ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

09
вересня 2008 р.

№
16/207-07-5783

Вищий господарський
суд України  у складі колегії суддів:

головуючого
судді

Кравчука
Г.А.,

суддів:

Кривда
Д.С.,

Шаргала
В.І.

розглянувши
матеріали

касаційної
скарги

Фізичної
особи -підприємця
ОСОБА_1

на
рішення

господарського
суду  Одеської області від 03.09.2007р.

у
справі

№16/207-07-5783

за
позовом

Заступника
прокурора Березівського району Одеської області в інтересах держави в особі
Березівської міської ради

доФізичної особи -підприємця ОСОБА_1

про

зобов'язання
виконати певні дії

ВСТАНОВИВ:

Касаційна скарга Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1 на рішення господарського суду
Одеської області від 03.09.2007р. у справі №16/207-07-5783  подана до Вищого господарського суду
України  з порушенням вимог розділу ХІІ1
Господарського процесуального кодексу України.

Згідно
з  частиною 4 статті 111 Господарського
процесуального кодексу України до скарги, зокрема, додаються докази сплати
державного мита. Поряд з цим статтею 46 названого Кодексу визначено, що
державне мито сплачується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі
встановленому Законодавством.

Порядок
і розміри сплати Державного мита регулюються Декретом Кабінету Міністрів
України “Про державне мито” від 21.01.1993 р. №7-93.

Відповідно
до підпункту б) пункту 2 статті 3 названого Декрету при зверненні до
господарського суду із заяв немайнового характеру державне мито справляється у
розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За
змістом підпункту г) пункту 2 статті 3 зазначеного Декрету державне мито з
апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови господарських судів  справляється у розмірі 50 відсотків ставки,
що підлягає сплаті у разі подання для розгляду спору в першій інстанції, а
із спорів майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з
оспорюваної суми.

Розмір
державного мита, яке підлягає сплаті при зверненні до касаційної інстанції, в
даному випадку становить 42,50 коп.

Додана
до скарги квитанція №20 від 08.07.2008 року свідчить про сплату держмита лише в
сумі 15 грн., тому не приймається судовою колегією як належний доказ оплати
державного мита.

Крім
того, основні вимоги, що пред'являються до форми і змісту касаційної скарги,
викладені у статті 111 Господарського процесуального кодексу (ГПК)
України.  Зокрема, відповідно до п.4 ч.1
названої норми, касаційна скарга повинна містити  вимоги особи, що подає скаргу, із зазначенням
суті порушення або неправильного застування
судом норм матеріального чи процесуального права. Тобто, має чітко
викладатися зміст порушення із зазначенням норм законодавчих актів  та вказуватися конкретні їх пункти та
статті.  При цьому посилання на
недоведеність обставин справи не допускається.

Касаційна
скарга Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 не містить жодної норми матеріального
чи процесуального права, яку порушив суд, приймаючи оскаржуване рішення, а  скарга містить посилання на недоведеність
обставин справи.

Вказана
обставина є підставою для повернення поданої касаційної скарги відповідно до
пунктів 4,6 частини першої  статті 1113
Господарського процесуального кодексу України.

Поряд
із наведеним касаційна інстанція зауважує на тому, що відповідно до приписів
частини 3 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України
після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4, 6 частини першої цієї
статті, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу у
загальному порядку з  урахуванням вимог статтей
53, 109, 110, 111 зазначеного Кодексу.

Керуючись
статтями 86, 111, пунктами 4,6  частини 1
статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну
скаргу Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду  Одеської області від 03.09.2007р. у справі
№16/207-07-5783  повернути скаржнику без
розгляду.

Головуючий  суддя

Кравчук
Г.А

СуддяКривда
Д.С.

Суддя Шаргало В.І.