ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

20.11.2008

Справа №2-27/8952-2008

За позовом - Щолкінської міської Ради, м.Щолкіне, Ленінський район, буд. 46

до відповідача Консалтингового приватного підприємства "ГриВНик", м.Щолкіне, Ленінський район, буд. 49, кв. 126, а/я 205

про стягнення 1 108,66 грн.

Суддя Н.В.Воронцова

представники:

Від позивача - не з’явився.

Від відповідача – Гридин, директор, паспорт ЕС 024479, виданий 17.06.1996 р.

Сутність спору:

Позивач звернувся з позовом до відповідача , у якому просить стягнутий з відповідача заборгованість у розмірі 1108,66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до перевірки контрольно – ревізійним відділом в м. Сімферополь і Сімферопольському районі 28.12.2006 р. ( акт №22-21б/005 ) було виявлено порушення земельного законодавства в частині недоотримання позивачем фінансових ресурсів в наслідок не нарахування орендної плати за земельні ділянки, як фактично зайняті і використовуються в комерційних цілях і під викупленим майном юридичних і фізичних осіб. В наслідок цього, позивачем у відношенні відповідача було нараховано орендну плату у розмірі 1108,66 грн.

Позивач явку представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином.

Відповідач у відзиві на позов повідомив про те, що ним було придбано нерухоме майно на території м. Щолкіно. Рішенням позивача від 18.11.2005 р. було надано згоду на складання проекту відводу земельної ділянки і встановлений строк для складання проекту до 01.12.2007 р. Однак на прохання відповідача позивачем не надано придбаному об’єкту нерухомого майна юридичної адреси, що є суттєвою перешкодою для складання проекту відводу. В зв’язку з вказаним, відповідач так і не приступив до використання до земельної ділянки, на якої знаходиться придбаний ним об’єкт нерухомості. Межі ділянки, винос в натуру і відповідно розмір ділянки ще не визначено, а таким чином, і розмір податку не встановлений.

На підставі викладеного, просить у позові відмовити.

Справа слуханням відкладалася в порядку ст.. 77 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника відповідача, суд

встановив:

Позивач не однократно звертався до відповідача з листами ( від 09.01.2007 р., 14.02.2007 р. і 13.06.2005 р. ) з вимогою про сплату заборгованості за фактичне використання земельної ділянки під викупленим об’єктом ( колишня автостоянка ) площею 1300 кв. м. у розмірі 1108,66 грн.

Як на підставу своїх вимог позивач посилається на акт від 28.12.2006 р. №22-21б/005 документальної ревізії виконання бюджету, кошторисів доходів і видатків Щолкінської міської ради за період з 01.07.2003 р. по 01.12.2006 р.

Відповідно до вказаного акту ревізії вбачається, що посадовими особами контрольно – ревізійного відділу в м. Сімферополь і Сімферопольському районі було встановлено фактично займані ділянки, які використовуються в комерційних цілях і під викупленим майном і з юридичними і фізичними особами договора оренди землі не укладалися позивачем по справі, що є порушенням п. 1 ст. 124, п.п. 1, 2, 3 ст. 125 Земельного кодексу, ст.. 21 Закону України «Про внесення зміни до Закону України «Про оренду землі». Таким чином, було зроблено висновок, що позивачем за період з 01.01.222004 р. по 01.12.2006 р. не доотримано фінансові ресурси внаслідок не нарахування орендної плати за земельні ділянки, які фактично займані і які дійсно використовуються в комерційних цілях, зокрема, недоотримано орендної плати від відповідача по справі у розмірі 1108,66 грн.

Судом встановлено, що між ВАТ «Монтажне управління №7» ( продавець ) і відповідачем по справі ( покупець ) було укладено договір №б14 від 07.10.2004 р. купівлі – продажу нерухомого майна.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору продавець продав, а покупець придбав нерухоме майно ( огороджену територію колишньої автостанції ) загальною площею 2500 кв. м.

Відповідно до ст.. 3 Закону України «Про оренду землі» об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Земельна ділянка може передаватися в оренду разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до ст.. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст.. 17 Закону України «Про оренду землі» передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Відповідно до ст.. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно ст.. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до ст.. 33 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

Відповідно до ст.. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організація землеустрою; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст.. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст.. 125 Земельного Кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Земельного Кодексу України право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Позивачем не надано доказів того, що ним було затверджено відповідачу проект землеустрію, укладено договір оренди з відповідачем, як і не надані докази того, що межі земельної ділянки, на якої знаходиться придбаний відповідачем по справі об’єкт нерухомого майна, встановлені у натурі (на місцевості). Також і не надано доказів того, що відповідач приступив до фактичного використання придбаного об’єкту нерухомого майна.

Також необхідно вказати, що відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України "Про плату за землю").

Таким чином, суду не зрозуміло з якої підстави позивач вимагає сплати орендної плати у розмірі 1108,66 грн., якщо її розмір повинен встановлюватися у відповідному договорі оренди, який, як вже встановлено судом і заперечується сторонами, не був укладений між сторонами по справі.

Відповідно до ст.. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

При таких обставинах справи, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 82 – 84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.