ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
15.01.08                                                                                           Справа № 12/252
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді                              Юрченка Я.О.

суддів                                                  Скрутовського П.Д.

Слуки М.Г.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комора ЛТД», м.Ужгород

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 22.11.2007р.

у справі № 12/252

за позовом Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми «Злагода», м.Ужгород

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Комора ЛТД», м.Ужгород

про стягнення 15794,42 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Маркусь М.І. представник.

від відповідача: не з’явився

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст.22,27 ГПК України, зокрема право відводу судді. Заяв та клопотань про відвід суддів не подано та не заявлено.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 22.11.2007р. у справі № 12/252 задоволено позов Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми «Злагода», м.Ужгород та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комора ЛТД», м.Ужгород 15794,42 грн. основного боргу 158 грн. у відшкодування витрат по оплаті держмита та 118 грн. у відшкодування витрат на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване нормами ст.ст.11, 509, 526, 615, 625, 629 Цивільного кодексу України.

Скаржник, відповідач у справі, з рішенням місцевого господарського суду не погоджується, подав апеляційну скаргу, просить рішення суду скасувати з підстав неповного з»ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, в позові відмовити, з мотивів викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини не явки не повідомив.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та представник позивача в судовому засіданні проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечили, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Виходячи з приписів ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд вбачає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами за відсутності представника відповідача.

Розглянувши доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, заперечення позивача, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Позивач довів факт укладення договору поставки товару видатковими накладними № ЗЛ–У/07008 від 11.07.2007р., № ЗЛ–У/07401 від 20.07.2007р., № ЗЛ–У/08200 від 13.08.2007р., № ЗЛ-У/08402 від 15.08.2007р., № ЗЛ–У/08529 від 20.08.2007р., № ЗЛ–У/10046 від 26.09.2007р., підписаними сторонами спору з прикладенням печаток. Відповідач не заперечив та не споростував, що отримав товар на суму 15794,42 грн. У видаткових накладних умовою (підставою) продажу зазначено товарний кредит, а не Договір № 152, як стверджує відповідач у апеляційній скарзі.

Відтак, заборгованість відповідача в сумі 15794,42 грн. основного боргу щодо оплати за відпущений товар, підтверджується видатковими накладними № ЗЛ–У/07008 від 11.07.2007р., № ЗЛ–У/07401 від 20.07.2007р., № ЗЛ–У/08200 від 13.08.2007р., № ЗЛ-У/08402 від 15.08.2007р., № ЗЛ–У/08529 від 20.08.2007р., № ЗЛ–У/10046 від 26.09.2007р.; актом звірки станом на 31.10.2007р.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач в порядку ст.530 ЦК України надіслав відповідачу 08.11.2007р, вимогу про оплату відвантаженого товару на суму 15794,42 грн., яку відповідачем було залишено без відповіді.

Відповідно до ч.1 ст.173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (сплатити гроші), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За статтею 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до частин 1 та 6 ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставній) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

За частинами 1-3 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами          цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідного до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Таким чином, у зв»язку з доведенням факту передачі позивачем відповідачу товару на суму 15794,42 гри., відсутності заперечення про отримання цього товару, відсутності доказів його оплати з боку відповідача та настання зобов'язання з оплати вказаного товару, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в розмірі 15794,42 грн. та задоволив позов.

Стосовно доводів відповідача про порушення судом першої інстанції його права на судовий захист в силу неповідомлення про дату, час і місце розгляду справи, а відтак і ст.77 ГПК України, то такі є помилковими і спростовуються наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення відповідачу 15.11.2007р. –ухвали про порушення провадження у справі від 13.11.2007р.; а також тим, що клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача не поступало; в ухвалі про порушення провадження у справі від 13.11.2007р. явку представників сторін у судове засідання визнано не обов'язковою –на розсуд сторін та застережено, що неявка сторін не є перешкодою для розгляду справи по суті в силу ст.75 ГПК України.

При цьому апеляційний господарський суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до змісту ст.77 ГПК України питання можливості чи неможливості вирішення спору у даному судовому засіданні в силу нез»явлення в судове засідання представників сторін вирішується господарським судом самостійно в кожному конкретному випадку, так як відкладення розгляду справи є правом суду, а не його обов»язком. У даному випадку, виходячи з сукупності наявних доказів у справі та припису ст.75 ГПК України, за якою у разі неявки сторін суд вправі розглянути справу за наявними в ній матеріалами, спір міг бути вирішений в даному судовому засіданні.

Відтак, скаржник не навів жодних юридично обгрунтованих доводів, які б свідчили б про неповне з»ясування обставин справи, порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права при вирішенні спору. Судом першої інстанції були в повному обсязі встановлені всі обставини справи, дана вірна правова оцінка доказам у справі, вірно застосовані норми права, виходячи з принципу законності та справедливості, внаслідок чого відповідно до ст.75 ГПК України справу було розглянуто за наявними в ній матеріалами і винесено обґрунтоване та законне рішення.

З огляду на викладене в сукупності та виходячи з приписів ст.ст.33, 34 ГПК України, за якими кожна сторонами повинна належними і допустимими доказами довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи те, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду.

Тому керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Закарпатської області від 22.11.2007р. у справі № 12/252 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комора ЛТД», м.Ужгород – без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя                                                                      Юрченко Я.О.

Суддя                                                                                          Скрутовський П.Д.

Суддя                                                                                          Слука М.Г.