АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2008
№ 18/215

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка  В.В.

суддів:            Вербицької О.В.

Капацин  Н.В.

при секретарі:           Суходольській Т.А.

За участю представників:

від прокуратури:           не з'явився;

від позивача - не з'явився;

від відповідача 1 - Синявська О. В.,
довіреність № 2670 від 03.12.2007р.,

від Відповідача 2:  не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Шевченківської районної у м. Києві ради

на рішення Господарського суду м.Києва від
21.07.2008

у справі № 18/215 (Мандриченко О.В.)

за позовом                               Київського природоохоронного прокурора в
інтересах держави
м. Київ, вул. Червоноармійська, 38,

в особі Київської міської ради,

м. Київ, вул.
Хрещатик, 36,

до                                                   1.
Шевченківської районної у м. Києві ради ,
м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 24,

2.
Приватного підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1,

про
визнання недійсним правочину

Суть рішення і скарги:

Київський природоохоронний прокурор
(надалі - Прокурор) звернувся в інтересах держави в особі Київської міської
ради (надалі - КМР, Позивач) з позовом до Шевченківської районної у м. Києві
ради (надалі - Шевченківська райрада, Відповідач 1) про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки від 14.09.2006р., площею 15 кв. м., яка
розташована у м. Києві на вул. Дорогожицькій, 13 у Шевченківському районі м.
Києва, для експлуатації та обслуговування діючого кіоску продажу квіткової продукції
(договір зареєстровано у книзі договорів оренди земельної ділянки
Шевченківської районної у м. Києві ради за №199) і зобов'язання повернути
вказану земельну ділянку Позивачу, звільнивши її від кіоску.

В наступному, ухвалою
господарського суду міста Києва від 08.07.2008р. до участі у справі в якості
Відповідача 2 було залучено Приватного підприємця ОСОБА_1 (надалі - ПП
ОСОБА_1., Відповідач 2).

Рішенням господарського суду міста
Києва від 21.07.2008р. у справі № 18/215 позов було задоволено повністю, а саме:
було визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 14.09.2006р.,
укладений між Шевченківською районною у м. Києві радою та ПП ОСОБА_1., площею
15 кв.м., яка розташована у м. Києві на вул. Дорогожицькій, 13 у
Шевченківському районі м. Києва, для експлуатації та обслуговування діючого
кіоску продажу квіткової продукції (договір зареєстровано у книзі договорів
оренди земельної ділянки у Шевченківській районній у м. Києві ради за №199) та
зобов”язано ПП ОСОБА_1 повернути Київській міській раді земельну ділянку площею
15 кв.м., яка розташована у м. Києві на вул. Дорогожицькій, 13 у
Шевченківському районі м. Києва, звільнивши її від кіоску.  Також, вказаним рішенням було стягнуто з
Шевченківської районної у м. Києві ради та з ПП ОСОБА_1 в дохід Державного
бюджету України по 42,50 грн. державного мита та 59,00 грн.  витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням, представник Відповідача 1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій
просив скасувати рішення господарського суду міста Києва від 21.07.2008р. у
справі № 18/215 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в
повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог
представник Позивача посилався на те, що при винесенні оскаржуваного рішення
судом першої інстанції було неповно з”ясовано обставини, які мають значення для
справи, а також порушено норми матеріального і процесуального права, зокрема:
ст. ст. 11 та 124 ч. 1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), а також
ст. ст. 1, 18 та 20 Закону  України “Про
оренду землі” (далі - ЗУ “Про оренду землі”), що є підставами для скасування
такого судового рішення.

Представник Позивача надав суду
письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення
господарського суду м. Києва від 21.07.2008р. у даній справі є законним,
об”єктивним і таким, що відповідає дійсним обставинам справи, а тому просили
залишити це рішення без змін, а подану на нього представником Відповідача 1
апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники Прокуратури, Позивача
та Відповідача 2, незважаючи на те, що про час та місце судового засідання
повідомлялися належним чином, в судове засідання по розгляду апеляційної
скарги, так і не з”явилися, не повідомивши суд про причини своєї неявки, що на
думку апеляційної інстанції, в даному випадку, не перешкоджає розгляду і
вирішенню справи без їх участі.

Заслухавши пояснення представника
Відповідача 1 в судовому засіданні, дослідивши та вивчивши матеріали справи,
Київський апеляційний господарський  суд,
-

ВСТАНОВИВ:

Як зазначалось вище, Київський
природоохоронний прокурор звернувся в інтересах держави в особі КМР з позовом
до Шевченківської районної у м. Києві ради та ПП ОСОБА_1., про визнання
недійсним правочину і рішенням господарського суду міста Києва від 21.07.2008р.
у справі № 18/215 позов було задоволено повністю, а саме: було визнано
недійсним договір оренди земельної ділянки від 14.09.2006р., укладений між
Шевченківською райрадою та ПП ОСОБА_1., та зобов”язано   ПП ОСОБА_1. повернути КМР земельну ділянку
площею 15 кв.м., яка розташована у м. Києві на вул. Дорогожицькій, 13 у
Шевченківському районі м. Києва, звільнивши її від кіоску.  Також, вказаним рішенням було стягнуто з
Шевченківської райради та з ПП ОСОБА_1., з кожного, в дохід Державного бюджету
України по 42,50 грн. державного мита та 59,00 грн.  витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Приймаючи вказане рішення, суд
першої інстанції, виходив з того, що позовна вимога про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки від 14.09.2006р., укладеного між Відповідачем
1 та Відповідачем 2, на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України є обґрунтованою і
підлягає задоволенню, оскільки з матеріалів справи не вбачається та
Відповідачами не доведено факту державної реєстрації спірного договору від
14.09.2006р. Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської
державної адміністрації. Також, відповідно до ст.ст. 211, 212 Земельного
кодексу України, позовна вимога про зобов”язання Відповідача 2 повернути
Позивачу земельну ділянку, звільнивши від кіоску, також підлягає задоволенню.

У зв”язку з цим, колегія суддів
Київського апеляційного господарського суду не погоджується з такими висновками
місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 144 Конституції
України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених
законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній
території.

Рішенням Київської міської ради від
08.06.00 № 164/885 “Про передачу окремих повноважень районним в м. Києві радам
з питань регулювання земельних відносин” із змінами і доповненнями, районним в
м. Києві радам передано повноваження щодо надання в оренду земельних ділянок
площею до 42 кв. м. для тимчасового розміщення малих архітектурних форм.

Також зобов'язано районні в м.
Києві ради здійснювати контроль за використанням та охороною земель,
додержанням земельного законодавства; примати рішення про звільнення самовільно
зайнятих земельних ділянок та знесення самовільно збудованих будівель і споруд
без відшкодування витрат, здійснених за час незаконного користування.

Рішенням Шевченківської районної у
м. Києві ради від 29.06.2006р. № 32 “Про затвердження Положення про порядок
передачі в оренду земельних ділянок на території Шевченківського району м.
Києва” було затверджено Положення про порядок передачі в оренду земельних
ділянок на території Шевченківського району м. Києва.

Як було правильно встановлено судом
першої інстанції, рішенням Шевченківської районної у м. Києві ради від
16.03.2006р. № 704 було надано ПП ОСОБА_1.
в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 15 кв.м. по
вул. Дорогожицькій, 13 в м. Києві.

Надалі, 14.09.2006р. на виконання
вказаного рішення  між Шевченківською
райрадою та ПП ОСОБА_1. було укладено договір оренди зазначеної земельної
ділянки, плата за землю вноситься землекористувачем у вигляді орендної плати в
розмірі 2 % грошової оцінки землі, яка визначається довідкою Головного
управління земельних ресурсів КМДА на рік.

Даний Договір було зареєстровано в
книзі договорів оренди земельних ділянок Шевченківської районної у м. Києві
ради за № 199 від 14.09.2006р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
прокурор просить визнати зазначений договір недійсним на підставі ч. 1 ст. 203,
ст. 215 Цивільного кодексу України, оскільки вважає, що при його укладенні
недодержано вимог ст. 19 Конституції України, ст.ст. 125, 126 Земельного
кодексу України та Порядку державної реєстрації договорів оренди землі,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.98 № 2073.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обсяг повноважень міських рад
встановлюється Конституцією України, Законом України “Про місцеве
самоврядування в Україні”, Законом України “Про столицю України -місто-герой
Київ” та іншими законами України.

Статтею 26 Закону України “Про
місцеве самоврядування в Україні” (далі -Закон України № 280/97-ВР) визначено
перелік питань, які вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради, до яких відноситься, зокрема, вирішення відповідно до
закону питань регулювання земельних відносин (п. 34 ч. 1 ст.26).

Виключно на пленарних засіданнях
міських рад (міст з районним поділом), крім питань, зазначених у ч. 1 ст. 26
Закону України № 280/97-ВР, вирішується питання визначення обсягу і меж
повноважень, які здійснюють районні у містах (у разі їх створення) ради та їх
виконавчі органи в інтересах територіальних громад районів у містах (пп. 1 ч. 2
ст. 26).

Згідно з ч. 5 ст. 60 Закону України
№ 280/97-ВР органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах
територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо
володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності,
в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права
комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним
особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу,
вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови
використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у
користування і оренду.

Статтею 1 Закону України №
280/97-ВР встановлено, що право комунальної власності -це право територіальної
громади володіти, користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх
інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого
самоврядування.

На підставі ст. 6 Закону України
“Про столицю України - місто-герой Київ” місцеве самоврядування у місті Києві
здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через
Київську міську раду, районні в місті Києві ради та їх виконавчі органи.
Місцеві державні адміністрації підзвітні і підконтрольні відповідним радам у
частині повноважень, делегованих їм відповідними радами.

Статтею 22 зазначеного вище Закону
передбачено додаткові права Київської міської ради, пов'язані зі здійсненням
містом Києвом столичних функцій, зокрема, право встановлювати порядок утримання
та експлуатації об'єктів, розташованих у
місті,  та  прилеглої до них території, правила
благоустрою, торговельного, побутового, транспортного, житлово-комунального та
іншого соціально-культурного обслуговування, визначати особливості
землекористування та використання інших природних ресурсів.

Отже, Київська  міська рада наділена також додатковими
повноваженнями,  що зумовлені
спеціальним  статусом  міста
Києва  як  столиці
України.

Закон України “Про місцеве
самоврядування в Україні” і  Закон
України “Про столицю України - місто-герой Київ” до компетенції міських рад
відносять  повноваження приймати рішення
з питань регулювання земельних відносин в межах і порядку, визначених цими та
іншими законами та відповідно делегування повноважень місцевим адміністраціям.

Відповідно до ст. 3 Земельного
кодексу України право на розпорядження землею належить радам народних
депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або
надають у користування та вилучають їх. Повноваження щодо передачі, надання та
вилучення земельних ділянок місцеві ради народних депутатів можуть передавати
відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого
самоврядування.

З прийняттям Київською міською
радою рішення від 08.06.00 № 164/885 “Про передачу окремих повноважень районним
в м. Києві радам з питань регулювання земельних відносин” районним в м. Києві
радам передані окремі повноваження щодо передачі в оренду земельних ділянок з
врахуванням і повноважень щодо державної реєстрації договорів.

Відповідно до ст.ст. 18, 20 Закону
України “Про оренду землі” укладений договір оренди землі підлягає державній
реєстрації та набирає чинності після його державної реєстрації.

Статтею 14 зазначеного вище Закону
встановлено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за
бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Згідно зі ст. 33 Закону України №
280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад
належать: реєстрація суб'єктів права власності на землю; реєстрація права
користування землею і договорів на оренду землі; видача документів, що
посвідчують право власності і право користування землею.

Відповідно до Положення про Головне
управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської
державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міськради від
19.12.2002р. № 182/342, дане управління організовує видачу державних актів на
право власності на землю і право користування землею, оформлення та видачу
договорів оренди земельних ділянок та здійснює їх реєстрацію.

Згідно з рішенням Київської
міськради від 29.05.2003р. № 433/593 “Про забезпечення ефективного
землекористування в місті Києві” Головному управлінню земельних ресурсів
виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації)
доручено у повному обсязі здійснювати підготовку документів, що посвідчують
право власності та право користування, відповідно до пункту “з” статті 9 та
пункту “є” статті 184 Земельного кодексу України.

Таким чином, саме до повноважень
Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської
міської державної адміністрації) входить здійснення державної реєстрації
договорів оренди землі.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України (далі -ГПК України) підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі
- підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для
вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання
правопорушенням.

З урахуванням викладеного, колегія
не вбачає порушень інтересів держави в особі Київської міської ради, а тому
позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 33 ГПК України,
обов”язок доказування та подання доказів розподіляється  між сторонами виходячи з того, хто
посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Таким чином, суд першої інстанції,
в порушення вимог чинного законодавства, безпідставно визнав  недійсним договір оренди земельної ділянки
від 14.09.2006р. та зобов'язав ПП ОСОБА_1. повернути КМР земельну ділянку, звільнивши
її від кіоску.

З огляду на викладене, Київський
апеляційний господарський суд вважає, що висновки суду першої інстанції були
зроблені за неповного з”ясування обставин, що мають значення для справи і з
неправильним застосуванням норм процесуального права, яке призвело до прийняття
неправильного рішення (п.п. 1 і 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України), що є підставами
для скасування в цій частині оскаржуваного судового рішення.

У зв”язку з цим, апеляційна скарга
Шевченківської районної у м. Києві ради підлягає задоволенню, а оскаржуване
рішення суду - його скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Держмито стягується зі сторін у
відповідності до ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 32 - 34, 36, 45, 47, 47-1, 49, 91, 92, 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, --

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Шевченківської районної у
м. Києві ради задовольнити повністю.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 21.07.2008р. у справі № 18/215 за позовом  Київського природоохоронного прокурора в
інтересах держави в особі Київської міської ради до Шевченківської районної у
м. Києві ради та Приватного підприємця
ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину, скасувати повністю

Прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Стягнути з Київської міської ради
(01044, м. Київ, вул. Хрещатик,44) на користь Шевченківської районної у м.
Києві ради (01030 м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 24, р/р 2447 в УДК
у м. Києві, МФО 820019, ) 42,50 грн. (сорок дві грн. 50
коп.) державного мита.

3. Доручити господарському суду
міста Києва видати відповідний наказ.

4. Справу № 18/215 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з
дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя
Андрієнко  В.В.

Судді
Вербицька О.В.

Капацин  Н.В.

03.10.08 (відправлено)