ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2008 р.                                                             Справа № 03-08/3956

Господарський суд Черкаської області, в складі: головуючого - судді Єфіменко В.В.,

з секретарем судового засідання Макарченко Н.П.;

за участю представників сторін:

від позивача: не з”явився,

від відповідача: Гончарук О.М., Денисенко Б.М. за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси справу за позовом Міжнародної корпорації “Мікта”, м.Київ,

до Іноземного підприємства “Аграрпродукти Вільд Україна” , м.Жашків,

про стягнення 3 066 000 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Міжнародною інноваційною корпорацією трансферу захищених інформаційних технологій “Мікта” (далі –МК “Мікта”, корпорація) заявлено позов до іноземного підприємства “Аграрпродукти Вільд-Україна (далі ІП “Аграрпродукти Вільд-Україна) простягнення збитків у розмірі 3 066 000 грн. які за твердженням позивача понесла МК “Мікта” в зв”язку з порушенням ІП “Аграрпродукти Вільд-Україна” права власності корпорації “Мікта” на об”єкти нерухомого майна та незаконним заволодінням нерухомим майном, а саме: будівля сільськогосподарського призначення (корівник), будівля сільськогосподарського призначення (корівник), будівля сільськогосподарського призначення (корівник), будівля сільськогосподарського призначення (корівник) -(загалом 4 корівники), будівля сільськогосподарського призначення (телятник), будівля сільськогосподарського призначення (молокоблок), будівля (будинок), будівля (будинок механізаторів), будівля (майстерня), будівля (адміністративний будинок), будівля (котельна), будівля культурно-розважального призначення (клуб), будівля (їдальня), будівля (зерносховище), споруда (криниця), споруда сільськогосподарського призначення (підвіс на току), споруда сільськогосподарського призначення (силосна споруда), споруда сільськогосподарського призначення (жомова яма), ЗАВ-40, ОР-160, споруда (криниця), споруда (скважина), споруда (водонапірна башта), дизельна електростанція, станок стругальний, станок стругальний (тобто, 2 станки стругальні), циркулярка, ємність-заправка, ємність-заправка (всього дві ємності-заправки), компресорна установка, мийка (ферма), холодильна камера, сепаратор (ферма), очищувач зерна СМ-4, очищувач зерна ОРС-25, зернонавантажувач, холодильна установка та три вентиляційних установки.

При цьому, обгрунтовуючи своє право власності позивач посилається на договір купівлі-продажу нерухомого майна від 22 грудня 2003 р. за № 86/21, укладений між ним та ТОВ Енергогазінвестсоюз” та на додаток до нього (т.1 а.с.18-21).

Наявність завданих відповідачем збитків позивач мотивує тим, що 23 грудня 2003 р. він на вищеназване майно вартістю 1 131 825 грн. уклав договір оренди з приватним орендним підприємством “Деркачів Хутір” (далі –ПОП “Деркачів Хутір”) терміном на сім років з орендною платою 35000 грн. за 1 місяць оренди (т.1 а.с. 32-37).

Після підписання договору оренди позивач з”ясував, що вищеназване майно знаходиться у відповідача, МК “Мікта” не може об”єкт оренди (спірне майно) передати ПОП “Деркачів Хутір” і змушена сплатити за це штраф у розмірі 126 000 грн.

Позивач також вважає, що на час звернення до суду він з вини відповідача втратив 630 000 грн. прибутку (35000 х 18 місяців по 23.07.2005 р.), а за сім років втрачена вигода складає 2 940 000 грн., що разом із 126000 грн. штрафу становить 3 066 000 грн. збитків.

Представник позивача повторно в судове засідання не з”явився. Заяви про відмову від позову не подав.

Відповідач у відзиві на позов (т.1 а.с. 117) заявлені позовні вимоги не визнав. Його представники у судовому засіданні позов не визнали, пояснили суду, що позивач не довів ні наявності збитків і неправомірності поведінки відповідача, ні безпосередньо причинного зв”язку між неправомірною поведінкою та заподіянням збитків, а також не обгрунтував розміру збитків, які підлягають відшкодуванню. Наявності вини відповідача не визнали.

Представники позивача в судове засідання повторно не з”явились, про поважність причини неявки суд не повідомили.

Справа розглядається в порядку ст.75 ГПК України за наявними матеріалами.

Суд, вислухавши представників відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 17.02.2006 року по справі №08/3956 позов задоволено повністю: з Іноземного підприємства «Аграрпродукти Вільд-Україна»на користь Міжнародної корпорації «Мікта»присуджено до стягнення 3066000 грн. 00 коп. збитків, а також: 25500 грн. 00 коп. - на відшкодування витрат по сплаті державного мита та 118 грн. 00 коп. - на відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (т.1 а.с. 160-161).

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 02.04.2007 р. вищеназване рішення залишено без змін.

Постановою ВГСУ від 26.06.2007 р. вищеназвані судові рішення скасовано, а справу передано на новий розгляд.

За приписами, викладеними в постанові ВГСУ від 26.06.2007 р., позивач повинен був довести наявність збитків і неправомірної поведінки, безпосередній причинний зв”язок між правопорушенням та заподіянням збитків, розмір відшкодування. В свою чергу, відповідач повинен був доводити відсутність своєї вини.

Судом встановлено, що 22.12.2003 року між ТзОВ «Енергогазінвестсоюз»та МК«Мікта»було підписано договір купівлі-продажу №86/21 (т.1 а.с. 18-19) разом з додатком до нього «Перелік майна, що передається за договором купівлі-продажу №86/21 від 22.12.2003 року»(т.1 а.с. 20-21).

За умовами договору право власності до покупця перейшло з дати підписання договору (п.2.2).

Порядок передачі майна сторони визначили у п.2.1 –“на протязі 3-х календарних днів з дати підписання даного договору продавець передає покупцеві майно, про що сторони складають акт прийому-передачі”.

Вартість майна та порядок розрахунків за нього сторони визначили у розділі 3 договору:

Узгоджена сторонами вартість переданого покупцеві майна в сукупності становить 470948 грн.

Розрахунки між сторонами, як вказано у договорі, здійснюються у грошовій, або іншій не заборонених чинним законодавством України, формах на розсуд покупця.

Покупець, в разі розрахунку з продавцем в грошовій безготівковій формі, на пртязі 30-ти банківських днів починаючи з наступного після переходу права власності на майно, перераховує на розрахунковий рахунок продавця грошові кошти у розмірі, становлять вартість майна.

Порядок розрахунків між сторонами в інших, ніж грошова, формах здійснюється за погодженням сторін.

Доказів погодження саме інших форм розрахунків позивач не надав.

Предметом умов договору купівлі-продажу №86/21 від 22.12.2003 р. сторони визначили: будівля сільськогосподарського призначення (корівник), будівля сільськогосподарського призначення (корівник), будівля сільськогосподарського призначення (корівник), будівля сільськогосподарського призначення (корівник) -(загалом 4 корівники), будівля сільськогосподарського призначення (телятник), будівля сільськогосподарського призначення (молокоблок), будівля (будинок), будівля (будинок механізаторів), будівля (майстерня), будівля (адміністративний будинок), будівля (котельна), будівля культурно-розважального призначення (клуб), будівля (їдальня), будівля (зерносховище), споруда (криниця), споруда сільськогосподарського призначення (підвіс на току), споруда сільськогосподарського призначення (силосна споруда), споруда сільськогосподарського призначення (жомова яма), ЗАВ-40, ОР-160, споруда (криниця), споруда (скважина), споруда (водонапірна башта), дизельна електростанція, станок стругальний, станок стругальний (тобто, 2 станки стругальні), циркулярка, ємність-заправка, ємність-заправка (всього дві ємності-заправки), компресорна установка, мийка (ферма), холодильна камера, сепаратор (ферма), очищувач зерна СМ-4, очищувач зерна ОРС-25, зернонавантажувач, холодильна установка та три вентиляційних установки, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Жашківський район, с.Вільшанка.

Загальна вартість майна –470 948 грн.

Пунктом 4.1.1 договору ТОВ «Енергогазінвестсоюз»зобов”язався передати покупцеві (МК “Мікта”) майно в строк, передбачений даним договором, тобто, протягом 3-х календарних днів з 22.12.2003 р.

МК “Мікта”, як покупець, зобов”язалась прийняти майно (п.4.2.1).

Судом встановлено, що в матеріалах справи акт прийому-передачі майна від ТОВ «Енергогазінвестсоюз» до МК “Мікта” взагалі відсутній.

Суд бере до уваги, що позивач, звернувшись з позовом до суду 15.08.2005 р., такого акту суду не подав.

МК “Мікта” не виконала вимоги, викладені в п”яти ухвалах суду першої інстанції про надання актів, накладних, податкових накладних та документів, відповідно до яких було проведено розрахунок за отримане майно (т.1, а.с 55, 78, 109, 115, 123).

Суд критично оцінює подану експертам аж у січні 2007 р. (тобто, через півтора року після пред”явлення позову) видаткову накладну № РН-021 і не може визнати її в якості належного доказу, оскільки вона не містить підпису посадової особи, яка отримувала майно, відсутня видана у встановленому порядку корпорацією “Мікта” довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей, а до того ж, видача самої накладної не передбачена умовами договору і вона не є актом прийому-передачі (т.1. а.с.242-243).

Суд враховує, що позивач, звертаючись до суду 15.08.2005 р., не надав доказів ні здійснення оплати вартості придбаного ще у грудні 2003 р. майна, ні його реєстрації у встановленому порядку в органах технічної інвентаризації майна (далі БТІ).

Наявні в справі:

-          витяг із свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8786332, виданий 28.10.2005 р. (т.1 а.с. 126) ;

-          висновок судово-бухгалтерської експертизи від 31.01.2007 р. (т.1 а.с.226-252);

суд оцінює критично і не може покласти в основу судового рішення, так як вони грунтуються на рішенні господарського суду міста Києва від 09.06.2005 р. у справі № 22/281 (т.1 а.с. 22-23), яке скасовано у встановленому ГПК України порядку.

Так, в судовому засіданні представники відповідача надали суду копію Постанови ВГСУ від 27 червня 2007 р. у справі № 22/281 за позовом ТОВ «Енергогазінвестсоюз»до МК “Мікта” про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 22.12.2003 р. № 86/21 та за зустрічним позовом МК “Мікта” до ТОВ «Енергогазінвестсоюз» про визнання права власності.

Як вбачається з вищеназваної Постанови, дослідженої у судовому засіданні, рішення господарського суду міста Києва від 09 червня 2005 р. у справі № 22/281 скасовано. Постанова ВГСУ ніким не оскаржена і набрала законної сили.

Суд приходить до висновку, що позивач ні станом на 23 грудня 2003 р., укладаючи договір оренди з ПОП “Деркачів Хутір”, ні на день звернення до суду –15.08.2005 р. (т.1 а.с.2), ні на час нинішнього судового розгляду справи не є власником майна за невикористання (не розпорядження), яким вимагає стягнути збитки з ІП “Аграрпродукти Вільд-Україна”.

Виконуючи вказівки ВГСУ щодо з”ясування наявності чи відсутності письмових попереджень орендодавця щодо продовження чи припинення дії договору оренди, реального розміру орендної плати, суд приходить до слідуючого.

Ст. 284, ст.285, ст.188 ГК України містять, зокрема, такі положення:

Істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Оцінка об'єкта оренди здійснюється за відновною вартістю. Умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря.

Реорганізація орендодавця не є підставою для зміни умов або розірвання договору оренди.

Строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Судом встановлено, що МК “Мікта” не виконавши всіх істотних умов договору купівлі-продажу майна від 22.12.2003 р., наступного числа –23 грудня 2003 р., посилаючись на те, що має право власності на майно, підписує з ПОП “Деркачів Хутір” договір оренди нерухомого майна (т.1 а.с.32-37).

Предметом договору зазначено об”єкти нерухомого майна, визначені в додатку № 1 до цього договору є теж саме майно, яке вказане в додатку до вищезгаданого договору купівлі-продажу № 86/21 від 22.12.2003 р. вартістю 470 948 грн., але вже на суму 1 131 825 грн.

Проте, сам по собі договір оренди не містить таких істотних умов:

-          відомостей щодо оцінки вартості об”єкта оренди з урахуванням її індексації;

-          розміру орендної плати з урахуванням її індексації.

Суд приходить до висновку, що зазначений у п.5.1. розмір орендної плати –35 000 грн. належним чином не обгрунтований і не доведений позивачем, як реальний.

Доказів виконання вимог ст.188 ГК України позивач не подав.

Оцінюючи вищевикладені обставини в їх сукупності, і те, що МК “Мікта” не будучи власником майна не мала законних підстав для укладення договору оренди з ПОП “Деркачів Хутір”, суд приходить до висновку, що докази письмових попереджень щодо припинення договору оренди відсутні, а сам по собі договір оренди є недійсним.

Враховуючи положення Постанови ВГСУ щодо дослідження правомірності нарахування позивачем суми 2 940 000 грн. збитків, суд приходить до такого.

Судом з”ясовано, що МК “Мікта” не є власником об”єктів оренди по договору оренди від 23.12.2003 р.

Розмір орендної плати не обгрунтований і нереальний.

Доказів вжиття корпорацією “Мікта” заходів, направлених як для одержання доходів, так і направлених на уникнення збитків, суду не надано. Підстав для нарахування 2940000 грн. збитків судом не виявлено.

Викладені в позовній заяві доводи МК “Мікта” щодо сплати ним 126 000 грн. штрафу суд оцінює критично.

Так, позивач здав позовну заяву до суду 15.08.2005 р. Доказів сплати штрафу до позовної заяви не подав.

Вимоги суду про надання оригіналу розрахункового документу, відповідно до якого позивачем перераховано ПОП “Деркачів Хутір” 126000 грн. штрафу, викладені в п”ятьох ухвалах суду –корпорацією не виконані (ухвала від 28.09.2005 р., т1 а.с.55; ухвала від 07.11.2005 р., т.1 а.с.78; ухвала від 25.01.2006 р., т.1 а.с.109; ухвала від 08.02.2006 р., т.1 а.с.115; ухвала від 09.02.2006 р., т.1, а.с.123).

Акт звірки від 05.05.2005 р. не містить будь-яких відомостей про платіжні документи МК “Мікта” по сплаті 126000 грн. штрафу. Акт сам по собі не є фінансово-бухгалтерським документом встановленим чинним законодавством і не може бути визнаний судом в якості належного доказу.

Досліджуючи видане МК “Мікта” платіжне доручення № 53 від 15 листопада 2005 р. на суму 126000 грн. з реквізитами отримувача –ПОП “Деркачів Хутір” і з призначенням платежу: “штрафні санкції згідно договору оренди нерухомого майна від 23.12.2003 р. без ПДВ” (т.1, а.с.140), суд приходить до наступного.

Платіжне доручення № 53 від 15.11.2005 р. з”явилось майже через два роки після того, як позивач з”ясував, що він ніби-то не може передати в оренду майно. МК “Мікта” ні на день підписання договору оренди, ні на день звернення до суду, ні на час розгляду спору не являється власником майна, вказаного як об”єкт оренди і не є його належним орендодавцем.

Суд вважає, що законні підстави для сплати 126000 грн. штрафу відсутні.

Оцінюючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позивач не довів наявність збитків, не довів неправомірної поведінки відповідача та безпосереднього причинного зв”язку між правопорушенням та заподіянням збитків.

Суд вважає, що відповідач довів відсутність своєї вини.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає повністю.

Керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського міжобласного апеляційного господарського суду протягом 10 діб з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України.

СУДДЯ                     В.В. Єфіменко

Рішення оформлено

та підписано 22.01.2008 р