ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 січня 2008 р.

№ 1/245-2/84

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г.,

Михайлюка М.В.,

Самусенко С.С.,

розглянувши касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Полісінтез" акціонерного товариства "Органіка" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17 жовтня 2007 року у справі № 1/245-2/84 Господарського суду Львівської області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Західполіфом", Львівська область, до Дочірнього підприємства "Полісінтез" акціонерного товариства "Органіка", Львівська область, про стягнення 9000 грн. заборгованості по орендній платі та розірвання договору оренди від 1 грудня 2005 року,

ВСТАНОВИВ:

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з таких підстав.

Відповідно до ст. 46 ГПК України державне мито сплачується в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Порядок сплати державного мита встановлений Інструкцією про порядок обчислення та справляння державного мита, яка затверджена наказом Головної державної податкової інспекції України від 22 квітня 1993р. № 15 та Декретом Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.1993 р. № 7-93.

Згідно з підпунктом “а” пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” державне мито із позовних заяв майнового характеру сплачується в розмірі 1 відсотку від ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, підпунктом “г” пункту 2 статті 3 зазначеного декрету встановлено, що із апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови, а також заяв про перегляд їх за нововиявленими обставинами ставки державного мита встановлюються в таких розмірах: 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру –50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

В пункті 36 вказаної інструкції зазначено, що у випадках об’єднання в одній заяві вимог як майнового характеру, так і немайнового характеру державне мито підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв по спорах, що виникають при укладенні, зміні або розірванні господарських договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, що надійшли до Вищого господарського суду України, скаржником заявлено вимоги щодо стягнення заборгованості по орендній платі та розірвання договору оренди.

Таким чином, касаційна скарга Дочірнього підприємства "Полісінтез" акціонерного товариства "Органіка" одночасно носить майновий і немайновий характер.

Надане до касаційної скарги платіжне доручення від 16 листопада 2007 року № 1867 свідчить про сплату державного мита в сумі 42,5 грн., тобто держмито сплачено в частині немайнових вимог, а в частині майнових вимог –45 грн., про що свідчить платіжне доручення від 16 листопада 2007 року № 1868.

Проте, відповідно до згаданого вище законодавства розмір державного мита в частині майнових вимог повинен становити 51 грн.

Наслідки невиконання вимог розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України передбачені статтею 1113 цього кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановленому порядку та розмірі.

Зважаючи на те, що касаційна скарга не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України, скарга не дає підстав для перегляду постанови Львівського апеляційного господарського суду в касаційному порядку і підлягає поверненню.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що після усунення обставин, наведених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу, а прокурор внести касаційне подання в загальному порядку.

Звертаємо увагу на те, що реалізація права скаржника на повторне звернення з належно оформленою касаційною скаргою, передбаченого ч. 3 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, не тягне автоматичного відновлення пропущеного процесуального строку, встановленого ст. 110 ГПК України.

Керуючись ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113, Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Полісінтез" акціонерного товариства "Органіка" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17 жовтня 2007 року у справі № 1/245-2/84 повернути скаржнику, а справу –Господарському суду Львівської області.

Судді:

Н. Дунаєвська

М. Михайлюк

С. Самусенко