ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 6/329

26.09.08

За позовом Заступника Генерального прокурора України в інтересах

держави в особі Державного комітету України із

земельних ресурсів

До 1) Києво-Святошинської районної державної адміністрації

Київської області

2) Товариства з обмеженою відповідальністю

«Прогресбуд»

Про визнання недійсним та скасування розпорядження,

визнання недійсним на майбутнє договору оренди,

зобов'язання повернути земельну ділянку

Суддя Ковтун С.А.

Представники учасників процесу:

Від прокуратури Гнатюк М.М. (за посв. № 296 від 22.09.2005)

Від позивача не з’явились

Від відповідача-1 не з’явились

Від відповідача-2 Віценко А.Г. (за дов. б/н від 11.09.2008)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду міста Києва звернувся з позовом заступник Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Державного комітету України із земельних ресурсів до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (відповідача-1) та товариства з обмеженою відповідальністю «Прогресбуд»(відповідача-2) про:

- визнання недійсним та скасування розпорядження відповідача-1 № 124 від 14.03.2005 «Про передачу в довгострокову оренду земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю «Прогресбуд»для ведення підсобного сільського господарства в межах Гатненської сільської ради»;

- визнання недійсним на майбутнє договору оренди земельної ділянки від 30.03.2005, укладеного між відповідачами;

- зобов’язання відповідача-2 повернути державі в особі відповідача-1 земельну ділянку площею 14,6334 га, розташовану в межах Гатненської сільської ради.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувані розпорядження та договір суперечать ст.ст. 149, 150 Земельного кодексу України, оскільки спірна ділянка віднесена до особливо цінних земель і рішення Кабінету Міністрів України про її передачу не приймалося.

Крім того, всупереч ст.ст. 120, 123, 124 Земельного кодексу України надання земельної ділянки було здійснено без розроблення проекту землеустрою.

Ухвалою суду від 04.07.2008 було порушено провадження у справі № 6/329.

У судове засідання 28.08.2008 представник позивача не з’явився, про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи було відкладено на 15.09.2008.

15.09.2008 товариство з обмеженою відповідальністю «Прогресбуд»звернулося з заявою про відвід судді Ковтуна С.А.

Ухвалою в.о. голови господарського суду міста Києва від 15.09.2008 заяву було залишено без задоволення. Розгляд справи було призначено на 25.09.2008.

25.09.2008 у судовому засіданні було оголошено перерву на підставі ст. 77 ГПК України до 26.09.2008.

Відповідач-1 подав суду заяву про визнання позовних вимог.

Відповідач-2 подав суду письмові заперечення, у яких позовні вимоги відхилив, зазначивши, що при укладенні спірного договору відповідачами було дотримано всіх вимог, необхідних для дійсності правочину, а розпорядження, на підставі якого було передано земельну ділянку в орендне користування, є чинним, підстави для його скасування відсутні.

Представники позивача та відповідача-1 26.09.2008 на виклик суду не з’явились, про причини неявки суд не повідомили, у зв’язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за наявним в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

За загальним правилом (стаття 1 ГПК України) метою звернення до суду є захист своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Крім того, в силу абзацу 4 частини 1 статті 2 ГПК України господарський суду порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

Частиною 3 статті 2 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до Положення про Державний комітет України із земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 224 від 19.03.2008, останній здійснює контроль за використанням та охороною земель відповідно до Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»та інших законів.

Розділом 7 даного Положення передбачено, що повноваження щодо здійснення державного контролю та використанням та охороною земель Державний комітет України із земельних ресурсів здійснює через Державну інспекцію з контролю за використанням та охороною земель та її територіальні органи.

Дана норма кореспондується з частиною 1 статті 9 вищевказаного Закону, відповідно до якого державний контроль за використанням та охороню земель у системі центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів здійснює Державна інспекція з контролю за використанням та охороною земель і її територіальні органи.

Відповідно до Положення про Державну інспекцію з контролю за використанням та охороною земель, остання є урядовим органом державного управління, який діє у складі Державного комітету України із земельних ресурсів і йому підпорядкований.

Державна інспекція з контролю за використанням та охороною земель є юридичною особою.

Таким чином, органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є Державна інспекцію з контролю за використанням та охороною земель, а не Державний комітет України із земельних ресурсів, і чинним законодавством України не покладено на Державний комітет України із земельних ресурсів повноважень звертатись до суду з вищевказаних підстав (абз. 3 ч. 1 ст. 2 ГПК України).

За таких обставин, підстави для задоволення позові відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Суддя                                                                       С.А. Ковтун