ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.11.08р.

Справа № 8/222-08

За позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг Дніпропетровської області)

до Відкритого акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (м.Кривий Ріг Дніпропетровської області)

про стягнення 2 620,92 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі-позивач) звернулося до Відкритого акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі-відповідач) з позовом про стягнення перерахунку страхових виплат, виплачених позивачем потерпілому, у розмірі 2 620,92 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 28.01.08р. за позовом Дядик Миколи Павловича до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в м. Кривому Розі про стягнення недоплат по втраченому заробітку, у зв'язку з відшкодуванням шкоди здоров'ю, було стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в м. Кривому Розі на користь Дядик Миколи Павловича заборгованості по щомісячних страхових виплатах за період з 01.09.2004р. по 01.09.2007р. у розмірі 2 620,92 грн. Судом було встановлено вину підприємства в недостовірному перерахунку потерпілому на виробництві сум відшкодування шкоди згідно чинного законодавства, оскільки роботодавець несе повну відповідальність за достовірність даних, відображених за підписом посадових осіб, в наданих до Відділення Фонду документів про суму виплат потерпілому.

Тобто судом було визначено інший розмір відшкодування шкоди потерпілому, ніж наданий підприємством в момент прийняття-передачі особової справи потерпілого. Виплата перерахунків потерпілим внаслідок вини підприємства з 01.04.2001р. є нецільовим використанням бюджетних коштів, неправомірні додаткові витрати тягнуть за собою збитки Фонду, чим спричинено шкоду Відділенню Фонду, а відповідно й державі, також позивач вказує, що відповідно до положень статей 1172, 1191 Цивільного кодексу України позивач має право зворотної вимоги (регресу) до підприємства.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що суперечать нормам матеріального і процесуального права, посилаючись на те, що позивачем неправомірно застосовано до спірних правовідносин положення Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, оскільки такі правовідносини регулюються, зокрема, Законом України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, за яким відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, здійснюється саме Фондом соціального страхування від нещасних випадків. Взаємовідносини сторін, якими є страховик (в особі позивача) і страхувальник (відповідач) регульовано Законом, який не передбачає можливості пред’явлення страховиком вимог до страхувальника з приводу відшкодування Фонду страхових виплат в порядку регресу.

Представники позивача та відповідача у судове засідання не з'явилися, але були належним чином повідомлений про час і місце судового засідання.

Господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників позивача та відповідача, оскільки вони були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 28.01.08р. за позовом Дядик Миколи Павловича до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в м. Кривому Розі про стягнення недоплат по втраченому заробітку, у зв'язку з відшкодуванням шкоди здоров'ю, було стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в м. Кривому Розі на користь Дядик Миколи Павловича заборгованості по щомісячних страхових виплатах за період з 01.09.2004р. по 01.09.2007р. у розмірі 2 620,92 грн. Судом було встановлено вину підприємства в недостовірному перерахунку потерпілому на виробництві сум відшкодування шкоди згідно чинного законодавства, оскільки роботодавець несе повну відповідальність за достовірність даних, відображених за підписом посадових осіб, в наданих до Відділення Фонду документів про суму виплат потерпілому.

Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області була сплачена вказана сума, що підтверджується відміткою про виконання на виконавчому листі від 08.02.08р., виданому на виконання рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 28.01.08р.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України „Про охорону праці” відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”.

Отже, на спірні правовідносини поширюється дія Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” (далі –Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов’язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні.

Усі види страхових виплат і соціальних послуг застрахованим та особам, які перебувають на їх утриманні, а також усі види профілактичних заходів, передбачених ст.ст. 21 та 22 цього Закону, провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за рахунок коштів цього Фонду (ст. 25 Закону).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 46 Закону, Фонд соціального страхування від нещасних випадків провадить збір та акумулювання страхових внесків, має автономну, незалежну від будь-якої іншої, систему фінансування.

Ч. 3 ст. 46 Закону встановлено, що кошти на здійснення страхування від нещасного випадку не включаються до складу Державного бюджету України, використовуються виключно за їх прямим призначенням і зараховуються на єдиний централізований рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків в установах банків, визначених Кабінетом Міністрів України для обслуговування коштів Державного бюджету України, або спеціалізованого банку, який обслуговує фонди соціального страхування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 47 Закону, страхові тарифи, диференційовані по групах галузей економіки (видах робіт) залежно від класу професійного ризику виробництва, встановлюються законом.

Сума страхових внесків страхувальників до Фонду соціального страхування від нещасних випадків повинна забезпечувати: фінансування заходів, спрямованих на вирішення завдань, передбачених статтею 1 цього Закону; створення відповідно до п. 9 ч. 7 ст. 17 цього Фонду резерву коштів Фонду для забезпечення його стабільного функціонування; покриття витрат Фонду, пов’язаних із здійсненням соціального страхування від нещасного випадку.

Позивачем не доведено, що відповідачем не здійснюються перерахування страхових внесків до Фонду, доказів не надано.

За викладеного суд доходить висновку, що страхові виплати здійснюються за рахунок внесків роботодавців і Закон не передбачає права Фонду на звернення до страхувальника (роботодавця) з регресними вимогами щодо відшкодування сплачених Фондом страхових виплат.

Враховуючи те, що питання сплати внесків підприємствами (страхувальниками) і відшкодування Фондом (страховиком) шкоди, врегульовані спеціальним законом –Законом України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” є необґрунтованими доводи позивача про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин ст.ст. 1172, 1191 Цивільного кодексу України, оскільки зазначені відносини не є відповідно до ст. 1 Цивільного кодексу України цивільно-правовими.

З урахуванням викладеного позовні вимоги позивача є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1, 22, 27, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя

І.Ю. Дубінін