ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2008 р.

№ 2-27/3703.1-2007 (2-6/3703.2-07)

Вищий господарський суду України в складі колегії суддів:

головуючого:

суддів:

Кравчука Г.А.

Мачульського Г.М.

Шаргало В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ітера-Інвест Україна"

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду

від

08.11.2007р.

у справі

№2-27/3703.1-2007

Господарського суду

Автономної Республіки Крим

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ітера-Крим"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ітера-Інвест Україна"

про

скасування рішення третейського суду

за участю представників

-          позивача:

Чураченко Д.О. (дов. від 20.02.08)

-          відповідача:

Ольшанецький Д.В. (дов. від 31.12.07), -

В С Т А Н О В И В:

Оскарженою постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 08.11.2007р. (колегії суддів: головуючий –Прокопанич Г.К., судді Дугаренко О.В., Котлярова О.Л.), скасовано ухвалу Господарського суду Автономної Республіки Крим від 21.08.2007р. (суддя Воронцова Н.В.), задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ітера-крим" про перегляд ухвали Господарського суду Автономної Республіки Крим від 02 квітня 2007 року за нововиявленими обставинами.

У касаційній скарзі відповідач просить, зазначену постанову суду скасувати, а ухвалу Господарського суду Автономної Республіки Крим від 21.08.2007р. залишити в силі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу особа що його подала просить оскаржену постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що постанова суду є законною і обґрунтованою, і підстави для її скасування відсутні.

Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (ч.1). Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази (ч.2).

Статтею 111-10 цього кодексу визначено підстави для скасування або зміни рішення або постанови. Згідно цієї норми підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Під час розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції таких підстав не встановив.

Так, як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є рішення третейського суду від 16.02.2007р. у справі №03/01-07.

Позовна заява про скасування рішення третейського суду була підписана представником позивача Усатенко Н.О. що діяв на підставі довіреності, виданої директором цього Товариства Валяєвим О.П.

27.03.2007р., Сафіулін В.С. від імені Товариства за своїм підписом, як директора, подав заяву про відмову від позову, та просив припинити провадження у справі. Ця відмова прийнята судом першої інстанції, ухвалою суду від 02.04.2007р. провадження у справі припинено на підставі п.4 ч.1 ст.80 ГПК України.

03.05.2007р. Товариство звернулось до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Ця заява підписана директором Товариства Валяєвим О.П. та мотивована тим, що заява про відмову від позову підписана не уповноваженою особою.

Ухвалою суду першої інстанції від 21.08.2007р. в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено. Ухвала мотивована тим, що зазначені як нововиявлені ці обставини не відповідають ознакам нововиявлених.

Оскаржена постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що вказані заявником матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються його вимоги і заперечення, не могли бути відомі заявникові але мають значення для правильного вирішення спору, наявні документальні докази мають істотне значення для встановлення повноважень осіб, які представляють позивача, та не були предметом дослідження судом першої інстанції при припиненні провадження у справі.

Розглядаючи заяву щодо оскарження рішення третейського суду господарський суд має керуватись правилами розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України, в тому числі й щодо права сторони на відмову від позову та можливості прийняття судом заяви про таку відмову.

З правил визначення компетентного суду згідно приписів чинного законодавства випливає також застосування у провадженні щодо оскарження рішення третейського суду положень Господарського процесуального кодексу України щодо осіб, які можуть бути сторонами в даному процесі, та визначення їх належних представників.

Відповідно до статті 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб у господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Таким чином, право на представництво юридичної особи пов’язано не з конкретною фізичною особою, а з наявністю акту органу управління юридичної особи, якими їй наділяються повноваження вчиняти певні юридичні дії.

Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України відмова позивача від позову викладається у адресованій господарському суду письмовій заяві, що підписується позивачем. До прийняття відмови позивача господарський суд роз’яснює сторонам наслідки вчинення відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін. Господарський суд не приймає відмови від позову, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду повинно ґрунтуватись на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Скасовуючи ухвалу місцевого господарського суду, апеляційний господарський суд дійшов висновку про невідповідність цієї ухвали вимогам процесуального законодавства, недослідженість в повному обсязі обставин, що встановлюють повноваження сторін, та порушення внаслідок її прийняття прав та охоронюваних законом інтересів, що призвело до невідповідності висновків місцевого суду обставинам справи та постановляння неправомірного рішення у справі.

Вказаний висновок апеляційного господарського суду ґрунтується на аналізі правових норм, що визначають повноваження сторін, порядок прийняття судом відмови від позову.

Наведеним спростовуються доводи, викладені в касаційній скарзі, щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Таку правову позицію викладено і в постанові Вищого господарського суду України від 12.12.2006р. зі справи № 32/96 Господарського суду міста Києва.

Крім того, правова позиція суду першої інстанції щодо відмови в задоволені заяви про перегляд ухвали Господарського суду Автономної Республіки Крим від 02.04.2007р. за нововиявленими обставинами позбавляє позивача встановленого ст.1 ГПК України права на звернення до суду з позовом, оскільки з припинення провадження у даній справі позивач не може повторно звернутись до суду з цим же спором між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав. При цьому, як вірно встановлено судом апеляційної інстанції, заяву про відмову від позову подано від імені Товариства не уповноваженою особою оскільки судовим рішенням в іншій справі повернуто до попереднього стану правове становище та повноваження керівного органу.

За вказаних обставин постанова суду апеляційної інстанції є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п. 1, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ітера-Інвест Україна" залишити без задоволення, а постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 08.11.2007р. у справі №2-27/3703.1-2007 Господарського суду Автономної Республіки Крим –без змін.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

С у д д і Г.М.Мачульський

В.І. Шаргало