підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні апеляційної скарги КП „Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них” Дніпровського району м.Києва на рішення Господарського суду м. Києва від 28.11.2007 у справі № 39/86 відмовити повністю.

Рішення Господарського суду м.Києва від 28.11.2007 у справі №39/86 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанову може бути оскаржено протягом місяця з дня її прийняття до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя

Судді

17.03.08 (відправлено)