ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

11 грудня 2008 р.            Справа № 9/76-06

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Альтаір», м. Вінниця

до Вінницької митниці Державної митної служби України, м. Вінниця

про визнання нечинними талони про відмову у митному оформленні

транспортних засобів

Суддя В. Матвійчук

при секретарі судового засідання Т. Кармаліта, за участю представників сторін:

від позивача - не з‘явився;

від відповідача - О. Македонський за довіреністю.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання не чинними талони відмови Вінницької митниці №10 від 29.10.05, №12 від 29.12.05, №13 від 29.12.05, 24 від 30.12.05, №5 від 29.12.05, №6 від 29.12.05, №7 від 29.12.05, №8 від 29.12.05, №9 від 29.12.05, №11 від 29.12.05, №26 від 20.01.06 про відмову у митному оформлені транспортних засобів переміщених через митний кордон України та зобов’язання Вінницьку митницю оформити в митному відношенні транспортні засоби, по яким видано талони про відмову у митному оформлені.

Позов мотивовано тим, що на момент перетину митного кордону позивачем не було порушено вимоги Закону щодо заборони ввозу автомобілів старше 8 років.

Відповідно до реєстраційних даних, всі автомобілі були виготовлені протягом 1997 року, таким чином на думку позивача заборона на ввіз зазначених автомобілів вступає в силу у 2006 році, т.я. до 2006 року всі автомобілі є такими, що не старше 8 років. На підтвердження даної позиції позивач посилається на «Порядок здійснення митного контролю та митного оформлення окремих транспортних засобів, що ввозяться громадянами на митну територію України»затверджений наказом ДМСУ №664 від 12.10.2001 року зареєстрований у Міністерстві юстиції 14.11.2001 року за №949/6140. Пунктом 1.8 якого визначено, що визначення року виготовлення транспортного засобу здійснюється на основі даних його виробника, що містяться в ідентифікаційному номері кузова. У разі неможливості визначення року виготовлення ТЗ за ідентифікаційним номером кузова за рік виготовлення приймається рік, що значиться в реєстраційних та технічних документах на ТЗ.

Відповідач в запереченнях не погоджується з позовними вимогами вважаючи їх необгрунтованими. Зокрема посилається на ст. 1 Закону України «Про деякі питання ввезення на митну територію України транспортних засобів»відповідно до якої забороняється ввезення на митну територію України для постійного користування легкових, вантажних автомобілів, автобусів, трамваїв, тролейбусів, які на момент ввезення виготовленні та/або експлуатувалися більше ніж 8 років. Згаданий Закон набрав винності з дня його публікації –28.07.2005р., а не 27.12.2005р., як те стверджував позивач.

Під час попереднього засідання судом встановлено, що матеріали справи містять не належним чином засвідчені світлокопії документів, тоді як з норм Кодексу адміністративного судочинства України випливає, що доказами є оригінали документів. Позивачем надані в додаток до позовної заяви № 5 від 23.01.2006 р. наступні не належним чином засвідчені світлокопії документів: контракту з доповненням, талону відмови у митному оформленні, рахунків (RECHUNG), вантажних накладних (CMR), технічного паспорта автомобіля (Brief), пропусків ПП.

Також позивачем було подано клопотання № 61 від 09.03.2006 р. в якому зазначається перелік документів які надаються суду, однак ці документи додані не належним чином засвідчених світлокопіях, а саме: статуту, зміни до статуту, довідки ЄДРПОУ, свідоцтва про державну реєстрацію. Частина з перерахованих документів відсутня взагалі.

З огляду на вказані обставин, розгляд справи було відкладено та запропоновано позивачу надати оригінали документів, зокрема: контракт з доповненням, талон відмови у митному оформленні, рахунки (RECHUNG), вантажні накладні (CMR), технічний паспорт автомобіля (Brief), пропуски ПП, статут, зміни до статуту, довідки ЄДРПОУ, свідоцтва про державну реєстрацію.

При розгляді справи 11.12.2008р. судом з‘ясовано, що позивачем не виконано вимоги суду щодо забезпечення явки повноважного представника в судові засідання 18.11.2008р., 26.11.2006р. та 11.12.2007р.. Крім того, не надано вищевказаних документів. Жодних пояснень причин невиконання вимог суду позивачем не надано. Оскільки повістки суду направлялись позивачу рекомендованою поштою за адресою вказаною в позовній заяві, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення його про час та місце слухання справи та реалізації ним своїх прав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд залишає позовну заяву без розгляду , якщо позивач повторно не прибув в судове засідання без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття.

Виходячи з наведеного позов слід залишити без розгляду.

Після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач не позбавлений права звернутися до господарського суду в загальному порядку.

Враховуючи наведене та керуючись п. 5 ч. 1 ст. 155, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Позов залишити без розгляду.

Заява про апеляційне оскарження ухвали суду подається протягом п‘яти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                     В. Матвійчук

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу

3 - відповідачу