ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

09.04.2008

Справа №2-27/5611-2007А

За позовом – Мале приватне виробничо – комерційне підприємство «Катран», Первомайський район, с.м.т. Першотравневе, вул.. Пролетарська, 45.

До відповідача – Джанкойська ОДПІ, м. Джанкой, вул.. Дзержинського, 30.

За участю третьої особи – СПД Хавхун Н. В., Джанкойський район, с. Табачне, вул.. Садова, 33.

Про визнання нечинним рішення.

Суддя Н.В. Воронцова.

При секретарі Пономаренко Н. О.

представники:

Від позивача – Нанікашвілі І. А., дор. у справі.

Від відповідача - Лукпанова К. В., дор. у справі.

Від третьої особи - не з’явився.

Сутність спору:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання нечинним рішення Джанкойської ОДПІ від 22.02.2007 р. №.

Позивач позовні вимоги обгрунтовує тим, що місце розрахунків, в якому проводилася перевірка не є виключно місцем розрахунків позивача, а також є місцем розрахунків і фізичної особи Хавкун М. В. На місці проведення розрахунків знаходилися два окремих відсіка, де окремо зберігалися грошові кошти позивача і грошові кошти іншого суб’єкта господарювання. При цьому позивач вважає, що акт перевірки, на підставі якого було винесено спірне рішення, не можно вважати доказом, оскільки перевірка проводилася за відсутністю будь – яких посадових осіб позивача. Перевірка проводилася тільки працівниками відповідача.

На підставі викладеного просить позов задовольнити.

В зв’язку з вказаним суд ухвалою від 03.04.2007 р. залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - СПД Хавхун Н. В., Джанкойський район, с. Табачне, вул.. Садова, 33.

Відповідач у відзиві на позов вказав, що під час проведення перевірки було встановлено порушення п. 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування і послуг», що повністю підтверджується актом перевірки №000531 від 13.02.2007 р., підписаний посадовою особою позивача – гр.. Газейкіною Л. М.

На підставі викладеного вважає спірне рішення таким, що винесено правомірно і у позові просить відмовити.

Для встановлення обставин по справі, в судове засідання була викликана як свідок гр.. Газейкіна Любов Михайлівна, яка працювала на господарському об’єкті, що перевірявся, за сумісництвом на відповідача і третю особу по справі. Вказана особа в судовому засіданні повідомила про те, що акт опису готівкових грошових коштів, на підставі якого було винесено спірне рішення, вона не підписувала.

При таких обставинах справи, суд дійшов висновку призначити по справі судово – почерковедчеську експертизу, яку доручив Науково – дослідному експертно – криміналістичному центру Головного управління Міністерства внутрішніх справ України АР Крим, про що було винесено ухвалу від 24.07.2007 р.

Від експертної установи матеріали справи були повернені з експертним висновком №686 від 18.12.2007 р.

При таких обставинах, суд ухвалою від 28.01.2008 р. провадження по справі поновив.

Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог заперечує по мотивам, викладеним у запереченнях на позов.

Суд у виконання п. 2 – 1 Прикінцевих та Перехідних Положень КАСУ, здійснював повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до ст.. 41 КАСУ.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В :

13.02.2007 г. Джанкойською об’єднаною державною податковою інспекцією було проведено перевірку позивача по справі. За результатами перевірки було складено акт № 000531 перевірки по контролю за здійсненням розрахункових операцій в сфері готівкового та безготівкового обігу суб’єктами підприємницької діяльності від 13.02.2007 г. На підставі вказаного Акту перевірки відповідачем було прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 22.02.2007 р., згідно якого до позивача застосовані штрафні санкції на загальну суму 1302,75 грн.

Згідно з текстом рішення № штрафні санкції застосовані на підставі ст. 17, п.1 ст. 22 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Рішення прийнято на підставі Акта перевірки № 000531 від 13.02.2007 р. Згідно вказаного акта на дату перевірки відповідачем виявлено розбіжності між сумою, що вказана у поточному звіті РРО позивача, а також сумою готівкових коштів, що знаходилися, на думку відповідача, у місті проведення розрахунків.

При таких обставинах справи, суд дійшов висновку позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

В акті перевірки не зафіксовано, де у позивача місце проведення розрахунку, скільки грошових коштів та які саме грошові кошти знаходилися у місці розрахунку на час проведення перевірки.

Окрім того, в акті не відображено і той факт, що в місці проведення перевірки - в магазині по вул. Леніна, б. 51 у с. Табачне, здійснюють торговельну діяльність два суб’єкта підприємницької діяльності – позивач та фізична особа - підприємець Хавхун Микола Васильович, що діють незалежно один від одного. Вказана інформація є загальнодоступною як для покупців так і для відповідача, тому, що згідно з правилами торгівельної діяльності, відомості про осіб, що здійснюють підприємницьку діяльність розміщується в місті, доступному для огляду. Так, згідно свідоцтва про сплату єдиного податку фізичної особи – Хавкун Н.В. місцем здійснення його підприємницької діяльності є магазин по вул.. Леніна, б. 51 у с. Табачне. Вказане також підтверджується рішенням № 86 від 25.11.2005 р. про розміщення торгівельної точки фізичної особи - підприємця Хавкун Н.В.

Більш того, згідно з довідкою про трудові відносини фізичної особи з платником єдиного податку від 01.01.2007 г., а також згідно трудового договору № 1 від 01.01.2006 р., зареєстрованому в Джанкойському центрі зайнятості від 03.01.2006 р., Газейкина Л. М. працює на посаді продавця у фізичної особи - підприємця Хавкун Н.В. Окрім того, згідно наказу № 1 від 01.01.2007 р. Газейкіна Л.М. за сумісництвом займає посаду продавця МЧПКП „Катран”.

Таким чином, місце розрахунків, в якому проводилася перевірка не є виключно місцем розрахунків позивача, а також є місцем розрахунків і СПД Хавхун М.В.

Дані обставини підтверджуються також і тим, що саме продавцем СПД Хавхун М.В. Газейкіною Л.М. надані пояснення до співробітників відповідача під час проведення перевірки.

Згідно Акту перевірки, грошові кошти, що вказані як сума грошових коштів на місці проведення розрахунків, знаходилися у ящичку під прилавком. Однак, відповідачем не було звернуто увагу на той факт, що „ящичок” який було прийнято за місце розрахунків позивача, є одночасно й місцем розрахунків фізичної особи - підприємця Хавкун Н.В., а сам „ящичок” розділено на два окремі відсіки, де окремо зберігались грошові кошти позивача й грошові кошти третьої особи по справі.

Дані обставини підтверджуються поясненнями свідка Газайкіної Л.М. в судовому засіданні.

Таким чином, грошові кошти, що згідно Акту були зараховані відповідачем до грошових коштів, що належали позивачу, насправді належали фізичній особі - підприємцю Хавхун М.В., у зв’язку з чим з боку позивача не було допущено порушень п. 13 ст. 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Проведення розрахункових операцій без використання РРО з боку позивача також не проводилось. При цьому у даному випадку Акт не можливо вважати доказом, тому що перевірка проводилась за відсутністю будь-яких посадових осіб позивача. Перевірка проводилася тільки працівниками відповідача. Більш того, в Акті не вказано, ні кому було реалізовано указаний у Акті товар, ні за яки кошти, ні в кого з господарюючих суб’єктів вказаний товар було придбано. Акт наявності готівкових коштів оспорюється як представником позивача, так і не підтверджений свідком Газейкіной Л.М.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не було допущено порушень Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, застосування до позивача фінансових санкцій згідно до ст. 17 та 22 цього Закону є неправомірним.

Слід враховувати також й те, що згідно ст.. 2 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” фінансова санкція - грошова сума, що стягується за порушення вимог цього закону з суб’єктів підприємницької діяльності за місцем їх реєстрації до відповідного місцевого бюджету. Таким чином, фінансові санкції, що застосовані до суб’єкта підприємницької діяльності, повинні бути сплачені у місцевий бюджет за місцем реєстрації цього суб’єкта підприємницької діяльності.

Місцем реєстрації позивача є Первомайський район, смт. Первомайське. Таким чином, вимога відповідача про сплату позивачем фінансових санкцій до бюджету Джанкойського району є порушенням діючого законодавства.

Згідно статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов’язку і витребовує необхідні докази. Суб’єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов’язку суд витребовує названі документи та матеріали. Суд може збирати докази з власної ініціативи. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача – орган публічної влади , який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії

Відповідачем вказане належним чином зроблено не було.

Відповідно до п. 11 ст. 171 КАСУ резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

В даному випадку, приймаючи до уваги той факт, що опублікуванню належить постанова суду, яка виноситься по справі, результати якого зачіпають права і інтереси широкого кола осіб, суд дійшов висновку про те, що спор, який виник між сторонами по справі зачипає тільки їх інтереси. Результат розгляду даного спору носить локальний характер. Таким чином, суд не баче ніякої необхідності в опубліковані результатів розгляду даної справи.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь у розмірі 3,40грн. з Державного бюджету України на підставі ч. 1 ст. 94 КАС України.

Вступну і резолютивну частини постанови було проголошено 09.04.2008 р.

Постанову у повному обсязі складено 14.04.2008 р.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94, 98, 122, 158 – 164, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати нечинним рішення Джанкойської об’єднаної державної податкової інспекції від 22.02.2007 р. №.

3. Стягнути з Державного бюджету України (р/р 0002 у банку отримувача: Управління Державного казначейства в АР Крим, отримувач: Держбюджет м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО 34740405 ) на користь малого приватного виробничо – комерційного підприємства «Катран», Первомайський район, с. м. т. Першотравневе, вул.. Пролетарська, 45, ( ЗКПО 23199292, р/р 260085999 в ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 324021 ) 3,40 грн. судового збору.

Виконавчий документ видати після вступу Постанови в закону силу, за заявою особи на користь якої воно винесено.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.