ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2008 р. Справа № 9/2320

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Пасічник С.С.

суддів: Гулової А.Г.

Щепанської Г.А.

при секретарі Жарській І.В. ,

за участю представників сторін:

від Державного комітету України з державного матеріального резерву:

Приступи М.Є. - представника за довіреністю №2/1130 від 17.03.2008р.,

від ПП "Корпорація "Євро-Контракт": не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Корпорація "Євро-Контракт", м.Кам'янець-Подільський Хмельницької області

на рішення господарського суду Хмельницької області

від "06" травня 2008 р. у справі № 9/2320 (суддя Олійник Ю.П.)

за позовом Державного комітету України з державного матеріального резерву, м.Київ

до Приватного підприємства "Корпорація "Євро-Контракт", м.Кам'янець-Подільський Хмельницької області

про зобов'язання Приватного підприємства "Корпорація "Євро-Контракт" протягом тридцяти днів з дня набрання рішенням суду по справі законної сили, виконати умови договору №юр-2/766з-2006 від 23.08.2006р. повністю, а саме: поставити та закласти до державного резерву пшеницю 3-го класу в кількості 2 500,00 тонн по ціні 780,00 грн. (з ПДВ) за одну тонну продукції на загальну суму вартості 1 950 000,00 грн. та стягнення 975 000,00 грн. штрафу в доход Державного бюджету на р/р 011 Державного комітету України з державного матеріального резерву (одержувач коштів: ГУ ДКУ , банк одержувача ГУ ДКУ у м. Києві, МФО 820019, код КЕКД-21081100)

та за зустрічним позовом Приватного підприємства "Корпорація "Євро-Контракт", м.Кам'янець-Подільський Хмельницької області

до Державного комітету України з державного матеріального резерву, м. Київ

про визнання недійсним договору №юр-2766з-2006 від 23.06.2006р.,

з перервою в судовому засіданні з 02.10.2008р. по 07.10.2008р. відповідно до ст.77 ГПК України,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 06.05.2008р. позов Державного комітету України з державного матеріального резерву (м.Київ) до Приватного підприємства "Корпорація "Євро-Контракт" (м.Кам'янець-Подільський Хмельницької області) задоволено: зобов'язано ПП "Корпорація "Євро-Контракт" протягом тридцяти днів з дня набрання рішенням суду по справі законної сили виконати умови договору №юр-2/766з-2006 від 23.08.2006р. з Державним комітетом України з державного матеріального резерву повністю, а саме: поставити та закласти до державного резерву пшеницю 3-го класу в кількості 2 500,00 тонн по ціні 780,00 грн. (з ПДВ) за одну тонну продукції на загальну суму вартості 1 950 000,00 грн. та стягнуто з ПП "Корпорація "Євро-Контракт" 975 000,00 грн. штрафу в доход Державного бюджету на р/р 011 Державного комітету України з державного матеріального резерву (одержувач коштів: ГУ ДКУ , банк одержувача ГУ ДКУ у м. Києві, МФО 820019, код КЕКД-21081100), а також 9835,00 грн. державного мита в доход державного бюджету України та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В задоволенні зустрічного позову Приватного підприємства "Корпорація "Євро-Контракт" (м.Кам'янець-Подільський Хмельницької області) до Державного комітету України з державного матеріального резерву (м. Київ) про визнання недійсним договору №юр-2766з-2006 від 23.06.2006р. відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне підприємство "Корпорація "Євро-Контракт" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати повністю з наведених у скарзі підстав та прийняти нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов, а в задоволенні первісного позову - відмовити.

В апеляційній скарзі (т.2, а.с.4) Приватне підприємство "Корпорація "Євро-Контракт" посилається на незаконність та необґрунтованість оскарженого рішення суду першої інстанції, вказуючи, зокрема, що:

- посилання суду першої інстанції в рішенні на те, що судом не було встановлено порушення приписів ст.203 ЦК України при укладенні спірного договору, не відповідає дійсним обставинам справи та зібраним у справі доказам, оскільки відповідно до п.9.7 Статуту ПП "Корпорація "Євро-Контракт" директор підприємства не має права без письмового рішення власника проводити операції по відчуженню майна, основних засобів підприємства та укладати договори (угоди) на суму, що перевищує 10000,00 грн., однак письмового рішення власника Приватного підприємства "Корпорація "Євро-Контракт", яким надано дозвіл на укладення директором підприємства Руденко І.М. договору №юр-2/766з-2006 про закладення до державного матеріального резерву матеріальних цінностей не існує й таке рішення ніколи не видавалось;

- в порушення приписів ст.13 ЦК України, згідно якої особа здійснює цивільні права в межах наданих їй договором або актами цивільного законодавства повноважень, та п.3 ст.92 ЦК України, відповідно до якого орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень, при укладенні договору №юр-2/766з-2006 від 23.08.2006р. директором ПП "Корпорація "Євро-Контракт" Руденко І.М. було перевищено повноваження, надані їй Статутом підприємства;

- з наведеного вбачається, що договір №юр-2/766з-2006 від 23.08.2006р. не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому має бути визнаний недійсним.

Представник ПП "Корпорація "Євро-Контракт" в засідання суду 02.10.2008р. та 07.10.2008р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що про дату, час та місце судового засідання представники сторін були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення рекомендованою кореспонденцією ухвали суду від 11.08.2008р. (т.2, а.с.12-13), зважаючи на приписи ст.101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції та той факт, що неявка в засідання суду представника ПП "Корпорація "Євро-Контракт", належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про розгляд справи, не перешкоджає перегляду оскарженого судового акту, оскільки позиція ПП "Корпорація "Євро-Контракт" викладена в апеляційній скарзі, судова колегія вважає за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні за відсутності представника ПП "Корпорація "Євро-Контракт".

Державний комітет України з державного матеріального резерву у відзиві на апеляційну скаргу №348-юр від 01.10.2008р. (т.2, а.с15-16) та його представник в засіданні суду 02.10.2008р. заперечили проти вимог апеляційної скарги, вказавши, що вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Зокрема, у відзиві на апеляційну скаргу Державний комітет України з державного матеріального резерву зазначає, що:

- посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що у директора ПП "Корпорація "Євро-Контракт" Руденко І.М. були відсутні повноваження на підписання договору №юр-2/766з-2006 від 23.08.2006р., не заслуговують на увагу, поскільки згідно пунктів 3 та 4 ч.2 ст.92 ЦК України у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи немає юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя сторона знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження;

- як вбачається з матеріалів справи, всі документи, необхідні для участі в конкурсі на закладення продовольчого зерна до державного резерву, подавались власником ПП "Корпорація "Євро-Контракт" Борщовим В.К., що підтверджується його підписом на переліку документів, у тому числі на рішенні №2 від 01.02.2006р. про призначення директором підприємства Руденко І.М., а отже власник ПП "Корпорація "Євро-Контракт" підтвердив своє бажання взяти участь у конкурсі на закладення продовольчого зерна до державного резерву й надав згоду директору підприємства у разі перемоги укласти відповідний договір.

Заслухавши в судовому засіданні 02.10.2008р. пояснення представника Державного комітету України з державного матеріального резерву, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме протоколу №35 від 08.08.2006р. розкриття конкурсних пропозицій на закупівлю продовольчого зерна, каніфолі, автобензину А-76 (А-80), лісоматеріалів, пиломатеріалів, мішків поліпропіленових, полістиролу, фанери подушок, ковдр байкових до державного резерву та протоколу засідання конкурсної комісії Держкомрезерву України №36 від 17.08.2006р. оцінки та акцепту конкурсних пропозицій на закупівлю продовольчого зерна до державного резерву (т.1, а.с.82-91), відбувся конкурс на придбання, зокрема, продовольчого зерна до Державного резерву України.

При цьому, конкурсні пропозиції було запропоновано й Приватним підприємством "Корпорація "Євро-Контракт" як учасником процедури закупівлі (перелік, т.1, а.с.86).

Згідно додатку №2 до протоколу №36 від 17.08.2006р. (т.1, а.с.92-102) переможцем конкурсу на поставку 2,500 т пшениці 3 класу на загальну суму 1950000,00 грн. до державного резерву було визнано ПП "Корпорація Євро-Контракт".

23.08.2006р. між Державним комітетом України з державного матеріального резерву (Комітетом) та Приватним підприємством "Корпорація "Євро-Контракт" (Підприємством) було укладено договір №юр-2/766з-2006 про закладення до державного резерву матеріальних цінностей (т.1, а.с.6-9), згідно п.1.1 якого Підприємство поставляє та здійснює закладення до державного резерву продовольче зерно врожаю 2006р. в термін до 25.09.2006р., а Комітет здійснює розрахунки за поставлену та закладену до державного резерву продукцію.

Відповідно до п.1.2 Підприємство поставляє, а Комітет приймає до державного резерву пшеницю 3-го класу в кількості 2 500,00 тонн.

За пунктом 1.3 договору вартість продукції без ПДВ становить 1625000,00 грн., ПДВ - 325000,00 грн., загальна вартість продукції, що поставляється та закладається до державного резерву, становить 1950000,00 грн.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що Комітет проводить оплату продукції, кількість, ціна та вартість якої визначені у пунктах 1.2 та 1.3 договору, на розрахунковий рахунок Підприємства в термін 10 банківських днів після перевірки якісних показників продукції на комбінаті державного резерву та отримання приймального акту від комбінату Комітету (форма Р-16) на підставі рахунку-фактури.

Згідно п.3.1 договору Підприємство закладає продукцію партіями на комбінати державного резерву - ДП "Дунаєвський комбінат хлібопродуктів" (смт. Дунаївці Хмельницької області) та ДП "Хлібна база № 82" (м. Ворожба Сумської області).

Як вбачається з матеріалів справи, від імені Державного комітету України з державного матеріального резерву договір підписано головою комітету Шекерою В.В., а від імені ПП "Корпорація "Євро-контракт" - директором Руденко І.М.

Однак, Приватним підприємством "Корпорація "Євро-Контракт" свої зобов'язання за договором №юр-2/766з-2006 від 23.08.2006р. виконано не було.

Крім того, на запит господарського суду Хмельницької області ДП "Дунаєвський комбінат хлібопродуктів" та ДП "Хлібна база № 82" листами №392 від 07.05.2007р. та №247 від 07.05.2007р. відповідно повідомили, що Приватним підприємством "Корпорація "Євро-Контракт" поставка пшениці 3-го класу відповідно до умов договору №юр-2/766з-2006 від 23.06.2006р. не здійснювалась (т.1, а.с.29,31,48,52).

05.04.2007р. (згідно дати штемпеля відділення поштового зв'язку на конверті, т.1, а.с.13а) Державний комітет України з державного матеріального резерву звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовом до Приватного підприємства "Корпорація "Євро-Контракт" про зобов'язання ПП "Корпорація "Євро-Контракт" виконати умови договору №юр-2/766з-2006 від 23.08.2006р. повністю, а також про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в розмірі 50% вартості недопоставлених (незакладених) матеріальних цінностей в сумі 975000,00 грн., нарахованого відповідно до п.3 ст.14 Закону України "Про державний матеріальний резерв" .

Заявою від 03.05.2007р. (т.1, а.с.23-26) Державний комітет України з державного матеріального резерву уточнив позовні вимоги та просив суд зобов’язати відповідача протягом тридцяти днів з дня набрання рішенням господарського суду Хмельницької області у даній справі законної сили виконати умови договору №юр-2/766з-2006 від 23.08.2006р. повністю, а саме: поставити та закласти до державного резерву пшеницю 3-го класу в кількості 2 500,00 тонн по ціні 780,00 грн. (з ПДВ) за одну тонну продукції на загальну суму вартості 1 950 000,00 грн., а також стягнути 975 000,00 грн. штрафу в доход Державного бюджету на р/р 011 Державного комітету України з державного матеріального резерву (одержувач коштів: ГУ ДКУ , банк одержувача ГУ ДКУ у м. Києві, МФО 820019, код КЕКД-21081100).

11.05.2007р. Приватне підприємство "Корпорація "Євро-Контракт" подало зустрічну позовну заяву до Державного комітету України з державного матеріального резерву про визнання недійсним договору №юр-2/766з-2006 від 23.06.2006р. про закладення до державного матеріального резерву матеріальних цінностей (т.1, а.с.32-34). Мотивуючи зустрічний позов, Приватне підприємство "Корпорація "Євро-Контракт" посилається на те, що в порушення приписів ст.ст.13, 92, 203, 215 ЦК України, п.2.1, п.9.7 Статуту підприємства директором ПП "Корпорація "Євро-Контракт" при укладенні спірного договору було перевищено повноваження, надані їй Статутом.

Вказану зустрічну позовну заяву було прийнято для спільного розгляду з первісним позовом ухвалою господарського суду Хмельницької області від 11.05.2007р. (т.1, а.с.50).

Як вже вказувалось в цій постанові, рішенням господарського суду Хмельницької області від 06.05.2008р. (т.1, а.с.183-184) первісний позов Державного комітету України з державного матеріального резерву було задоволено, в задоволенні зустрічного позову Приватного підприємства "Корпорація "Євро-Контракт" було відмовлено, з чим також погоджується судова колегія апеляційного господарського суду з огляду на таке.

Стаття 712 ЦК України встановлює, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до норм Порядку формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями державного резерву, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1997р. №1129 поставка матеріальних цінностей до державного резерву підприємствами-постачальниками здійснюється за договорами, що укладаються з Держкомрезервом, підприємствами, установами і організаціями-зберігачами відповідно до типового договору на поставку матеріальних цінностей до державного резерву, який затверджується Держкомрезервом.

Згідно ст.2 Закону України "Про державний матеріальний резерв" під терміном поставка матеріальних цінностей до державного резерву розуміється закупівля та (або) відвантаження (доставка) матеріальних цінностей на підприємства, в установи і організації для їх зберігання, а під терміном закладення матеріальних цінностей до державного резерву - прийняття матеріальних цінностей для зберігання в державному резерві. Факт закладки матеріальних цінностей до державного резерву оформлюється приймальним актом по формі р-16 (п.10 Порядку та п.3.3 договору, укладеного між сторонами).

Згідно ст.8 Закону України "Про державний матеріальний резерв" (в редакції, що діяла на час укладення спірного договору) поставка матеріальних цінностей до державного резерву і розміщення замовлень на їх поставку на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності здійснюються в основному на підставі замовлень на поставку продукції для державних потреб з наступним відшкодуванням усіх витрат відповідальних зберігачів. У разі потреби для забезпечення виконання встановлених обсягів накопичення запасів державного резерву центральний орган виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом, приймає рішення про закупівлю матеріальних цінностей, у тому числі на конкурсній основі з урахуванням якості продукції та її придатності для тривалого зберігання, за прямими зв'язками з підприємствами чи через товарні біржі або інші господарські структури та за імпортом.

Як вбачається з матеріалів справи та вже вказувалось в цій постанові, спірний договір №юр-2/766з-2006 від 23.08.2006р. був укладений за наслідками проведення конкурсу й на виконання протоколу засідання конкурсної комісії Держкомрезерву України від 17.08.2006 №36.

Згідно ч.1 ст.207 Господарського кодексу України від 16.01.2003р. господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема щодо того, що:

- зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Рішенням №2 від 01.02.2006р. власника ПП "Корпорація Євро-Контракт" Борщова Володимира Костянтиновича було призначено директором підприємства Руденко І.М. (т.1, а.с.53).

Наказом №9 від 28.07.2006р. (т.1, а.с.72) власника ПП "Корпорація Євро-Контракт" Борщова Володимира Костянтиновича призначено виконуючим обов'язки директора з 31.07.2006р. по 14.08.2006р.

Відповідно до пункту 9.1 Статуту ПП "Корпорація Євро-Контракт" вищим органом підприємства є його власник, який одночасно є директором підприємства, якщо на цю посаду не призначена інша особа (т.1, а.с.36-44).

Згідно п.9.4 Статуту Директор підприємства вирішує усі питання діяльності підприємства за винятком тих, які належать до виключної компетенції вищого органу підприємства.

Пунктом 9.5 Статуту встановлено, що директор підприємства, зокрема, має право здійснювати всякого роду угоди та інші юридичні акти.

Директор підприємства не має права без письмового рішення власника проводити операції по відчуженню майна, основних засобів підприємства та укладати договори (угоди) на суму, яка перевищує 10000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, всі необхідні для участі у конкурсі на придбання продовольчого зерна до державного резерву документи подавались власником ПП "Корпорація Євро-Контракт" Борщовим В.К., який на час подання документів, виконував обов'язки й директора підприємства, що підтверджується його підписом на переліку документів (т.1, а.с.54).

Отже, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що Борщов Володимир Костянтинович був обізнаний про участь ПП "Корпорація Євро-Контракт" у конкурсі на придбання продовольчого зерна до державного резерву, підтвердив своє бажання взяти участь у конкурсі та дав згоду у разі перемоги укласти відповідний договір, а тому посилання скаржника в апеляційній скарзі та позовній заяві на невідповідність договору №юр-2/766з-2006 від 23.08.2006р. приписам вищевказаних ст.ст.203, 215 Цивільного кодексу України не приймається судовою колегією до уваги.

Крім того, ПП "Корпорація Євро-Контракт" посилається на порушення норм ч.1 та ч.4 ст.92 ЦК України, згідно яких юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону, орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

При цьому, зазначаючи про відсутність у директора підприємства Руденко І.М. повноважень на підписання спірного договору, ПП "Корпорація Євро-Контракт" не було враховано приписи ч.5 ст. 92 ЦК України, згідно яких у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

А тому, з огляду на приписи вказаної статті та те, що, як вже вказувалось, власник ПП "Корпорація Євро-Контракт" Борщов В.К. був обізнаний про участь ПП "Корпорація Євро-Контракт" у конкурсі на придбання продовольчого зерна до державного резерву, підтвердив своє бажання взяти участь у конкурсі та дав згоду у разі перемоги укласти відповідний договір, судом першої інстанції підставно не взято до уваги твердження ПП "Корпорація Євро-Контракт" щодо недійсності договору №юр-2/766з-2006 від 23.08.2006р. й правомірно відмовлено в задоволенні зустрічного позову, поскільки всупереч приписам ст.33 ГПК України ПП "Корпорація Євро-Контракт" не було належним чином доведено факту порушення чинного законодавства при укладені зазначеного договору.

Що ж до позовних вимог Державного комітету України з державного матеріального резерву про зобов’язання ПП "Корпорація Євро-Контракт" протягом тридцяти днів з дня набрання рішенням господарського суду Хмельницької області у даній справі законної сили виконати умови договору №юр-2/766з-2006 від 23.08.2006р. повністю, а саме: поставити та закласти до державного резерву пшеницю 3-го класу в кількості 2 500,00 тонн по ціні 780,00 грн. (з ПДВ) за одну тонну продукції на загальну суму вартості 1 950 000,00 грн., а також про стягнення 975 000,00 грн. штрафу в доход Державного бюджету на р/р 011 Державного комітету України з державного матеріального резерву (одержувач коштів: ГУ ДКУ , банк одержувача ГУ ДКУ у м. Києві, МФО 820019, код КЕКД-21081100), то судова колегія також погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позову, враховуючи таке.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, як вже вказувалось в цій постанові та вбачається з матеріалів справи, зокрема, листів ДП "Дунаєвський комбінат хлібопродуктів" та ДП "Хлібна база № 82" №392 від 07.05.2007р. та №247 від 07.05.2007р. відповідно (т.1, а.с.29,30,48,52), ПП "Корпорація Євро-Контракт" своїх зобов’язань за договором №юр-2/766з-2006 від 23.08.2006р. щодо поставки та закладення до державного резерву продовольчого зерна врожаю 2006р. (пшениці 3-го класу в кількості 2 500,00 тонн.) в термін до 25.09.2006р. виконано не було.

Згідно ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій.

Згідно п.6 п.5 Положення "Про Державний комітет України з державного матеріального резерву", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 08.06.2006р. №810, Державний комітет України з державного матеріального резерву має право застосовувати фінансові санкції передбачені ст.14 Закону України "Про державний матеріальний резерв".

Згідно п.3 ст.14 Закону України "Про державний матеріальний резерв" за прострочення поставки, недопоставку (неповне закладення) матеріальних цінностей до державного резерву постачальник сплачує неустойку в розмірі 50% вартості недопоставлених (незакладених) матеріальних цінностей. Неустойка стягується до повного виконання зобов'язання з урахуванням недопоставленої кількості продукції в попередньому періоді поставки.

Згідно п.2.1 договору №юр-2/766з-2006 від 23.08.2006р. у разі неналежного виконання Підприємством своїх зобов'язань, воно сплачує штраф в розмірі 50 % вартості недопоставленої продукції.

А тому, враховуючи, що вартість непоставлених до державного резерву 2500,00 тонн пшениці 3-го класу становить 1950000,00 грн., то місцевий господарський суд правомірно стягнув з ПП "Корпорація Євро-Контракт" в доход Державного бюджету 50% штрафу в сумі 975 000,00 грн.

Враховуючи наведене вище, судова колегія приходить до висновку, що рішення господарського суду Хмельницької області від 06.05.2008р. у даній справі відповідає вимогам чинного законодавства та дійсним обставинам справи, а тому його слід залишити без змін.

Доводи ж апеляційної скарги Приватного підприємства "Корпорація "Євро-Контракт" спростовуються наведеним вище та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, в зв'язку з чим її слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Хмельницької області від 06 травня 2008 року у справі №9/2320 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства "Корпорація "Євро-Контракт", м.Кам'янець-Подільський Хмельницької області - без задоволення.

2. Справу №9/2320 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Пасічник С.С.

судді:

Гулова А.Г.

Щепанська Г.А.

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу,4 - в наряд