СУД
Постанова

Іменем України

19
серпня 2008 року

Справа
№ 20-2/233

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю
представників сторін:

позивача:
не з'явився

відповідача: не з'явився

відповідача: не з'явився

3-ої
особи: не
з'явився

розглянувши
апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства "Техком Севастополь" на рішення
господарського суду міста Севастополя (суддя
Шевчук Н.Г.) від 13.10.2006 у справі №20-2/233

за
позовом           Фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1(АДРЕСА_1)

до           Відкритого
акціонерного товариства "Техком Севастополь" (вул. Ковпака,
5,Севастополь,99003)

Фонду
комунального майна Севастопольської міської ради (вул. Луначарського,
5,Севастополь,99011)

За участю 3-ої особи: Комунальне підприємство
"Бюро технічної інвентаризації і державної реєстрації об'єктів нерухомого
майна" Севастопольської міської Ради (вул. Папаніна, 1а,Севастополь,99000)

про
визнання частково недісним свідоцтва на право власності

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Севастополя від 13 жовтня 2006 року у справі №20-2/233 (суддя Шевчук Н.Г.)
задоволено позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1до відкритого акціонерного
товариства "Техком Севастополь", Фонду комунального майна
Севастопольської міської ради, 3-тя особа Комунальне підприємство "Бюро
технічної інвентаризації та державної реєстрації об'єктів нерухомого
майна" Севастопольської міської ради про визнання частково недійсним
свідоцтва на право власності.

Не погодившись з постановленим судовим
актом, відкрите акціонерне товариство "Техком Севастополь" подало
апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати.

Письмові заперечення проти апеляційної
скарги у матеріалах справи відсутні.

Ухвалою від 14 травня 2007 року
провадження у справі було зупинено до
розгляду господарським судом міста Севастополя справи №
20-5/092-7/126-2/110 за позовом відкритого акціонерного товариства "Техком
Севастополь" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1про розірвання договору
купівлі-продажу нежитлових приміщень від 23.08.2002, за зустрічним позовом про
зобов'язання здійснити нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу та
Севастопольським апеляційним господарським судом справи № 20-8/215 за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1до відкритого акціонерного товариства
"Севастопольська автобаза" про визнання права власності та набрання
рішеннями чинності.

14 травня 2007 року за розпорядженням
керівництва суду суддю Гоголя Ю.М. та суддю Плута В.М. замінено на суддю
Антонову І.В. та суддю Заплаву Л.М..

Ухвалою Севастопольського
апеляційного господарського суду  від
14.07.2008 року провадження у справі поновлено, справу призначено на 29.07.2008
року.

Ухвалою від 29.07.008 року виконуючим
обов'язки голови Севастопольського апеляційного господарського суду строк
розгляду апеляційної скарги продовжено на 1 місяць.

Ухвалою від 29 липня 2008 року у
зв'язку з неявкою сторін слухання справи було відкладено  на 19.08.2008 року.

18.08.2008 року від  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1надійшло
клопотання про відкладення слухання справи.

У судове засідання, призначене на
19.08.2008 року, представники не з'явилиь, про час та місце розгляду справи
були повідомлени належним чином.

Згідно статті 22 Господарського
процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися
належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і
охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного,
повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до статті 77
Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в
межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Матеріали справи в достатній мірі
характеризують взаємовідносини сторін,
тому судова колегія вважає за можливе переглянути  рішення суду першої інстанції за відсутності
представників сторін. Крім того, 3-х місячний строк розгляду справи
закінчується 03.09.2008.

За розпорядженням першого заступника
голови суду 19 серпня 2008 року суддю Латиніна О.А. замінено на суддю Котлярову
О.Л.

При повторному розгляді справи в
порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судова колегія
встановила.

У вересні 2006 року  суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1звернувся з позовом до
відкритого акціонерного товариства "Техком Севастополь" ,
просив  визнати частково недійсним
свідоцтво від 18.05.2003 про право власності відкритого акціонерного товариства
"Техком Севастополь" на об'єкти нерухомості літер Б-2, Б-3, за
адресою: місто  Севастополь, вул.
Ковпака,5, посилаючись на порушення його права власності  відповідачем.

Відкрите акціонерне товариство
"Техком Севастополь", заперечуючи проти позову, вважає його
безпідставним (т.1, а.с.43)

Оскаржене рішення мотивоване
посиланням на загальні підстави набуття права власності  (т.1, а.с. 130, а.с. 164)

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 21 грудня 2006 року рішення господарського
суду міста Севастополя від 13.10.2006 залишено без змін (т.1, а.с. 130-138)

Постановою Вищого господарського суду
України від 19.03.2007 постанова Севастопольського апеляційного господарського
суду від 21.12.2006 року скасована, справа передана на новий розгляд в іншому
складі суддів  (т.1, а.с. 164-167).

Вивчивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та
відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія вважає
апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно пункту 4 Прикінцевих та переходних
положень Цивільного кодексу України Цивільний кодекс України застосовується до
цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних
відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України,
положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або
продовжують існувати після набрання ним чинності.

З матеріалів справи вбачається, що
предметом спору є визнання частково недійсним свідоцтва про власність, виданого
відповідачеві 04.04.2003 року на підставі розпорядження Севастопольської міської
державної адміністрації від 17.03.2003 року № 380-р.

В обґрунтування своєї правової позиції
позивач посилається на ст.391 Цивільного кодексу України, відповідно до якої
власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування
та розпоряджання своїм майном.

Однак,
відповідність законодавству правочину чи акту повинна перевірятись на
момент його укладення або видання.

Отже, спір підлягає вирішенню з
застосуванням норм Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року.

Однак, оскільки звернення  суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1з
позовом про визнання частково недійсним свідоцтва від 18.05.2003 на право
власності відкритого акціонерного товариства "Техком Севастополь" в
частині об'єктів нерухомості літер Б-2, Б-3, за адресою: місто  Севастополь, вул. Ковпака,5  мало місце після 01.01.2004, судова колегія,
оцінюючи правомірність заявлених вимог, керується і нормами Цивільного кодексу
України та Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 16
Цивільного кодексу України передбачає:

кожна
особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Частиною другою  зазначеної норми закону передбачено, що
способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1)
визнання права;

2)
визнання правочину недійсним;

3)
припинення дії, яка порушує право;

4)
відновлення становища, яке існувало до порушення;

5)
примусове виконання обов'язку в натурі;

6)
зміна правовідношення;

7)
припинення правовідношення;

8)
відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9)
відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10)
визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною першою статті  20 Господарського кодексу України
передбачено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів.

Згідно частини другої вищенаведеної
норми закону,  кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.
Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом:

визнання
наявності або відсутності прав;

визнання
повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству,
ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом;

відновлення
становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів
господарювання;

припинення
дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення;

присудження
до виконання обов'язку в натурі;

відшкодування
збитків;

застосування
штрафних санкцій;

застосування
оперативно-господарських санкцій;

застосування
адміністративно-господарських санкцій;

установлення,
зміни і припинення господарських правовідносин;

іншими
способами, передбаченими законом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції не
звернув уваги на те, що свідоцтво про право власності не є актом у розумінні актів,
спори про визнання недійсними яких з підстав, зазначених у законодавстві,
підвідомчі господарським судам.

Вищезгадане свідоцтво не є і
правовстановлюючим документом. Воно є наслідком цілого ряду юридично значимих
дій, юридичних фактів, зокрема й розпорядження Севастопольської міської
державної адміністрації від 17.03.2003 №380-р.

Такий спосіб захисту порушеного права, як
визнання акта недійсним, що передбачено
чинним законодавством, не є тотожним зобов'язанню внести зміни, зокрема,
до документа, якій не породжує цивільних прав та обов'язків, а отже, не порушує
права та охоронювані законом інтереси позивача.

Зазначена правова позиція висловлена у
постанові Верховного Суду України №04/222 від 13.04.2004 року у справі
№2-6/7676-2003.

За таких обставин висновок суду першої
інстанції про визнання частково недійсним свідоцтва від 18.05.2003 про право
власності відкритого акціонерного товариства "Техком
Севастополь"  є хибним та таким, що
суперечить нормам матеріального права, що, згідно з пунктом 4 частини 1 статті
104 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування
рішення, та, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 103 Господарського
процесуального кодексу України, прийняття нового про відмову у позові.

Керуючись статтею 101, п.2 ч.1
статті 103, п.4 ч.1 статті 104, статтею105 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відкритого
акціонерного товариства "Техком Севастополь" задовольнити.

Рішення господарського суду міста
Севастополя від 13.10.2006 у справі № 20-2/233 скасувати.

У позові  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1до
відкритого акціонерного товариства "Техком Севастополь", Фонду
комунального майна Севастопольської міської ради, 3-тя особа Комунальне
підприємство "Бюро технічної інвентаризації та державної реєстрації
об'єктів нерухомого майна" Севастопольської міської ради про визнання
частково недійсним свідоцтва на право власності   відмовити.

Головуючий
суддя

Судді