ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.03.08 р.                     Справа № 38/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Радіонової О.О.

при секретарі судового засіданні Какуша Н.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Глорія-Трейд” м.Донецьк

до відповідача: Державного підприємства “Макіїввугілля” м.Макіївка Донецької області

про стягнення 10 000грн.

за участю

представників сторін:

від позивача: Шевченко О.А. представник за дов. № 39 від 21.02.2008р.

від відповідача: Нестеренко В.Ф. в.о. пом. директора з прав. питань за дов. № 08-81/03 від 03.01.2008р.

Суть спору:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Глорія-Трейд” м. Донецьк, звернувся до господарського суду з позовом до Відособленого підрозділу “УМТП“ Державного підприємства “Макіїввугілля” м. Макіївка Донецької області про стягнення заборгованості за поставлену продукцію у сумі 10 000грн.

Судом направлено запит до Головного управління статистики у Донецькій області щодо правового статусу підприємства відповідача.

20.02.2008р. на адресу суду надійшов лист із Головного управління статистики у Донецькій області від 13.02.2008р. № 22-10/398, відповідно до якого за ідентифікаційним кодом 32442295 значиться у ЄДРПОУ як юридична особа Державне підприємство “Макіїввугілля” м. Макіївка Донецької області за адресою: 86157, Донецька область, м. Макіївка, Центрально-міський район, пл.Радянська,2, який судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи.

25.02.2008р. відповідач звернувся до суду з клопотанням про залучення до матеріалів справи додаткових документів, які судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

25.02.2008р. відповідач надав суду відзив на позовну заяву №01-15/130 від 22.02.2008р., в якому зазначив, що станом на 01.02.2008р. за підприємством відповідача дійсно значиться заборгованість у розмірі 10 000грн., але у зв’язку з тяжким фінансовим становищем вугільної промисловості підприємство відповідача не має можливості погасити існуючу заборгованість.

Крім того, відповідач зазначив, що відповідно Закону України “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” № 2711 від 23.06.2005р. державне підприємство “Макіїввугілля”, як підприємство паливо-енергетичного комплексу 28 листопада 2005р. внесено до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості. Дія пункту 3.4 Закону України №2711 продовжено до 01.01.2009р. Законом України “Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін в деякі законодавчі акти”. Відповідно до пункту 3.7. статті 3 вищенаведеного закону на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавче провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження”.

Відзив та додані до нього документи судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

25.02.2008р. позивач звернувся до суду з клопотанням про залучення до матеріалів справи додаткових документів, яке судом розглянуте. Прийняте до уваги та залучене до матеріалів справи.

25.02.2008р. позивач звернувся до суду з клопотанням про заміну первісного відповідача належним відповідачем, а саме Державним підприємством “Макіїввугілля” м.Макіївка Донецької області (ідентифікаційний код 32442295).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.02.2008р. судом замінено первісного відповідача Відособлений підрозділ “УМТП“ Державного підприємства “Макіїввугілля” м.Макіївка Донецької області - належним відповідачем - Державним підприємством “Макіїввугілля” м.Макіївка Донецька область ().

28.02.2008р. позивач звернувся до суду з листом від 28.02.2008р., яким просить суд залучити до матеріалів справи копію позовної заяви (уточненої), квитанцію про відправлення позовної заяви (уточненої) належному відповідачу та платіжне доручення про доплату державного мита.

Лист та додані до нього документи судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками відповідно із ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні сторони надали клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке судом прийняте до розгляду, уваги та задоволено.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі та вислухавши уповноважених представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Глорія-Трейд” м. Донецьк (далі – позивач) 06.12.2005р. поставив Державному підприємству “Макіїввугілля” м. Макіївка Донецької області (далі – відповідач) кабель ВЭВБбШв-63*35+1*10, барабан 17д, барабан №20д (далі - продукція) на загальну суму 52 285грн.01коп. на підставі видаткової накладної №РН-0000635, а відповідач прийняв товар, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідач відповідно до гарантійного листа від 06.12.2005р. №01-06/549 зобов’язувався оплатити поставлену продукцію протягом 14 календарних днів.

Відповідач частково оплатив поставлену продукцію у сумі 42 285грн.01коп.

Оскільки відповідач не повністю розрахувався з позивачем за поставлений товар, тому останній 24.07.2007р. направив відповідачу претензію №283, в якій пропонував у добровільному порядку погасити заборгованість, на яку отримав від відповідача відповідь №01-15/488 від 31.08.2007р., в якої зазначалось, що при надходженні грошових коштів на розрахунковий рахунок від вугільної продукції вищезазначена заборгованість у розмірі 10 000грн. буде перерахована у повному обсязі.

Оскільки станом на 10.01.2008р. відповідач у повному обсязі не розрахувався за поставлену продукцію, тому позивач просить суд стягнути з відповідача залишок заборгованості у сумі 10 000грн.

Вказана заборгованість підтверджується актом звірки розрахунків станом на лютий 2008р., який підписаний відповідачем та скріплений печаткою його підприємства та визнається відповідачем.

Відповідно вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач у підтвердження позовних вимог посилається на копії видаткової накладної №РН-0000635 від 06.12.2005р., рахунку №СФ-0001337 від 06.12.2005р., лист від 06.12.2005р. №01-06/549, претензію №283 від 24.07.2007р., клопотання від 25.02.2008р., клопотання від 25.02.2008р., лист від 28.02.2008р., правовстановлюючі документи тощо.

Відповідач у підтвердження позовних вимог посилається на відзив на позовну заяву від 25.02.2008р., акт звірки станом на лютий 2008р., правовстановлюючі документи тощо.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки між сторонами по справі уклалися господарські правовідносини, то судом застосовані положення Господарського кодексу України (далі - ГК України) як спеціального акту законодавства, який регулює право відношення у господарській сфері.

Статтею 193 ГК України передбачені загальні умови виконання господарських зобов’язань.

1. Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

2. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Абзацем другим частини 1 ст. 193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інші правочини. У випадках встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов’язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно зі ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Матеріалами справи підтверджується наявність у діях позивача волевиявлення на встановлення правовідносин безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Частиною1 статті 218 ЦК України передбачено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що у силу зобов’язання одна особа (боржник) зобов’язана здійснити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи, оплатити кошти та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання по сплаті боргу.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною другою ст. 530 ЦК України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія № 283 від 24.07.2007р., в якій позивач пропонував відповідачу розрахуватися з існуючою заборгованістю, на яку відповідач надав відповідь, але до теперішнього часу заборгованість не погасив.

Позовні вимоги підтверджуються представленими доказами по справі та визнаються відповідачем.

Визнання відповідачем позову не суперечить законодавству та не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб.

На підставі наведеного, суд вважає вимоги позивача доказаними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Посилання відповідача у відзиві на Закон України “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” № 2711 від 23.06.2005р., суд не приймає до уваги та вважає безпідставними, оскільки предметом спору даної справи є стягнення заборгованості за поставлену продукцію. Згідно преамбули Закон №2711 визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу.

Метою цього Закону є сприяння поліпшенню фінансового становища підприємств паливно-енергетичного комплексу, запобігання їх банкрутству та підвищення рівня інвестиційної привабливості шляхом урегулювання процедурних питань та впровадження механізмів погашення заборгованості, надання суб’єктам господарської діяльності права їх застосування, визначення порядку взаємодії органів державної влади та органів місцевого самоврядування розпорядників бюджетних коштів із суб’єктами господарської діяльності щодо застосування механізмів погашення заборгованості.

Відповідно до частини другої ст. 2 Закону України № 2711 дія цього закону поширюється на підприємства паливно-енергетичного комплексу, а також інших учасників розрахунків, які мають або перед якими є заборгованість, що виникла внаслідок неповних розрахунків за енергоносії.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу треба віднести на відповідача, оскільки він необґрунтовано довів розгляд справи до суду.

Враховуючи викладене та керуючись 193 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 205, 218, 509, 526, 530 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Глорія-Трейд” м. Донецьк до Державного підприємства “Макіїввугілля” м. Макіївка Донецької області про стягнення заборгованості за поставлену продукцію у сумі 10 000грн., задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства “Макіїввугілля” м. Макіївка Донецької області (86157, Донецька область, м. Макіївка, Центрально-Міський район, площа Радянська,2, р/р 8430 в Макіївській філії ЦМВ ПІБ, МФО 334516, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Глорія-Трейд” м. Донецьк (83023, м. Донецьк, пр. Павших Комунарів,102-б, р/р 1914 в ДФ ЗАТ “ОТП Банк” м. Донецьк, МФО 335775, ) заборгованість у сумі 10 000грн., держмито у сумі 102грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Рішення оголошено у судовому засіданні 12.03.2008року.

Видати наказ після набрання рішення законної сили, по закінченні десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Радіонова О.О.

Надруковано 3 примірника:

1 – до справи

2—сторонам у справі