ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.01.08р.

Справа № 23/608

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Макроремонт", м. Кривий Ріг,Дніпропетровської області

до Вікритого акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальнийкомбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області

про стягнення 3 917,03 грн.

Суддя Добродняк І.Ю.

Представники:

Від позивача Бессараб Є.А. дов. від 03.01.07 №03/07 представник

Від позивача Шкондеюк Я.В. дов. від 03.01.07 №05/07 представник

Від відповідача Сідлецька С.О. дов. від 12.10.07 №16/11 представник

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача суми інфляційних збитків в розмірі 3025,15 грн, 3% річних в сумі 891,88 грн за період з 01.02.07 по 09.07.07.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до 10.07.07 відповідач мав визнані ним прострочені грошові зобов'язання, які виникли відповідно до договору № 1402-09 від 02.12.00. В силу норм ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань, зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочки, а також 3% річних від простроченої суми.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.07 у справі № 10/127-07, яке набрало законної сили, стягнуто з відповідача інфляційні збитки та 3% річних за період з 23.01.01 по 31.01.07.

Відповідач проти вимог позивача заперечує, посилаючись на те, що позивач не вжив заходів досудового врегулювання спорів, у випадках, передбачених ст.5 Господарського процесуального кодексу України; позовна заява підписана директором ТОВ "Макроремонт" без підтвердження його повноважень на підписання позовної заяви; відповідачем направлена касаційна скарга до Верховного Суду України по справі № 10/127-07, у зв'язку з чим спір по справі № 10/127-07 не вирішений; стосовно відповідача відкрито провадження у справі про банкрутство, введений мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Оскільки заборгованість у відповідача виникла до порушення провадження у справі про банкрутство позивач є конкурсним кредитором і на його вимоги розповсюджується мораторій.

Крім того, в даному випадку відсутній факт несвоєчасного виконання грошового зобов'язання, оскільки своєчасність розрахунків в межах справи про банкрутство з конкурсними кредиторами здійснюється в порядку їх черговості, встановленої Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Після порушення провадження у справі про банкрутство не виникає нових додаткових до основного зобов'язань у зв'язку з порушенням основного зобов'язання, до яких відноситься 3% річних та індекс інфляції.

Сторонами вимоги суду, визначені в ухвалі у даній справі від 20.12.07, виконані, витребувані додаткові документи подані.

22.01.08 в судовому засіданні позивачем подані додаткові пояснення щодо помилковості висновків відповідача стосовно розповсюдження на спірні відносини Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В судовому засідання оголошувалась перерва з 22.01.08 до 23.01.08.

Після перерви повноважний представник відповідача не з'явився, про час і місце судового засідання відповідач повідомлений судом належним чином. Причини неявки представника відповідача суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд,

В С Т А Н О В И В :

Між сторонами укладений договір № 1402-09-04/2000 від 02.10.00, відповідно до умов якого позивач виконав для відповідача ремонтні роботи збагачувального обладнання, що підтверджується актами приймання виконаних робіт, наявними в матеріалах справи.

Як вбачається з п.2.4 зазначеного договору оплата відповідачем вартості виконаних робіт проводиться шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача на протязі 10-ти банківських днів з моменту підписання акта приймання-здачі виконаних робіт.

Відповідач в порушення п.2.4 договору виконані роботи оплатив частково на суму 25490 грн. 82 коп.

Заборгованість відповідача перед позивачем складає загальну суму 59458,17 грн., в тому числі: за актом здачі-приймання № 4а від 23.01.01 - суму 14864,54 грн., за актом № 4 від 20.04.01 - суму 14864,54 грн., за актом № 5 від 25.12.01 - суму 29729,09 грн.

Вказані факти встановлені рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі № 12/12 від 10.03.04, в якій брали участь ті самі сторони. Рішення суду від 10.03.04 у справі № 12/12 набрало законної сили, внаслідок чого відповідно до ст. 35 ГПК України факти, встановлені цим рішенням господарського суду, не доводяться знову при вирішенні даного спору.

Рішенням від 10.03.04 у справі № 12/12 господарським судом задоволені позовні вимоги ТОВ "Макроремонт", стягнуто з ВАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" заборгованість у розмірі 59458,17 грн.

Згідно ст.ст.161, 162 ЦК УРСР, діючого на момент виконання сторонами договірних зобов'язань, (ст.ст. 525, 526 ЦК України нині діючого) зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, не заперечується відповідачем, повне погашення заборгованості за договором № 1402-09-04/2000 від 02.10.00 у відповідності з рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.04 у справі № 12/12 здійснено відповідачем 10.07.07, про що свідчить банківська виписка від 10.07.07 (а.с.26).

Згідно зі ст. 214 ЦК УРСР боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Цивільний Кодекс України набрав чинності з 01.01.04. Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України –ЦК Української РСР втратив чинність з 01.01.04.

Згідно з п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Вказані у позові обов'язки, пов'язані зі стягненням з відповідача заборгованості за виконані роботи, виникли до набрання чинності відповідними положеннями ЦК України, але продовжують існувати після набрання чинності цими положеннями, тому господарським судом зазначені положення застосовуються.

У відповідності з ст.625 ЦК України за порушення відповідачем грошового зобов’язання сума боргу позивачем визначена з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення, нараховані 3% річних за той же період.

Питання щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат в загальній сумі 30339,90 грн. та 3% річних в загальній сумі 9654,51 грн. за актом здачі-приймання № 4а від 23.01.01 за період з березня 2001 року по січень 2007 року, за актом № 4 від 20.04.01 - за період з травня 2001 року по січень 2007 року, за актом № 5 від 25.12.01 - за період з лютого 2002 року по січень 2007 року було предметом судового розгляду в межах справи господарського суду Дніпропетровської області № 10/127-07, за результатами якого винесено рішення від 15.05.07, залишене без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.08.07, про задоволення позовних вимог ТОВ "Макроремонт" в повному обсязі.

Згідно ч.4 ст.85 ГПК України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією. На момент вирішення даної справи рішення №10/127-07 в касаційному порядку не скасовано, не змінено.

За розрахунком позивача загальний розмір інфляційних втрат за період з 01.02.07 по 09.07.07 становить 3025,15 грн.: за актом здачі-приймання № 4а від 23.01.01 (сума заборгованості 14864,54 грн.) –суму 756,29 грн.;

за актом № 4 від 20.04.01 (сума заборгованості 14864,54 грн.) – суму 756,29 грн.;

за актом № 5 від 25.12.01 (сума заборгованості 29729,09 грн.) – суму 1512,57 грн.

Три відсотки річних за час прострочення нараховані позивачем в загальному розмірі 891,88 грн.:

за актом здачі-приймання № 4а від 23.01.01 –суму 222,97 грн.;

за актом № 4 від 20.04.01 –суму 222,97 грн.;

за актом № 5 від 25.12.01 –суму 445,94 грн.

Порушень з боку позивача щодо даного розрахунку судом не встановлено.

Заперечення відповідача стосовно введення мораторію на задоволення вимог кредиторів відповідача у зв’язку з порушення провадження у справі про банкрутство відповідача суд не приймає до уваги.

Згідно п.4 ст.12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Від виконання договірного зобов’язання зазначений Закон відповідача не звільняє, зобов’язання відповідача не припиняє.

Передбачена ст. 625 ЦК України (ст. 214 ЦК УРСР) відповідальність за порушення грошового зобов’язання є спеціальним окремим засобом захисту цивільних прав, відмінним від неустойки і інших санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Оскільки інфляційні витрати пов'язані з інфляційними процесами в державі та за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три процентів річних –платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, то ні три проценті річних, ні індекс інфляції не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов'язань та в зв'язку з цим відносити до санкцій в розумінні ст.12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Застосування мораторію на вимоги щодо сплати інфляційних втрат, крім того, порушує загальний принцип повного відшкодування збитків, передбачений ст.ст. 623, 625 ЦК України.

За змістом ст.625 ЦК України боржник (відповідач по справі), який прострочив виконання грошового зобов’язання, сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, при цьому, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи.

Заперечення відповідача з цього приводу суд не приймає до уваги, як помилкові, не підтверджені матеріалами справи та такі, що суперечать нормам чинного законодавства.

Щодо права позивача на звернення до суду без застосування заходів досудового врегулювання господарського спору, таке право випливає із змісту ч.2 ст.124 Конституції України: кожен із суб'єктів правовідносин у разі виникнення спору може звернутися до суду за його вирішенням. Зазначена норма, як і інші положення Конституції України, не містить застереження щодо допустимості судового захисту тільки після досудового врегулювання спору та неприпустимості здійснення правосуддя без його застосування.

Домовленість у сторін про застосування заходів досудового врегулювання господарського спору, про що зазначено в ст.5 ГПК України, відсутня.

Стосовно відсутності документа в підтвердження повноважень директора ТОВ "Макроремонт" на підписання позовної заяви, суд зазначає, що наявними в матеріалах справи документам підтверджені повноваження Бессараб В.І., яким підписано позовну заяву, як директора ТОВ "Макроремонт".

Повноваження директора товариства представляти інтереси цього товариства закріплені ст.ст.97, 145 ЦК України. У зв'язку з викладеним суд не вбачає порушень з боку позивача щодо дотримання форми позовної заяви, встановленої ст.54 ГПК України.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.49, ст.ст. 82-84, 116 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов в сумі 3917 грн. 03 коп.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Центральний гірничозбагачувальний комбінат" (м. Кривий Ріг Дніпропетровської обл.) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Макроремонт" (м. Кривий Ріг Дніпропетровської обл.) - 3025 грн. 15 коп. - суму інфляційних збитків,

891 грн. 88 коп. - 3% річних,

102 грн. 00 коп. - витрат по сплаті державного мита,

118 грн. 00 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

І.Ю. Добродняк

Згiдно з оригіналом

Помічник судді

Н.Ф. Голов'яшкіна