ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2008 р.

№ 05-5-7/8423

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Добролюбової Т.В.

суддів

Гоголь Т.Г., Швеця В.О.

за участю представників сторін

позивача

відповідача

прокурор відділу Генеральної прокуратури

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційне подання

не з'явились, повідомлені належним чином

не з'явились, повідомлені належним чином

Попенко О.С.

заступника прокурора міста Києва

на ухвалу

від

постанову

господарського суду міста Києва

25.06.2007 року

Київського апеляційного господарського суду

від

13.09.2007 року

у справі

№ 05-5-7/8423

за позовом

Київського транспортного прокурора в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв’язку України, Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ломресурс"

про

стягнення 1032,25грн.

Київський транспортний прокурор звернувся до господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв’язку України та Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ломресурс" 1023,25грн. заборгованості за використану за договором № ПЗ/ЕЕ-01-1200/6198/НЮ електроенергію.

Доповідач Гоголь Т.Г.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 25.06.2007 року (суддя Якименко М.М.) повернув позовні матеріали без розгляду на підставі пункту 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України. Ухвала вмотивована тим, що, в даному випадку, прокурор звернувся до суду з позовом не в інтересах держави, а в інтересах самостійного суб’єкта господарської діяльності, що є порушенням приписів норм чинного законодавства, а відтак в заяві неправильно визначений позивач в якості органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Київський апеляційний господарський суд постановою від 13.09.2007 року ( судді Отрюх Б.В., Верховець А.А., Тищенко А.І.) залишив ухвалу господарського суду міста Києва без змін, з тих самих підстав. Суд зазначив, що Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-західна залізниця", з яким був укладений договір про користування електричною енергією, не є ані органом державної влади, ані органом місцевого самоврядування.

Заступник прокурора міста Києва звернувся до Вищого господарського суду України з касаційним поданням, в якому, посилаючись на порушення господарськими судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати ухвалу про повернення позовної заяви та постанову апеляційного господарського суду, а справу передати на розгляд до господарського суду міста Києва. Вимоги касаційного подання обґрунтовані тим, що прокурор, відповідно до приписів статті 2 Господарського процесуального кодексу України, у позовній заяві зазначив орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а саме – Міністерство транспорту та зв’язку України. Також скаржник зазначив, що Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-західна залізниця" засноване на державній власності і належить до сфери управління Міністерства транспорту та зв’язку України і несплата відповідачем коштів за використану електроенергію порушує інтереси держави в галузі залізничного транспорту.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ломресурс" не скористалося своїм правом на подання відзиву на касаційне подання.

Заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г., пояснення прокурора відділу Генеральної прокуратури, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування господарським судом міста Києва та Київським апеляційним господарським судом норм процесуального права, Вищий господарський суд України зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Київський транспортний прокурор звернувся до господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв’язку України та Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ломресурс" заборгованості в розмірі 1023,25грн. грн., що виникла у зв’язку з невиконанням останнім зобов’язань за договором про користування електричною енергією № ПЗ/ЕЕ-01-1200/6198/НЮ.

Отже, позивачами у даній справі є Міністерство транспорту та зв’язку України та Державне територіально - галузеве об'єднання "Південно-західна залізниця".

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначається в пункті 2 статті 121 Конституції України на прокуратуру України, як на єдину систему, покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Статтею 36 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Однією з форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Згідно з частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, в якій визначено підстави порушення справ у господарському суді, до таких підстав відносяться позовні заяви прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Відповідно до положень частини 3 цієї статті прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Як зазначено в пункті 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року № З-рп/99 (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді), поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", що міститься в частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. (пункт 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року № З-рп/99)

Пред’являючи позов в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв’язку України та Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця", Прокурор зазначив, що Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-західна залізниця" –це створене на державній власності , відповідно до статей 1, 4 Закону України "Про залізничний транспорт" статутне територіально-галузеве об'єднання , що належить до сфери управління Міністерства транспорту та зв’язку України – центрального органу виконавчої влади держави, що виступає як орган управління майном, яке зазначено в Статуті.

Оскільки власником і засновником Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" є держава в особі Міністерства транспорту та зв’язку України, несплата відповідачем коштів за використану електроенергію порушує інтереси держави в галузі залізничного транспорту.

На вказані нормативно-правові акти, як правову підставу позову, посилався Прокурор у позовній заяві, проте, господарський суд міста Києва та Київський апеляційний господарський суд положення цих законодавчих актів не проаналізували, що призвело до помилкового висновку щодо невідповідності позовної заяви Прокурора вимогам статті 2 Господарського процесуального кодексу України та безпідставного повернення позовних матеріалів з посиланням на пункт 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України .

З огляду на наведене, внаслідок допущеної господарськими судами попередніх судових інстанцій помилки у застосуванні норм процесуального права, ухвала господарського суду міста Києва та постанова Київського апеляційного господарського суду підлягають скасуванню, а справа - передачі до господарського суду першої інстанції для розгляду по суті.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117,1119, 11110- 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду міста Києва від 25.06.2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2007 року у справі № 05-5-7/8423 скасувати, справу скерувати до господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Касаційне подання заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв’язку України, Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" - задовольнити.

Головуючий суддя Т. Добролюбова

Судді Т.Гоголь

В.Швець