КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2008                                                                                           № 20/5-39/105

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Моторного О.А.

суддів:

при секретарі

за участю представників сторін:

від ВОСАСП „Оберіг”          Пількевич Є.А.,

від ЗАТ „Воля-кабель”          Плюта Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Всеукраїнського об’єднання суб’єктів авторських і суміжних прав „Оберіг”

на рішення Господарського суду м.Києва від 18.04.2008

у справі № 20/5-39/105

за позовом                               Всеукраїнського об’єднання суб’єктів авторських і суміжних прав „Оберіг”

до                                                   Закритого акціонерного товариства "Воля-Кабель"

про                                                  стягнення 256290,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

ЗАТ „Воля-кабель” звернулося до суду з позовом до Всеукраїнського об’єднання суб’єктів авторських і суміжних прав „Оберіг” про визнання недійсним договору від 05.02.2004 № 1/02/04/а-М на виплату винагороди за використання об’єктів авторського права і опублікованих без комерційної мети фонограм і відеограм та зафіксованих у них виконань способом повторного публічного сповіщення як такого, що укладений внаслідок помилки.

Всеукраїнське об’єднання суб’єктів авторських і суміжних прав „Оберіг” звернулось із зустрічною позовною заявою до ЗАТ „Воля-кабель” про стягнення 233 677,83 грн. заборгованості за договором від 05.02.2004 № 1/02/04/а-М, 11 683,89 грн. штрафу за порушення умов і строків виплати винагороди та 10 928,44 грн. трьох відсотків річних від суми боргу за вказаним договором, а всього 256 290,16 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.03.2007, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2007 у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.09.2007 рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2007 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2007 скасовано в частині прийняття рішення за зустрічним позовом про стягнення 256 290,16 грн. заборгованості за договором. Справу в цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. В іншій частині зазначені судові рішення залишено без змін.

У постанові суду касаційної інстанції зазначено, що судові інстанції, встановивши, що ЗАТ „Воля-кабель” є провайдером програмної послуги, а відтак здійснює ретрансляцію телерадіопрограм та передач у багатоканальних телемережах, дійшли висновку, що ретрансляція не є повторним публічним сповіщенням. Вищий господарський суд України не погодився з такою позицією попередніх інстанцій та направив на новий розгляд зустрічні позовні вимоги, мотивуючи тим, що:

- згідно з ч. 5 статті 42 Закону України „Про телебачення і радіомовлення” провайдери програмної послуги здійснюють ретрансляцію телерадіопрограм та передач у багатоканальних телемережах відповідно до переліку телерадіопрограм та передач, які передбачено надавати у складі програмної послуги;

- ретрансляція є повторним публічним сповіщенням, а тому є обов’язковим одержання згоди суб’єктів суміжних прав як у випадку первинної передачі об’єктів цих прав в ефір, так і для здійснення ретрансляції таких об’єктів;

- попередні судові інстанції не з’ясували усіх обставин щодо виконання сторонами своїх зобов’язань за договором, зокрема, щодо розміру заборгованості та її розрахунку, права Об’єднання „Оберіг” на стягнення штрафу за порушення умов і строків виплати винагороди за договором та трьох відсотків річних від суми боргу.

Ухвалою Верховного суду України від 15.11.2007 відмовлено у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 25.09.2007.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.04.2008 по справі № 20/5-39/105 в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Всеукраїнське об’єднання суб’єктів авторських і суміжних прав „Оберіг” звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення зустрічних позовних вимог. Підставами для скасування рішення суду позивач за зустрічним позовом вважає порушення норм процесуального та матеріального права.

Відповідач за зустрічним позовом надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне:

05.02.2004 між сторонами по справі укладено договір № 1/02/04/а-М на виплату винагороди за використання об’єктів авторського права і опублікованих без комерційної мети фонограм і відеограм та зафіксованих у них виконань способом повторного публічного сповіщення.

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору Об’єднання „Оберіг” згідно ст.ст. 48, 49 Закону України „Про авторське право і суміжні права” та п. 2.3.2 власного статуту надає ЗАТ „Воля-кабель” не виключний дозвіл на повторне публічне сповіщення переданих Об’єднанню „Оберіг” у колективне управління творів і опублікованих без комерційної мети фонограм і/або відеограм та зафіксованих у них виконань та їх примірників на території України.

Статтею 8 Закону України „Про авторське право і суміжні права” передбачено, що об’єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва.

Згідно зі ст. 35 Закону України „Про авторське право і суміжні права” об’єктами суміжних прав, незалежно від призначення, змісту, оцінки, способу і форми вираження, є:

а) виконання літературних, драматичних, музичних, музично-драматичних, хореографічних, фольклорних та інших творів;

б) фонограми, відеограми;

в) передачі (програми) організацій мовлення.

Із предмету договору від 05.02.2004 № 1/02/04/а-М вбачається, що сторонами визначено використання творів як об’єктів авторських прав та виконань, фонограм та відеограм як об’єктів суміжних прав.

Отже, договір від 05.02.2004 № 1/02/04/а-М не регулює використання ЗАТ „Воля-кабель” такого об’єкту суміжних справ, передбаченого п. „в” ст. 35 Закону України „Про авторське право і суміжні права”, як передачі (програми) організацій мовлення.

Згідно п.1.2 договору ЗАТ „Воля-кабель” за використання об’єктів права виплачує на рахунок Об’єднання „Оберіг” винагороду відповідним суб’єктам прав, а Об’єднання „Оберіг” збирає (приймає) цю винагороду і здійснює контроль за правомірним використанням об’єктів права. Розмір мінімальних ставок зазначеної винагороди визначається постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 № 72 „Про затвердження мінімальних ставок винагороди (роялті) за використання об’єктів авторського права”.

На виконання умов договору сторонами було підписано додатки № 1 та № 2. Відповідно до додатку № 2 сторони визначили розмір винагороди за використання об’єктів авторських прав за період з дати укладення договору по 01.07.2005 в розмірі 5 % доходів, одержаних з того виду діяльності, у процесі якої відбувається використання об’єктів авторського права.

На виконання умов договору ЗАТ „Воля-кабель” 14.04.2005 було перераховано на користь Об’єднання „Оберіг” 3000 грн.

Додатків до договору, в якому визначається розмір винагороди на період після 01.07.2005 між сторонами не укладалось.

Позивач в зустрічній позовній заяві просить стягнути з відповідача заборгованість по виплаті винагороди за використання авторських прав за період з 05.02.2004 по 01.07.2005 в сумі 233 677,83 грн., штраф в розмірі 5 % від суми винагороди в розмірі 11 683,89 грн. та 10 928,44 грн. 3 % річних.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2007 та від 14.01.2008 зобов’язано позивача надати обґрунтований розрахунок розміру заборгованості, а також розрахунок розміру штрафу за порушення умов і строків виплати винагороди.

За клопотанням позивача ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2008 було зобов’язано відповідача надати помісячну інформацію про організації мовлення (з зазначенням їх назв та юридичних адрес), програми яких ретранслюються ЗАТ „Воля-кабель” та входять до складу пакетів програм організації мовлення ЗАТ „Воля-кабель”.

На виконання вимог ухвали відповідач за зустрічним позовом надав письмові пояснення, в яких зазначив, що перелік пакетів та телеканалів в пакетах за період з 01.12.2004 по 31.12.2006, вартість пакетів, кількість абонентів постійно змінювались, та надав інформацію станом на 17.03.2008.

В апеляційній скарзі позивач стверджує про порушення судом процесуальних норм щодо розгляду клопотання від 09.04.2008 про повторне витребування у відповідача інформації, однак як вбачається із матеріалів справи позивач такого клопотання 09.04.2008 не заявляв.

Законом України „Про телебачення і радіомовлення” визначено, що провайдер програмної послуги це суб’єкт господарювання, який на підставі ліцензії, виданої Національною радою України з питань телебачення та радіомовлення, на договірних засадах надає абонентам можливість перегляду пакетів програм, використовуючи для передавання цих програм ресурси багатоканальних телемереж.

Вказаний Закон України „Про телебачення і радіомовлення” визначає пакет програм як перелік телерадіопрограм, які провайдер програмної послуги пропонує абонентам на договірних засадах як цілісну інформаційну послугу.

Відповідач є провайдером програмної послуги та діє на підставі ліцензії серії НР № 0144-п, виданої Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення, зі строком дії з 16.10.2003 по 16.10.2013.

Таким чином, відповідач як провайдер програмної послуги, надаючи абонентам доступ до пакетів програм, в своїй діяльності використовує такий об’єкт суміжних прав як передачі (програми) організацій мовлення, що передбачені п. „в” ст. 35 Закону України „Про авторське право та суміжні права”.

Тому, колегія суддів, що відповідач в процесі своєї діяльності не використовує об’єкти авторських та суміжних прав, визначені у п. 1.1 договору та ст.8, п. „а” та п. „б” ст. 35 Закону України „Про авторське право та суміжні права”.

Організаціями мовлення (ефірного чи кабельного) є телерадіоорганізації згідно ст. 1 Закону України „Про авторське право і суміжні права”. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про телебачення і радіомовлення” телерадіоорганізацією є юридична особа, яка на підставі виданої Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення ліцензії на мовлення створює або комплектує та/чи пакетує телерадіопрограми і/або передачі та розповсюджує їх за допомогою технічних засобів мовлення.

Об’єкти авторського права та такі об’єкти суміжних прав, як виконання, фонограми та відеограми використовуються при створенні передач (програм) організацій мовлення. Особами, які їх використовують, є безпосередньо виробники – телерадіоорганізації.

Як зазначалось вище, відповідач є провайдером програмної послуги, та не є телерадіоорганізацією.

Саме на організації мовлення стаття 36 Закону України „Про авторське право і суміжні права” покладає обов’язок дотримання прав суб’єктів авторського права, виконавців, виробників фонограм (відеограм).

Для надання споживачам послуги – розповсюдження телерадіопрограм та передач у багатоканальній мережі відповідач укладає відповідні договори безпосередньо з телерадіоорганізаціями про отримання права приймання та передавання сигналу зображень та звуків телерадіопрограм, при чому телерадіоорганізації гарантують наявність всіх необхідних дозволів та ліцензій для укладання таких договорів. На підставі вказаних договорів відповідач проводить оплату використання такого об’єкту суміжних прав як передача (програма).

Враховуючи те, що відповідач за зустрічним позовом не використовує твори як об’єкти авторського права та виконання, фонограми, відеограми як об’єкти суміжних прав, права на колективне управління якими належить позивачу, а в своїй діяльності використовує лише такий об’єкт суміжних прав як передачі (програми) організацій мовлення, який не входить до предмету спірного договору, суд першої інстанції прийняв обґрунтоване та правильне рішення про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог про стягнення заборгованості, штрафу та 3 % річних від суми боргу за договором від 05.02.2004 № 1/02/04/а-М.

Доводи позивача про неповідомлення його про час та дату проведення судового засідання спростовуються матеріалами справи, зокрема відміткою про відправку ухвали суду від 08.04.2008 про відкладення розгляду справи на 18.04.2008, крім того присутність представника позивача у судовому засіданні 08.04.2008 свідчить про його обізнаність щодо проведення наступного судового засідання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Всеукраїнського об’єднання суб’єктів авторських і суміжних прав „Оберіг” не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2008 у справі № 20/5-39/105 не підлягає скасуванню.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Всеукраїнського об’єднання суб’єктів авторських і суміжних прав „Оберіг” залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2008 у справі № 20/5-39/105- без змін.

2.          Матеріали справи № 20/5-39/105 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

18.11.08 (відправлено)