ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.01.08 р.                     Справа № 44/17пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Іванковій Н.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Титан” (представник Смаргон О.О., довіреність від 01.12.07 року), до виконавчого комітету Донецької міської ради (представник Снєгірьов О.М., довіреність 01/15-6725 від 12.12.05 року) про визнання за товариством з обмеженою відповідальністю „Титан” права власності на об’єкти нерухомості, розташовані в місті Донецьку по вулиці Артемівській 103а:

·          частину адміністративної будівлі (літ.А-2) та частину прибудова (літ.А1-2) загальною площею 1’257,4 м2, у тому числі по літері А-2 площею 1’126,1 м2 (у підвальному приміщенні 380,2 м2, на першому поверсі 413,6 м2, на другому поверсі 332,3 м2), та по літері А1-2 площею 131,3 м2 (на першому поверсі 91,4 м2, на другому поверсі 39,9 м2);

·          будівлю складу (літ.Б-1) загальною площею 331,3 м2;

·          будівлю стоянки (літ.В-1) загальною площею 248,1 м2;

·          огорожу (№№ 1, 2);

·          замощення (І), -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Титан” (далі – Підприємство) звернулося до суду з позовом до виконавчого комітету Донецької міської ради (далі – Комітет) про визнання права власності Підприємства на нерухоме майно, розташоване в місті Донецьку по вулиці Артемівській 103а – частину адміністративної будівлі (літ.А-2) та частину прибудова (літ.А1-2) загальною площею 1’257,4 м2, у тому числі по літері А-2 площею 1’126,1 м2 (у підвальному приміщенні 380,2 м2, на першому поверсі 413,6 м2, на другому поверсі 332,3 м2), та по літері А1-2 площею 131,3 м2 (на першому поверсі 91,4 м2, на другому поверсі 39,9 м2); будівлю складу (літ.Б-1) загальною площею 331,3 м2; будівлю стоянки (літ.В-1) загальною площею 248,1 м2; огорожу (№№ 1, 2); замощення (І) (далі – Будівлі).

Позовні вимоги Підприємства ґрунтуються на невизнанні права власності Комітетом, з огляду на самовільність реконструкції та будівництва Будівель. З такою позицією Підприємство не погоджується, зазначаючи, що Будівлі вже закінчені будівництвом, причому будівництво виконане з дотриманням будівельних норм та правил, а на земельну ділянку, на якій розташовано вказану нерухомість, позивач має речові права, оскільки належним чином провадить оплату за користування земельною ділянкою та уклав з Комітетом договір оренди землі.

Представник Підприємства в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник Комітету в судовому засіданні заперечив проти позову, зазначивши, що позивач провадив будівництво спірної нерухомості без дозвільних документів на спорудження, без введення у експлуатацію тощо.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Підприємства підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно нотаріально завіреного договору поділу майна № 3551 від 27.06.07 року Підприємство поділило з Козинським Феліксом Григоровичем споруду за адресою місто Донецьк, вулиця Артемівська 103а площею 1’667,8 м2 (далі – Споруда), внаслідок чого Підприємству відійшло у приватну власність 67/100 частини споруди. Таким чином, згідно статей 47 та 227 ЦК України, а також розділу 4 договору поділу майна № 3551 від 27.06.07 року, право власності Підприємства на Споруду виникло з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації вказаного договору. В силу статті 204 ЦК України, договору поділу майна № 3551 від 27.06.07 року, як і будь-який інший правочин, вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Наразі, відповідач не довів суду нікчемності цього правочину або факту його визнання недійсним в судовому порядку.

Крім того, право власності Підприємства на Споруду додатково підтверджено витягом з реєстру прав на нерухоме майно № 16146909 від 03.10.07 року.

Підприємству згідно договору оренди земельної ділянки № 2584 від 12.09.07 року та рішення Комітету 535/8 від 15.08.07 року Комітет передав у строкове платне користування земельну ділянку № :00:006:0214 площею 2’891 м2 для експлуатації Споруди.

Підприємство в перебігу власної господарської діяльності здійснило реконструкцію Споруди, утворивши новий майновий об’єкт – Будівлі, на земельній ділянці, виділеній під означені цілі. Ідентифікація цього об’єкту нерухомості, а також факт самочинної реконструкції та будівництва Підприємством Будівель визначені низкою наданих позивачем документів, у тому числі оцінювальними актами, витягами з технічних паспортів тощо.

Відсутність істотних порушень будівельних норм і правил при будівництві та реконструкції Будівель випливає з висновку ДП „Експертно-технічний центр” ПП „Інноваційна науково-технічна експертна компанія” № ТО-008/00514-2008 від 11 січня 2008 року, за яким дефектів будівництва не виявлено, стан конструкцій задовільний (ІІ), вимогам БНіП, а також протипожежних та санітарних правил Будівлі відповідають.

Статус нерухомого майна, що визначений статтями 181 та 331 ЦК України, за висновком суду є властивим Будівлям, оскільки за матеріалами справи цей майновий об’єкт розташований на земельній ділянці, а його переміщення є неможливим без знецінення та зміни призначення. Статус нерухомості досліджуваним об’єктам присвоює також і спеціаліст ДП „Експертно-технічний центр” ПП „Інноваційна науково-технічна експертна компанія”.

Виходячи зі змісту статей 331 та 376 ЦК України, право власності на самочинно реконструйовані та споруджені Будівлі може бути визнано судом за умови надання Підприємству земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно, а також у разі, коли зазначене не порушує прав інших осіб. Оскільки Комітет надав Підприємству право на оренду землі, а суду не надано жодних доказів порушень Підприємством прав інших суб’єктів у спірних правовідносинах, суд вважає, що у Підприємства виникло право власності на Будівлі з моменту завершення їх реконструкції та спорудження.

Виходячи зі змісту норм статті 26 Закону України „Про власність”, а також статті 66 ГК України – Підприємство є добросовісним набувачем та власником Будівель, споруджених та реконструйованих позивачем на відповідній земельній ділянці.

У відповідності до статті 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, якщо інше прямо не випливає із закону або не встановлене судом. Підприємство може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. За нормами статті 392 ЦК України, власник наділений правом захисту права власності в суді у разі невизнання або оспорювання іншими особами такого права власності. Оскільки згідно правової позиції, висловленої у поточному спорі, відповідач Комітет не визнає право власності Підприємства на Будівлі, тому суд доходить висновку, що позивач мав право звертатися до суду за захистом свого права власності, а твердження відповідача щодо відсутності факту виникнення у позивача права власності на зазначену нерухомість є безпідставними та такими, що повністю спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

З огляду на наведене, причиною виникнення спору є самовільна, без відповідних дозвільних документів реконструкція та спорудження Підприємством Будівель, а також протиправне невизнання відповідачем права власності Підприємства на цю нерухомість.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на позивача, оскільки первинним підґрунтям спору є вина позивача у непроведенні дій щодо отримання відповідних дозволів на будівництво та реконструкцію нерухомості.

На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.115, 202, 204, 328, 331, 376, 392, 525-526, 759-786 ЦК України, ст.66 та 283-292 ГК України, ст.ст.26, 48, 49 Закону України „Про власність”, ст.ст.1, 2, 22, 30, 33, 34, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов товариства з обмеженою відповідальністю „Титан” до виконавчого комітету Донецької міської ради про визнання за товариством з обмеженою відповідальністю „Титан” права власності на об’єкти нерухомості, розташовані в місті Донецьку по вулиці Артемівській 103а:

·          частину адміністративної будівлі (літ.А-2) та частину прибудова (літ.А1-2) загальною площею 1’257,4 м2, у тому числі по літері А-2 площею 1’126,1 м2 (у підвальному приміщенні 380,2 м2, на першому поверсі 413,6 м2, на другому поверсі 332,3 м2), та по літері А1-2 площею 131,3 м2 (на першому поверсі 91,4 м2, на другому поверсі 39,9 м2);

·          будівлю складу (літ.Б-1) загальною площею 331,3 м2;

·          будівлю стоянки (літ.В-1) загальною площею 248,1 м2;

·          огорожу (№№ 1, 2);

·          замощення (І).

Визнати право власності товариства з обмеженою відповідальністю „Титан” на об’єкти нерухомості, розташовані в місті Донецьку по вулиці Артемівській 103а:

·          частину адміністративної будівлі (літ.А-2) та частину прибудова (літ.А1-2) загальною площею 1’257,4 м2, у тому числі по літері А-2 площею 1’126,1 м2 (у підвальному приміщенні 380,2 м2, на першому поверсі 413,6 м2, на другому поверсі 332,3 м2), та по літері А1-2 площею 131,3 м2 (на першому поверсі 91,4 м2, на другому поверсі 39,9 м2);

·          будівлю складу (літ.Б-1) загальною площею 331,3 м2;

·          будівлю стоянки (літ.В-1) загальною площею 248,1 м2;

·          огорожу (№№ 1, 2);

·          замощення (І).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя Мєзєнцев Є.І.

Надруковано у 3 примірниках:

1 –позивачу;

2 –відповідачу;

3 –господарському суду Донецької області