ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.11.08

Справа № 9/636-08.

За
позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача: Виконавчого комітету
Сумської міської ради

про визнання права власності.

Суддя Лущик М.С.

Представники:

Від позивача:     ОСОБА_2, ОСОБА_3

Від відповідача:  Клименко Ю.М

У засіданні брали участь: секретар
судового засідання Сидорук А.І.

СУТЬ
СПОРУ: позивач просить визнати за ним право власності на реконструйоване та
переплановане відповідно до державних будівельних норм, санітарних та
протипожежних норм і правил України, нежитлове приміщення, що знаходиться за
адресою: м. Суми, вул. Миру, 30, загальною площею 443,1 квадратних метри,
позначені в технічному паспорті з приміткою про самостійно переплановані
приміщення, технічна характеристика якого відповідає технічному паспорту за №
17383  який видано комунальним
підприємством «Сумське міське БТІ”, а саме : приміщення № 1, загальною площею
171,8 кв.м., № 2, загальною площею 9,1 кв.м., № 12, загальною площею 172,5
кв.м., № 16, загальною площею 9,0 кв.м., № 17, загальною площею 5,5 кв.м., № 17а,
загальною площею 22,6 кв.м., № 14, загальною площею 2,1 кв.м., № 15, загальною
площею 1,0 кв.м., № 13, загальною площею 4,2 кв.м., № 19, загальною площею 19,6
кв.м., № 20, загальною площею 11,6 кв.м., № 21, загальною площею 8,6 кв.м.,
частина коридору під № 8, загальною площею 5,45 кв.м.

Представник
відповідача письмового відзиву на позов не подав.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні
докази по справі, суд встановив:

11
квітня 2006 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 отримала у власність
відповідно до договору купівлі-продажу 49/100 частин нежитлового приміщення,
яке знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Миру, 30, загальною площею 431,1
кв.м.

Право
власності позивача на вказане приміщення також підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10469721 від 21 квітня 2006
року, який міститься в матеріалах справи.

Судом
встановлено, що під час здійснення своєї господарської діяльності з метою
проведення перепланування своєї власності позивач в 2008 році уклав договір №
06-05-08/1 на виконання проекту реконструкції нежитлових приміщень з проектною
організацією, відповідно до якого був розроблений проект перепланування
приміщення.

Після
здійснення будівельних робіт та проведення реконструкції Позивач звернувся до
КП „Сумське міське БТІ” для реєстрації змін та отримання технічного паспорта,
проте 14 серпня 2008р. КП „Сумське міське БТІ” внесло зміни до
інвентаризаційної справи № 17383, відповідно до якої в технічному паспорті позивача
з'явилась примітка про самостійне переобладнанні приміщення № 1, загальною
площею 171,8 кв.м., № 2, загальною площею 9,1 кв.м., № 12, загальною площею
172,5 кв.м., № 16, загальною площею 9,0 кв.м., № 17, загальною площею 5,5
кв.м., № 17а, загальною площею 22,6 кв.м., № 14, загальною площею 2,1 кв.м., №
15, загальною площею 1,0 кв.м., № 13, загальною площею 4,2 кв.м., № 19,
загальною площею 19,6 кв.м., № 20, загальною площею 11,6 кв.м., № 21, загальною
площею 8,6 кв.м., частина коридору під № 8, загальною площею 5,45кв.м.,
загальна площа 443,1 кв. м.

Крім
того, в матеріалах справи міститься висновок № 218 судового експерта Андрєєва
Л.Г. від 15 вересня 2008р., відповідно до якого виконана позивачем
реконструкція та перепланування нежитлового приміщення не суперечать державним
будівельним нормам України, а несуча здатність конструктивних елементів споруди
не порушена. В дослідній частині вказаного висновку йде мова про відповідність
виконаних позивачем реконструкції та перепланування нежитлового приміщення протипожежним
і санітарним нормам і правилам України.

Відповідно
до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах,
що не заборонені законом, зокрема із правочинів, а право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набутті
права власності не встановлена судом.

Здійснення
права власності регламентується приписами ст. 319 ЦК України, якою передбачено,
що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний
розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать
закону.

Відповідно
до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа, має право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а ч. 2 вказаної
статті ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів
визначено визнання права.

Ч.
1 ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право
власності.

У
відповідності до п.5 Листа вищого арбітражного суду України від 31.01.2001 р.
«Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов'язані із здійсненням
права власності та його захистом» вказано, що судовий захист права власності та
майнових інтересів власників - осіб, названих у статті 1 АПК (далі-підприємства
і організації), здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про
визнання права власності підприємств і організацій, зокрема визнання недійсними
актами державних та інших органів, що порушують майнові та охоронювані законом
інтереси підприємств і організацій.

Згідно
ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній
реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухоме майно здійснюється у
відповідності до вимог Тимчасового положення про порядок державної реєстрації
прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказам Міністерства юстиції
від 07 лютого 2002 року № 7/5, відповідно до якого така державна реєстрація
прав власності здійснюється на підставі правовстановлюваних документів. У
відповідності до листа Міністерства юстиції України від 19.10.2007 року №
19-39-827, саме рішення суду є правовстановлюваним документом у разі визнання
права власності судом, та саме рішення суду подається для державної реєстрації
прав власності на нерухоме майно, при цьому документи, що підтверджують
прийняття нерухомого майна до експлуатації, не вимагаються.

Зважаючи
на те, що матеріалами справи підтверджується факт знаходження зазначеного
нерухомого майна у власності позивача, суд вважає позовні вимоги правомірними,
обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно
до статті 44-49 ГПК України судові витрати по сплаті держмита та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

Керуючись
ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати за фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1(АДРЕСА_1, і.к. НОМЕР_1) право власності на реконструйоване
та переплановане відповідно до державних будівельних норм, санітарних та
протипожежних норм і правил України, нежитлове приміщення, що знаходиться за
адресою: м. Суми, вул. Миру, 30, загальною площею 443,1 квадратних метри,
позначені в технічному паспорті з приміткою про самостійно переплановані
приміщення, технічна характеристика якого відповідає технічному паспорту за №
17383  який видано комунальним
підприємством «Сумське міське БТІ”, а саме : приміщення № 1, загальною площею
171,8 кв.м., № 2, загальною площею 9,1 кв.м., № 12, загальною площею 172,5
кв.м., № 16, загальною площею 9,0 кв.м., № 17, загальною площею 5,5 кв.м., №
17а, загальною площею 22,6 кв.м., № 14, загальною площею 2,1 кв.м., № 15,
загальною площею 1,0 кв.м., № 13, загальною площею 4,2 кв.м., № 19, загальною
площею 19,6 кв.м., № 20, загальною площею 11,6 кв.м., № 21, загальною площею
8,6 кв.м., частина коридору під № 8, загальною площею 5,45 кв.м.

Суддя
М.С. ЛУЩИК