ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.01.08 р.
Справа № 24/251

Господарський суд Донецької області
у складі головуючого судді Н.В.Ломовцевої

При
секретарі Петровій В.П.

за участю:

Представників сторін:

від позивача    не з'явився

від відповідача     не з'явився

Розглянув у відкритому судовому засіданні
справу:

За позовом   Відкритого акціонерного товариства “Державна
енергогенеруюча компанія „Центренерго” м. Київ в особі структурного підрозділу
Вуглегірської теплової електричної станції м. Світлодарськ

До відповідача  Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1м. Світлодарськ

про стягнення 52064 грн. 52 коп.

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство
“Державна еенергогенеруюча компанія „Центренерго” м. Київ в особі структурного
підрозділу Вуглегірської теплової електричної станції м. Світлодарськ
звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1м. Світлодарськ  про стягнення 52064 грн. 52 коп. збитків.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на договір оперативного лізингу № 4-л від 22.04.2005р. з додатком,
акт прийму-передачі об'єкту лізингу від 03.05.2005р., рахунки-фактури, рішення
господарського суду Донецької області від 28.03.2007р. № 20/105, акт прийому
теплиці з оперативного лізингу від 19.12.2006р., лист від 30.03.2006р. № 5701 з
повідомленням, що спірний договір продовжуватися не буде, лист-вимогу від
03.07.2006р. № 01-40/10548 з вимогою повернути об'єкт лізингу, лист-вимогу на
оплату 52064 грн. 52 коп. збитків від 15.11.2007р. № 7310, розрахунок
збитків.

Позивач надав письмові пояснення
від 09.12.2007р., якими конкретизував, що просить стягнути з відповідача збитки
у вигляду неотриманого доходу.

Відповідач у жодне судове засідання
не з'явився, але неодноразово направляв телеграми з клопотанням відкласти
розгляд справи. При цьому, відповідач не скористався своїм процесуальним правом
на захист, відзив на позов та жодного документу, в обґрунтування своїх доводів
суду не направив.

Справу розглянуто за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника позивача суд ВСТАНОВИВ:

Між ВАТ “Державна енергогенеруюча
компанія „Центренерго” в особі структурного підрозділу Вуглегірської ТЕС (Лізингодавець)
та СПД - фізичною особою ОСОБА_1м. Світлодарськ (Лізингоодержувач) укладено
договір   оперативного лізингу № 4-л від
22.04.2005р. Договір укладено без протоколу розбіжностей та додаткових угод.

Відповідно до п. 1.1 договору
Лізингодавець передає, а Лізингоотримувач приймає в строкове платне
користування з метою використання приміщень як адміністративного, виробничого,
побутового та для вирощування розсади та овочів, окреме індівідуально визначене
нерухоме майно Лізингодавця - теплиця (інв. № 51, площа - 8024 кв.м.),
розміщене за адресою:АДРЕСА_1

У п.3. договору передбачено, що
розмір лізингового платежу становить 6000,00 грн. на місяць.

Згідно з п.3.4 договору, лізинговий
платіж вноситься у грошовій формі шляхом перерахування 100% передплати не
пізніше останнього числа місяця, що передує розрахунковому.

Відповідно до п. 3.7 договору,
датою початку нарахування лізингового платежу вважається дата вступу
Лізингоодержувача у користування об”єктом лізингу, що підтверджується актом
приймання-передачі.

Згідно з п.3.8 договору, датою
закінчення нарахування лізингового платежу вважається дата повернення об”єкту
лізингу Лізингодавцю за актом приймання-передачі після закінчення строку дії
цього Договору чи у випадку його дострокового розірвання.

Відповідно до с. 1 ст. 763
Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений
договором.

У п.11.1 договору сторонами
встановлено, що термін оперативного лізингу складає 11 календарних місяців з
дати приймання об”єкту лізингу за актом приймання-передачі, а в частині
зобов”язань - до повного їх виконання.

Суд дійшов висновку, що об'єкт
лізингу прийнято відповідачем 03.05.2005р. Таким чином, виходячи з приписів п.
11.1 договору, термін оперативного лізингу встановлено до 03.04.2006р., що також
підтверджується висновками суду у справі № 20/105.

Згідно з п.11.4 договору, він
вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо жодна із сторін не
повідомить іншу за 1 місяць до закінчення строку дії цього договору про
закінчення строку його дії.

Листами від 01.03.2006р. № 1763 та
від 30.03.2006р. № 6701, докази направлення яких відповідачу містяться в
матеріалах справи) позивач висловив своє бажання не продовжувати дію спірного
договору та вимагав повернути об”єкт лізингу.

Згідно з приписамі стю 291
Господарського кодексу України договір оренди припиняється, в тому числі, у
разі закінчення строку, на який йог обуло укладено.

З огляду на наведене, суд дійшов
висновку, що договір оперативного лізингу № 4-л від 22.04.2005р. припинив свою
дію 03.04.2006р.

Згідно ст. 785 Цивільного кодексу
України у разі припинення договору найму наймач зобов”язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона була
одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було
обумовлено у договорі.

Відповідно до п. 4.1.3 договору
лізингоодержувач зобов”язаний у разі припинення договору лізингу повернути
лізингодавцю об”єкт лізингу у належному стані, не гіршому ніж на час передачі
його в оперативний лізинг, з урахуванням фізичного зносу.

Пунктом 1.4.8 договору передбачено,
що лізингоодержувач зобов”язаний за першою вимогою лізингодавця (в місячний
термін з дня вимоги лізингодавця) повернути йому об”єкт лізингу.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено, що в супереч вимог діючого заокнодавства та умов спірного
договору, відповідач своєчасно не повернув позивачу об”єкт лізингу, в тому
числі і після направлення позивачем додаткових вимог про передачу об”єкту.

Разом з тим, позивачем надано лист
від 14.12.2006р., підписаний ОСОБА_21 з пропозицією направити уповноваженого
представника для прийому-передачі спірного об'єкту лізингу.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 28.03.2007р. по справі № 20/105 встановлено, що
довіреність, видана фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1уповноважує ОСОБА_2лише
на вчинення дій, що виникають з адміністративно-правових відносин, а саме -
представляти інтереси довірителя як фізичної особи-підприємця в державних,
громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях.

Відповідно до ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду
під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів,
в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, висновок позивача щодо
неможливості прийняти спірний об'єкт лізингу від неуповноваженої на те особи
ОСОБА_2 є обґрунтованим.

19.12.2006р. позивачем в
односторонньому порядку спірний об'єкт лізингу прийнято як кинутий, про що
складено відповідний акт від 19.12.2006р.

Таким чином, суд дійшов висновку,
що спірне майно повернуто позивачу 19.12.2006р. і іншого відповідач не довів.

Позивач звернувся до суду з вимогою
стягнути з відповідача 52064 грн. 52 коп. збитків у вигляді неотриманого
доходу, який він мав отримати при умові укладення іншого договору з будь-якою
особою.

Частина 3 ст. 386 Цивільного
кодексу України встановлює, що власник, права якого порушені, має право на
відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ч. 4 ст. 623 Цивільного
кодексу України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди)
враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Відповідно до ст. 22 Цивільного
кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її
цивільного пава, має право на їх відшкодування. При цьому, збитки визначаються,
як втрата, якої особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати
за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Статтею 623 Цивільного кодексу
України передбачено, що сторона, яка порушила зобов'язання повинна відшкодувати
заподіяні в результаті цього збитки. При цьому розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

При цьому під збитками розуміються
витрати, зроблені управною стороною, втрата або пошкодження її майна.

Виходячи із зазначеної норми права
вбачається, що складовою збитків є наявність збитків, противоправна поведінка
боржника, причинний зв'язок між противоправною поведінкою та збитками, тому при
розгляді позову суд виходить з наступного.

Пред'явлення вимог про
відшкодування неодержаних доходів покладає на кредитора обов'язок довести, що
ці доходи не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані у разі належного
виконання боржником своїх зобов'язань. При визначенні реальності неодержаних
доходів враховуються заходи, вжиті саме кредитором для їх одержання, зроблені з
цією метою приготування.

В обґрунтування вимог позивач
посилається на той факт, що мав змогу отримувати від будь-якої особи з квітня
2006р. по 19.12.2006р. (момент повернення майна) орендну плату в розмірі 6000
грн. на місяць за іншим договором найму.

При цьому позивач посилається на
неодноразові пропозиції про передачу теплиці в найом від сторонніх осіб. Разом
з тим, доказів того, що ВАТ “Державна енергогенеруюча компанія „Центренерго” в
особі структурного підрозділу Вуглегірської ТЕС мало конкретний намір передати
спірний об'єкт у строковий найом будь-якій особі не надано.

Відповідно до приписів ч. 1 ст.
626, ст. 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав
та обов'язків, а зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін.

Сума договору та розмір лізингового
платежу встановлені сторонами в розмірі 6000 грн. і ця сума не є обов'язковою
для іншої сторони за іншим договором найму (лізингу).

Таким чином позивач не довів, як
наявність самих збитків так і їх суму і безпідставно нараховував суму збитків,
виходячи саме із 6000 грн. на місяць.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене позовні
вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку із недоведеністю наявності збитків
та причинно-слідчого зв'язку між діями відповідача та збитками.

Судові витрати покладаються на
позивача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні оголошено
рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі ст.ст. 22, 386, 611,
623, 626, 628, 763, 785 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3,
33, 34, 35, 38, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального Кодексу
України,  господарський суд -

В И Р I Ш И В :

У задоволені позовних вимог Відкритого акціонерного товариства “Державна
енергогенеруюча компанія „Центренерго” м. Київ в особі структурного підрозділу
Вуглегірської теплової електричної станції м. Світлодарськ до Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1м. Світлодарськ  про стягнення 52064 грн. 52 коп. збитків
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня його
прийняття.

Суддя
Ломовцева Н.В.