ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2008 р. Справа № 47/20-08

вх. № 652/5-47

Суддя господарського суду Светлічний Ю.В.

при секретарі судового засідання Малахова О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Ніконова О.П. за довіреністю від 03.01.2008р.; відповідача - 1-го - не з"явився;

2-го відповідача - 2-го - Вараксіній Я.О. за довіреністю від 02.10.2007р.;

3-ї особи - не з"явився

розглянувши справу за позовом Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Харківміськгаз" м. Харків

до 1-го відповідача - Апеляційного суду Харківської області, м. Харків;2-го відповідача -Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області, м. Харків;

3-я особа Головне управління Державного казначейства України у Харківській області.

про стягнення 4777,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд зобов"язати Територіальне управління Державної судової адміністрації у Харківській області та Апеляційний суд Харківської області відшкодувати позивачу збитки (недоотриману абонплату) у сумі 4777,07грн., судові витрати покласти на відповідача.

Представник 2-го відповідача надав суду заперечення на позовну заяву, в якій посилається на те, що Територіальне управління державної судової адміністрації в Харківській області не є належним відповідачем.

Представник 1-го відповідача надав через канцелярію господарського суду 04.03.2008р. клопотання, в якому просить суд розглянути справу без представника апеляційного суду Харківської області.

Представник позивача надав відповідь на заперечення 2-го відповідача проти позовної заяви, в якій підтримує свої позовні вимоги до 2-го відповідача.

Представник 3-ї особи у судове засідання не з"явився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника Головного управління Державного казначейства України у Харківській області, яка була прийнята та задоволена судом.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін господарським судом встановлено, що 26.04.2006р. Бородіна А.О., яка разом зі своїм чоловіком – Бородіним М.М., який працює на посаді судді апеляційного суду Харківської області, та п’ятирічною онукою мешкає по пров. 3-му Вербному, 6 в м.Харкові, звернулася до суду з позовною заявою про надання пільг, проведення перерахунку та відшкодування моральної шкоди. У позовній заяві Бородіна А.О. вимагала зобов’язати ВАТ по газопостачанню та газифікації „Харківміськгаз” здійснити перерахунок за надані послуги з постачання газу з травня 2003 року по 1 травня 2006 року за адресою: м.Харків, пров. 3-й Вербний, 6 з застосуванням 50 відсоткової знижки, встановленою п.9 ст. 44 Закону України „Про статус суддів”. При цьому передплату за надані послуги зарахувати в рахунок майбутніх платежів, також зобов’язати ВАТ „Харківміськгаз” надавати сім’ї Бородіних з 1 травня 2006 року 50 відсоткову знижку по оплаті постачання газу.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 21 червня 2006 року по справі № 2-1667/2006 р. позовні вимоги Бородіної А.О. задоволені у повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 31 жовтня 2006 р. зазначене Рішення Ленінського районного суду м.Харкова у частині здійснення перерахунку за надані послуги з постачання газу, а також зарахування в рахунок майбутніх платежів залишено без змін.

Апеляційний суд Черкаської області, розглянув цю справу як касаційна інстанція. Своєю ухвалою суд відмовив у відкритті касаційного провадження по касаційній скарзі ВАТ „Харківміськаз”.

Станом на 01 січня 2008р., внаслідок виконання Рішення Ленінського районного суду м. Харкова та застосування 50 % знижки, встановленої п.9 ст. 44 Закону України „Про статус суддів”, ВАТ „Харьківміськгаз” недоотримав кошти у розмірі 4777, 07 грн., які просить стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області та Апеляційного суду Харківської області.

Відповідно до ст. 125 Закону України „Про судоустрій України” Державна судова адміністрація України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює організаційне забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції, а також інших органів та установ судової системи.

Територіальні управління державної судової адміністрації є територіальними органами Державної судової адміністрації України (ст.128 Закону України „Про судоустрій України”).

Відповідно до п. 4 Положення про територіальні управління державної судової адміністрації, основними завданнями територіальних управлінь державної судової адміністрації є: організаційне забезпечення діяльності загальних місцевих судів, яке становлять заходи фінансового, матеріально – технічного характеру.

Згідно ст. 21 Закону України „Про судоустрій України” місцевими загальними судами є районні, районні у містах, міські та міськрайонні суди, а також військові суди гарнізонів.

Апеляційний суд Харківської області, в якому працює суддя Бородін М.М., не входить до системи загальних місцевих судів. Таким чином, до повноважень Територіального управління державної судової адміністрації в Харківській області не входить організаційне забезпечення діяльності Апеляційного суду Харківськлї області.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Бюджетного кодексу України кошторис є основним плановим документом бюджетної установи, який надає повноваження щодо отримання доходів і здійснення видатків, визначає обсяг і спрямування коштів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення цілей, визначених на бюджетний період відповідно до бюджетних призначень.

Таким чином, кошторис Апеляційного суду є основним документом, затвердженим Державною судовою адміністрацією – головним розпорядником бюджетних коштів ( п. 9 ч.1 ст. 126 Закону України „Про судоустрій України”, п. 4 ч. 4 ст. 22 Бюджетного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не можу бути примушений роботи те, що не передбачено законодавством.

Згідно зі статтею 129 Конституції України, основними засадами судочинства є законність та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на те, що у матеріалах справи немає кошторису Апеляційного суду Харківської області, суд встановив про відсутність у кошторисі видатків на пільгове забезпечення суддів.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З урахуванням вищевикладеного, суд вбачає відсутність вини Апеляційного суду Харківської області щодо відсутності у кошторисі видатків на пільгове забезпечення суддів.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито у розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, що становить 102.00грн., та згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411 судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 гривень слід покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33, 32, 43, 47-49, 69, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення підписано 11.03.2008р.

Суддя Светлічний Ю.В.