ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" жовтня 2008 р.

Справа № 17/80-08-2637

За позовом: Відкритого акціонерного товариства „Перший Інвестиційний Банк”;

до відповідача: Державної податкової інспекції у Приморському районі, м. Одеси;

3-тя особа: Підприємство „ППК”, засноване на власності громадської організації інвалідів

„РАД”;

за участю: прокуратури Приморського району м. Одеси;

про визнання недійсним авалю векселів.

Суддя           Зуєва Л.Є.

П р е д с т а в н и к и :

від позивача: Громадський Т.В. –повірений;

Барвіна І.М. –повірений;

від відповідача: Каравайцева О.В. –повірений;

Глиняна Г.В. – повірений;

від 3-ої особи: не з’явився;

від прокуратури: Жигун І.В. –на підставі посвідчення.

СУТЬ СПОРУ: ВАТ „Перший інвестиційний Банк” звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати недійсним аваль, вчинений філією ВАТ „Перший Інвестиційний Банк” в м. Одеса наступних векселів: АА0085328 від 11.05.2007 року на суму 4560,9 грн. зі строком сплати 09.06.2007 року; АА0085329 від 11.05.2007 року на суму 139451,28 грн. зі строком сплати 09.06.2007 року; АА0085333 від 17.05.2007 року на суму 247675,8 грн. зі строком сплати 15.06.2007 року; АА0085337 від 21.05.2007 року на суму 7871,94 грн. зі строком сплати 19.06.2007 року; АА0085338 від 21.05.2007 р. на суму 7871,94 грн. зі строком сплати 19.06.2007 року; АА0085339 від 21.05.2007 року на суму 7871,94 грн. зі строком сплати 19.06.2007 року; АА0085340 від 22.05.2007 року на суму 11163,48 грн. зі строком сплати 20.06.2007 року; АА0085387 від 13.06.2007 року на суму 21521,21 грн. зі строком сплати 12.07.2007 року; АА0085386 від 14.06.2007 на суму 10017,34 грн. зі строком сплати 13.07.2007р.; АА0085388 від 20.06.2007 року на суму 7836,95 грн. зі строком сплати 19.07.2007 року; АА0085389 від 20.06.2007 року на суму 7924,76 грн. зі строком сплати 19.07.2007 року; АА0084714 від 20.06.2007 року на суму 58750,29 грн. зі строком сплати 19.07.2007 року.

Відповідач в засідання суду з’явився, письмовий відзив на позов не надав, однак в усних поясненнях заявлені до нього позовні вимоги не визнає та просив суд в задоволенні позову відмовити.

Третя особа, в судове засідання не з’явилась, будь-яких пояснень з приводу заявленого позову не надала, у зв’язку з чим справа розглядається на наявними в ній матеріалами, в порядку ст. 75 ГПК України.

По справі у відповідності до вимог ст. 77 ГПК України, в судовому засіданні оголошувалася перерва починаючи з 11.08.2008р. по 12.08.2008р. о 12 год. 00 хв.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Підприємство „ППК”, засноване на власності громадської організації інвалідів „РАД” (далі - Третя особа) є імпортером товарів на митну територію України.

Відповідно до п.11.5 Закону України „Про податок на додану вартість”, з моменту набрання чинності цим Законом платники податку при імпорті товарів на митну територію України, за умови оформлення митної декларації (за винятком тимчасової чи неповної, періодичної чи попередньої декларації), можуть за власним бажанням надавати органам митного контролю податковий вексель на суму податкового зобов'язання зі строком погашення на тридцятий календарний день з дня його поставки органу митного контролю, один примірник якого залишається в органі митного контролю, другий надсилається органом митного контролю на адресу органу державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку, а третій залишається платнику податку.

29.08.2005 року позивачем своїй же Філії ВАТ „Перший Інвестиційний Банк” в м. Одесі було надано - дозвіл на здійснення банківських та інших операцій. Серед операцій, визначених у дозволі, значиться „Випуск, купівля, продаж і обслуговування чеків, векселів та інших оборотних платіжних інструментів в частині купівлі, продажу і обслуговування чеків, векселів та інших оборотних платіжних інструментів”.

Так при імпорті товарів на митну територію України Підприємством „ППК” видані прості векселі на суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, зобов'язання за якими підтверджені Філією ВАТ „Перший Інвестиційний Банк” в місті Одеса (далі - Філія) шляхом здійснення авалю на наступних векселях: АА0085328 від 11.05.2007 року на суму 4560,9 грн. зі строком сплати 09.06.2007 року; АА0085329 від 11.05.2007 року на суму 139451,28 грн. зі строком сплати 09.06.2007 року; АА0085333 від 17.05.2007 року на суму 247675,8 грн. зі строком сплати 15.06.2007 року; АА0085337 від 21.05.2007 року на суму 7871,94 грн. зі строком сплати 19.06.2007 року; АА0085338 від 21.05.2007 р. на суму 7871,94 грн. зі строком сплати 19.06.2007 року; АА0085339 від 21.05.2007 року на суму 7871,94 грн. зі строком сплати 19.06.2007 року; АА0085340 від 22.05.2007 року на суму 11163,48 грн. зі строком сплати 20.06.2007 року; АА0085387 від 13.06.2007 року на суму 21521,21 грн. зі строком сплати 12.07.2007 року; АА0085386 від 14.06.2007 на суму 10017,34 грн. зі строком сплати 13.07.2007р.; АА0085388 від 20.06.2007 року на суму 7836,95 грн. зі строком сплати 19.07.2007 року; АА0085389 від 20.06.2007 року на суму 7924,76 грн. зі строком сплати 19.07.2007 року; АА0084714 від 20.06.2007 року на суму 58750,29 грн. зі строком сплати 19.07.2007 року.

Зазначене авалювання векселів було вчинено філією ВАТ „Перший Інвестиційний Банк” м. Одеси на підставі довіреності від 18.09.2006р., виданої ВАТ „Перший Інвестиційний Банк”.

Однак, така операція як „Видача поручительств, гарантій та інших зобов'язань за третіх осіб, що передбачають їх виконання у грошовій формі” у вищевказаному дозволі відсутня.

Зазначені обставини спонукали ВАТ „Перший Інвестиційний Банк” звернутися до господарського суду Одеської області з позовною заявою (вхід.№3611 від 24.06.2008р.) до ДПІ у Приморському районі, м. Одеси про визнання авалю векселів недійсними, посилаючись на ті обставини, що Філія ВАТ „Перший Інвестиційний Банк” в м. Одесі не мала права проводити авалювання виданих третьою особою векселів, оскільки у неї відсутнє таке право.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.06.2008р. порушено провадження у справі №17/80-08-2637 за позовом ВАТ „Перший Інвестиційний Банк” до ДПІ у Приморському районі, м. Одеси, за участю третьої особи Підприємства „ППК”, заснованого на власності громадської організації „РАД” про визнання недійсним авалю векселів.

11.08.2008р. ДПІ у Приморському районі, м. Одеси звернулася до господарського суду Одеської області з клопотанням в якому просило суд припинити провадження у справі №17/80-08-2637, у зв’язку з відсутністю предмету спору між сторонами, а також у зв’язку з тим, що справа не підлягає розгляду в господарських судах, оскільки відповідачем у справі є орган державної влади (орган владних повноважень) тобто Державна податкова інспекція у Приморському районі, м. Одеси.

Розглянувши заявлене клопотання про припинення провадження у справі, суд дійшов висновку, що воно задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 п. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Однак предметом розгляду справи є визнання авалю векселів недійсними, який було вчинено структурним підрозділом позивача по справі, тобто філією ВАТ „Перший Інвестиційний Банк” в місті Одесі, тому в даному випадку позивачем не оскаржується ні рішення, ані дії або бездіяльність суб’єкта владних повноважень, з огляду на викладене суд дійшов висновку , що зазначений спір слід розглядати в господарському суді в порядку та за правилами господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з наступних правових підстав.

Згідно п. 1.16 Закону України „Про податок на додану вартість” податковий вексель - це письмове безумовне грошове зобов'язання платника податку сплатити до бюджету відповідну суму коштів у порядку та терміни, визначені цим Законом, що підтверджене комерційними банками шляхом авалю, який видається платником на відстрочення сплати податку на додану вартість, що справляється при імпорті товарів на митну територію України.

Згідно ст. 30 Конвенції, якою було запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, яка набула чинності для України з 2000 року, платіж за векселем може бути забезпечений авалем.

Відповідно до п. 1.2 Положення „Про затвердження Положення про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України” (далі - Положення НБУ):

•          аваль - вексельне поручительство, за яким особа (аваліст), яка його здійснює, бере на себе відповідальність перед власником векселя за виконання векселедавцем, акцептантом або індосантом зобов'язань щодо оплати цього векселя;

•          авалювання - оформлення юридичною або фізичною особою авалю за векселем, тобто прийняття зобов'язання оплатити вексель повністю або частково за одну із зобов'язаних за векселем осіб у разі неоплати векселя платником у строк або, якщо немає змоги одержати платіж за векселем у строк.

Отже, авалювання векселів є операцією з видачі банком поручительств, гарантій та інших зобов'язань, що передбачають їх виконання у грошовій формі, за третіх осіб.

Згідно ст. 47 Закону України „Про банки і банківську діяльність”, авалювання (гарантування) векселів може здійснюватися комерційним банком - юридичною особою без отримання письмового дозволу Національного банку України за умови наявності в банківській ліцензії на здійснення банківських операцій такої банківської операції, як „Видача поручительств, гарантій та інших зобов'язань за третіх осіб, що передбачають їх виконання у грошовій формі”.

За наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку України банк має право здійснювати, зокрема, і такі операції, як „Організація купівлі та продажу цінних паперів за дорученням клієнтів”, „Випуск, купівля, продаж і обслуговування чеків, векселів та інших оборотних платіжних інструментів”.

Згідно п.11.6 „Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій”, письмовий дозвіл оформляється на спеціальному бланку, підписується заступником Голови Національного банку, який за розподілом функціональних обов'язків здійснює загальне керівництво Департаментом реєстрації та ліцензування банків, і засвідчується відбитком гербової печатки.

Відповідні документи на здійснення вказаних операцій Позивач отримав, про що свідчать Банківська ліцензія № 178 від 03.09,2003 року та Дозвіл № 178-1 від 03.09.2003 року, які видані Національним банком України.

Відповідно до п. 1.2 Положення про філію Відкритого акціонерного товариства „Перший Інвестиційний Банк” в місті Одеса (далі - Положення), Філія є відокремленим структурним підрозділом Відкритого акціонерного товариства „Перший Інвестиційний Банк” (далі - Позивач), що не має статусу юридичної особи, і здійснює банківську діяльність від імені Позивача у визначених цим Положенням межах та за письмовим дозволом на здійснення банківських та інших операцій, наданим Позивачем.

Згідно п. 1.4 Положення, в межах наданих повноважень, Філія від імені Позивача: представляє його інтереси у взаємовідносинах з органами державної влади та місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, фізичними особами; укладає договори та угоди, виконує інші дії, необхідні для виконання покладених на неї функцій та завдань. Філія здійснює банківські та інші операції за переліком, визначеним Позивачем у письмовому дозволі на їх здійснення.

Так розглядом матеріалів справи встановлено, що Філією ВАТ „Перший Інвестиційний Банк” в місті Одеса (далі - Філія) здійснено авалювання векселів: АА0085328 від 11.05.2007 року на суму 4560,9 грн. зі строком сплати 09.06.2007 року; АА0085329 від 11.05.2007 року на суму 139451,28 грн. зі строком сплати 09.06.2007 року; АА0085333 від 17.05.2007 року на суму 247675,8 грн. зі строком сплати 15.06.2007 року; АА0085337 від 21.05.2007 року на суму 7871,94 грн. зі строком сплати 19.06.2007 року; АА0085338 від 21.05.2007 р. на суму 7871,94 грн. зі строком сплати 19.06.2007 року; АА0085339 від 21.05.2007 року на суму 7871,94 грн. зі строком сплати 19.06.2007 року; АА0085340 від 22.05.2007 року на суму 11163,48 грн. зі строком сплати 20.06.2007 року; АА0085387 від 13.06.2007 року на суму 21521,21 грн. зі строком сплати 12.07.2007 року; АА0085386 від 14.06.2007 на суму 10017,34 грн. зі строком сплати 13.07.2007р.; АА0085388 від 20.06.2007 року на суму 7836,95 грн. зі строком сплати 19.07.2007 року; АА0085389 від 20.06.2007 року на суму 7924,76 грн. зі строком сплати 19.07.2007 року; АА0084714 від 20.06.2007 року на суму 58750,29 грн. зі строком сплати 19.07.2007 року, виданих підприємством „ППК”, яке засноване на власності громадської організації інвалід „РАД” на суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість.

Таким чином філія ВАТ „Перший Інвестиційний Банк” в м. Одесі взяла на себе грошові зобов’язання платника податку сплатити до бюджету суму коштів в термін визначений у проавальованих нею векселях, а оскільки філія не є окремою юридичною особою та діє від імені та в інтересах юридичної особи якої вона підпорядкована тобто ВАТ „Перший Інвестиційний Банк”, отже зазначені грошові зобов’язання покладаються на позивача у справі.

Крім цього, п. 1.2 ст. 1 Положення „Про філію ВАТ „Перший Інвестиційний Банк” в місті Одеса, визначено, що Банк несе повну відповідальність за всіма зобов’язаннями Філії.

У відповідності до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність”, філія банку - відокремлений структурний підрозділ банку, що не має статусу юридичної особи і здійснює банківську діяльність від імені банку.

При цьому в матеріалах справи наявні довіреності від 18.09.2006р., якими ВАТ „Перший Інвестиційний Банк” уповноважив керуючого філією та головного бухгалтера філії ВАТ „Перший Інвестиційний Банк” в м. Одеси від імені Банку вчинювати аваль на векселях відповідно до укладених Банком договорів. Підпис посвідчуюється печаткою Філії.

Посилання позивача на той факт, що Філія не мала достатніх повноважень на здійснення такої операції з авалювання векселів, у зв’язку з тим, що згідно ст. 47 Закону України „Про банки та банківську діяльність”, авалювання векселів може здійснюватися комерційним банком –юридичною особою, судом до уваги не приймається, оскільки філія діяла від імені Банку за наданими їй Банком по довіреностям від 18.09.2006р. повноваженнями на здійснення такої операції.

Специфіка векселя як певного фінансового інструменту полягає у тому, що він є багатофункціональним, тобто його природу не можна звести до чогось одного. Усе залежить від операцій, в яких вексель застосовується (забезпечення грошових зобов'язань, їх передача, погашення тощо). Приблизний перелік операцій, що здійснюються з векселями, відображено у Положенні про операції банків з векселями, затвердженому постановою Правління НБУ від 28.05.1999 № 258, і в деяких інших нормативно-правових актах щодо

• кредитних операцій (врахування і застава векселів);

• торгових операцій з векселями;

• гарантійних операцій з векселями (аваль);

• розрахункових операцій з векселями (оформлення заборгованості, розрахунки з використанням векселів).

Вексель може бути засобом (фінансовим інструментом) погашення цивільно-правових зобов'язань. Фактично йдеться про проведення розрахунків з використанням векселів. Згідно зі ст. 599 ЦКУ зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні»умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов'язково відображається у відповідному договорі. Таким чином, сама по собі передача векселя від боржника кредитору ще не є юридичним фактом, який припиняє певне зобов'язання. У цьому випадку слід розрізняти вексель, що є лише засобом оформлення заборгованості (заміна одного зобов'язання іншим), і роз рахунки з використанням векселів (погашення зобов'язання). Таким чином філія ВАТ „Перший Інвестиційний Банк” в м. Одесі взяла на себе грошові зобов’язання платника податку сплатити до бюджету суму коштів в термін визначений у проавальованих нею векселях, тобто здійснити роз рахунки з використанням векселів (погашення зобов'язання), а оскільки філія не є окремою юридичною особою та діє від імені та в інтересах юридичної особи якої вона підпорядкована - ВАТ „Перший Інвестиційний Банк”, отже зазначені грошові зобов’язання покладаються на позивача у справі

У відповідності до постанови Правління Національного банку України „Про затвердження Положення про порядок створення і державної реєстрації банків, відкриття їх філій, представництв, відділень” від 31 серпня 2001 року N 375 9.4., філії банку мають право здійснювати банківські та інші операції, передбачені положенням про філію та на підставі дозволу, наданого банком, у межах отриманих банком банківської ліцензії та письмового дозволу, за винятком операцій, для проведення та обліку яких у філії немає належних умов (у тому числі відповідне програмне забезпечення і приміщення, спеціальне банківське обладнання, комп'ютерна техніка, комунікаційні засоби, спеціалісти відповідної кваліфікації тощо) або яких філії не мають права здійснювати згідно з вимогами чинного законодавства України.

Бути суб'єктами вексельного права, тобто брати на себе всі права й обов'язки, що випливають із змісту векселя, мають право банки зі статусом юридичної особи.

Банки, які не мають статусу юридичної особи, можуть отримати від головного банку - юридичної особи повноваження на здійснення всіх або окремих операцій з векселями в порядку, установленому Положенням про порядок створення і державної реєстрації банків, відкриття їх філій, представництв, відділень, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 31.08.2001 N 375, та Положенням про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 17.07.2001 N 275.

Філії банку мають право здійснювати банківські та інші операції, передбачені положенням про філію, та на підставі дозволу, наданого банком, у межах отриманих банком банківської ліцензії та письмового дозволу.

Керівник філії банку діє на підставі довіреності, виданої банком. Аваль на векселі може здійснюватися шляхом його підпису керівником та головним бухгалтером філії на підставі вищезазначених документів, отриманих від банку юридичної особи. При цьому обов'язково зазначається, що він підписаний на підставі довіреності від імені банку - юридичної особи, і ці підписи мають бути завірені печаткою філії.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що дозволом Банку наданого Філії на здійснення банківський та інших операцій не передбачено такої банківської операції, як надання гарантій і поручительств та інших зобов'язань від третіх осіб, які передбачають їх виконання у грошовій формі, однак Банком на здійснення таких операцій керівнику та головному бухгалтеру Філії видані відповідні довіреності, якими Банк фактично надав своєї філії, як структурному підрозділу право проводити банківські операції по авалюванню векселів, тим самим взяв на себе відповідальність за проведені своєю Філією вищезазначених операцій.

Позивач просить суд визнати аваль векселів недійсним, посилаючись при цьому на ст.227 ЦК України, якою визначено що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії) може бути визнано судом недійсним. Однак суд вважає, що обґрунтування позову, заявлені позивачем є безпідставними, оскільки як вже зазначалося вище аваль векселів було вчинено Філією банку, яка не є юридичною особою, а ВАТ „Перший Інвестиційний Банк” як юридична особа, на підставі Банківської ліцензі № 178 від 03.09,2003 року та Дозволу №178-1 від 03.09.2003 року, які видані Національним банком України мала право на вчинення таких дій.

Крім цього суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому п. 1 ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тобто позивачем повинно бути доведено як саме порушення його прав, так і прямий причинний зв'язок між порушеними правами та діями відповідача. Розглядом матеріалів справи встановлено, що відповідач по справі Державна податкова інспекція у Приморському районі м.Одеси не вчиняла будь - яких дій щодо порушення прав позивача, при цьому взагалі відповідач не є учасником операцій, пов'язаних з авалюванням векселів.

Правовідносини, які є предметом спору по справі склалися між Підприємством „ППК”, заснованим на власності громадської організації інвалідів „РАД” та Відкритим акціонерним товариством „Перший Інвестиційний Банк” та його філією, а посилання позивача на ті обставини, що ДПІ у Приморському районі у м.Одеса є стороною цих правовідносин з огляду на подальше перерахування коштів до державного бюджету , які повинні сплачуватися при імпорті товарів на митну територію України на суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість судом не приймаються, оскільки такі дії відповідача повинні були відбутися у майбутньому, а в момент вчинення авалю векселів ДПІ у Приморському районі ніяким чином не приймала участі у цих операціях та відповідно не порушила охоронні законом інтереси позивача, тому звернення позивача з таким позовом на майбутнє є безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах закону.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до вимог ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши вимоги діючого законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ВАТ „Перший Інвестиційний Банк” не обґрунтовані, заявленими не до належного відповідача, у зв'язку з чим є такими, що задоволенню не підлягають, тому у задоволенні позову ВАТ „Перший Інвестиційний Банк” слід відмовити.

Судові витрати по держмиту, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покласти на позивача, згідно зі ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 13.10.2008р.

Суддя Зуєва Л.Є.