Господарський суд
Житомирської області
————————————————————————————————————————
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "22" жовтня 2008 р.

Справа № 6/145-НМ

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Терлецької-Байдюк Н.Я.

судді

за участю представників сторін

від позивача не з'явився

від відповідачів Кузьо Ю.Ф. - довіреність від 20.10.2008р. Гриниха Ю.Й. - директор

від прокурора: Новосад Л.П. - сл. посвідчення №65

Розглянув справу за позовом Прокурора Малинського району в інтересах держави в особі Малинської міської ради (м.Малин)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мадіс" (м. Київ)

Товариства з обмеженою відповідальністю "М.П.Груп" (м.Малин)

про скасування рішення від 19.02.2004р., визнання недійсними договорів, скасування державних актів на право власності на земельну ділянку

Прокурором пред'явлено позов в інтересах держави в особі позивачадо відповідачів про скасування рішення Малинської міської ради від 19.02.2004р. в частині надання дозволу ТОВ "Мадіс" на викуп земельної ділянки площею 336 кв.м, розташованої по вул.Гагаріна, 27 в м.Малині, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу цієї земельної ділянки, укладених між сторонами, із застосуванням двосторонньої реституції та скасування державних актів на право власності на цю земельну ділянку.

В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Вимоги обгрунтовані тим, що в порушення ст.127 ЗК України Малинська міська рада без проведення аукціону або конкурсу продала ТОВ "Мадіс" земельну ділянку площею 336 кв.м, розташовану по вул.Гагаріна, 27 в м.Малині, яке, в свою чергу, продало її ТОВ "М.П.Груп". Підставою для викупу земельної ділянки без застосування процедури аукціону або конкурсу являється наявність на даній ділянці нерухомого майна покупця. Однак, нерухоме майно, власником якого є ТОВ "Мадіс", знаходиться на першому поверсі 5-ти поверхового житлового будинку по вул.Гагаріна, 27 в м.Малині, який примикає до проданої земельної ділянки. Додатково обгрунтовуючи позовні вимоги, прокурор в заяві від 13.10.08 послався на Положення про порядок встановлення та закріплення меж прибудинкових територій існуючого житлового фонду та надання у спільне користування або спільну сумісну власність земельних ділянок для спорудження житлових будинків, затверджене наказом Держкомзему України, Держкоммістобудування України, Держжитлокомунгоспу України та Фонду державного майна України від 05.04.1996 року №31/30/53/396 (далі Положення), та зазначив, що оскільки спірна земельна ділянка включає прибудинкову територію, Малинська міська рада не мала права відчужувати земельну ділянку без згоди власників квартир житлового будинку №27 по вул.Гагаріна в м.Малині.

Представники відповідачів проти позову заперечують. Заперечення мотивовані тим, що позов заявлено з пропуском строку позовної давності. Стороною у спірних правовідносинах є сам позивач - Малинська міська рада, яка не тільки знала про вказані обставини, а і сама приймала відповідні рішення та підписувала договір. Також вважають безпідставним посилання прокурора на вищезазначене Положення, так як об'єднання власників будинку №27 по вул.Гагаріна не створювалось, і прибудинкова територія нікому не передавалась ні у власність, ні у користування.

Заслухавши пояснення представників сторін, прокурора, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Малинською міською радою (позивач) відповідно до рішення від 19 лютого 2004 року "Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення" надано дозвіл ТОВ "Мадіс" (відповідач-1) на викуп земельної ділянки по вул.Гагаріна, 27 в м.Малині площею 336 кв.м. (а.с.10).

На підставі вказаного рішення сторони 16 липня 2004 року уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчено нотаріально (а.с.11-12), та ТОВ "Мадіс" 31 серпня 2004 року отримало державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с.13). В договорі зазначено, що на згаданій земельній ділянці знаходиться приміщення для здійснення підприємницької діяльності, яке належить ТОВ "Мадіс" на підставі договору купівлі-продажу приміщення (нежилої будівлі) як об'єкт приватизації.

03 листопада 2005 року товариство "Мадіс" продало ТОВ "М.П.Груп" (відповідач-2) нежиле приміщення - вбудоване на першому поверсі будинку №27 по вул.Гагаріна в м.Малині загальною площею 186,9 кв.м., та земельну ділянку розміром 336 кв.м., що знаходиться в м.Малині по вул.Гагаріна, 27 (а.с.14-15). Відповідач-2 30.11.05 зареєстрував право власності на нерухоме майно, а 07.04.2006 року отримав державний акт на право власності на вказану земельну ділянку (а.с.17-18).

Прокурор зазначив, що об'єкт нерухомості межує із спірною земельною ділянкою, а не розміщений на ній, тому просив задоволити позов з підстав, в ньому викладених.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, господарський суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.127 ЗК України продаж земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам здійснюється на конкурентних засадах (аукціон, конкурс), крім викупу земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що є власністю покупців цих ділянок.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачами, спірна земельна ділянка площею 336 кв.м. межує із земельною ділянкою, на якій розміщений житловий будинок №27 по вул.Гагаріна в м.Малині, і в якому знаходиться приміщення, що належало на праві власності відповідачу-1. Дана обставина підтверджується актом вибору та план-схемою вибору земельної ділянки для будівництва виставочної галереї, актом встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі та характеристикою району розташування земельної ділянки, викладеною в проекті землеустрою (а.с.52-56).

Оскільки спірна земельна ділянка вільна від об'єктів нерухомого майна, то згідно приписів ч.2 ст.127 ЗК України її продаж необхідно було здійснювати на конкурентних засадах (аукціон, конкурс).

Малинська міська рада в порушення вказаної норми закону винесла оскаржуване рішення та продала земельну ділянку відповідачу-1.

Відповідно до п.2 роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.00 № 02-5/35 “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів” підставами для визнання акта недійсними є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Отже, рішення Малинської міської ради від 19 лютого 2004 року "Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення" в частині надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю "Мадіс" на викуп земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 336 кв.м., розташованої по вул.Гагаріна, 27 в м.Малині, підлягає визнанню недійсним як таке, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідно, і договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки від 16.07.2004р., укладений на підставі недійсного рішення ради, з врахуванням приписів ст.203 ЦК України, згідно якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, є недійсним.

Не заслуговують на увагу надані прокурором додаткові обгрунтування позовних вимог з посиланням на Положення про порядок встановлення та закріплення меж прибудинкових територій існуючого житлового фонду та надання у спільне користування або спільну сумісну власність земельних ділянок для спорудження житлових будинків, затверджене наказом Держкомзему України, Держкоммістобудування України, Держжитлокомунгоспу України та Фонду державного майна України від 05.04.1996 року №31/30/53/396, так як ним не надані відповідні докази, що спірна земельна ділянка включає прибудинкову територію житлового будинку №27 по вул.Гагаріна в м.Малині, та не надані інші докази на підтвердження вказаних обгрунтувань.

Не підлягають задоволенню вимоги прокурора про визнання недійсним наступного договору купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки від 03.11.2005р., укладеного між відповідачами, та вимога про застосування двосторонньої реституції про зобов'язання сторін оспорюваних правочинів повернути одна одній в натурі все, що вони одержали на виконання цих правочинів.

За приписами ч.1 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Однак, у даному випадку земельна ділянка, яка продана за недійсним договором купівлі-продажу, у подальшому була продана її набувачем іншій особі - ТОВ "М.П.Груп" на підставі договору купівлі-продажу.

За таких обставин застосування наслідків недійсності договору фактично не дозволить повернути власнику в натурі майно, що вибуло з його володіння за таким договором.

За змістом ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову про визнання недійсною угоди, стороною в якій така особа не є, тобто, з застосуванням правового механізму, встановленого ч.1 ст.216 ЦК України, незалежно від того, чи відповідає спірна угода закону.

Захист прав такої особи можливий шляхом пред'явлення віндикаційного позову, якщо є підстави, встановлені статтею 388 ЦК України.

Зазначена вище правова позиція Верховного Суду України викладена, зокрема, у його постановах від 27.09.2005р. у справі №13/529 "Д" (05/474) та від 25.07.2006р. №69-8-05 (06/292).

Стосовно вимог прокурора про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на вказану земельну ділянку, які отримані відповідачами на підставі оспорюваних договорів купівлі-продажу, слід зазначити наступне.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Разом з тим, оспорювані державні акти на право власності земельною ділянкою не можуть виступати предметом спору, оскільки не мають статусу акту державного чи іншого органу, а видані на підставі та на виконання цивільно-правових угод. Зазначені акти лише посвідчують наявність відповідного права, але не породжують, змінюють або припиняють певні права та обов'язки, тобто вони не є актами в розумінні ст.12 ГПК України, які можуть бути оскаржені до господарського суду.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.12 ГПК України спір про визнання недійсними державних актів на право власності землею непідвідомчий господарському суду.

Така правова позиція Вищого господарського суду України викладена в постановах від 12.02.2008р. №16/751, від 27.02.2008р. №16/747, від 27.02.2008р. №2-2/1263.1-2007 та Інформаційному листі Вищого господарського суду України "Про деякі питання застосування норм ГПК України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2007р." від 18.03.2008р. за №01-8/164.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку про припинення провадження у справі в цій частині на підставі п.1 ст.80 ГПК України, оскільки даний спір не підлягає вирішенню в господарському суді.

Що стосується заяв відповідачів про пропуск позивачем строку позовної давності, то вони не підлягають застосуванню, оскільки позов пред'явлено прокурором, якому стало відомо про спірні правовідносини в червні 2008 року із звернення мешканців будинку №27 по вул.Гагаріна в м.Малині, що підтверджується копією цього звернення (а.с.8). А відповідно до приписів ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судові витрати по справі покладаються на відповідача-1 (ТОВ "Мадіс"), яке є стороною визнаного недійсним правочину, пропорційно задоволеним вимогам, та стягуються в доход Державного бюджету України, так як прокурор звільнений від їх сплати.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 44, 49, 80, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним рішення Малинської міської ради від 19 лютого 2004 року "Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення" в частині надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю "Мадіс" на викуп земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 336 кв.м., розташованої по вул.Гагаріна, 27 в м.Малині.

3. Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 16 липня 2004 року, укладений між Малинською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мадіс".

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мадіс" (01000, м.Київ, вул.Васильківська, 49, корп.1, кв.45, код 31721018) в доход Державного бюджету України 42,50грн. державного мита та 59,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5. Припинити провадження у справі в частині визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 336 кв.м., розташовану по вул.Гагаріна, 27 в м.Малині..

6. В іншій частині позову відмовити.

7. Скасувати вжиті судом заходи забезпечення позову, викладені в ухвалі суду від 25.07.08, а саме, стосовно заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "М.П. Груп" відчужувати у будь-який спосіб земельну ділянку площею 336 кв.м., розташовану в м. Малині по вул. Гагаріна, 27, і проводити на цій земельній ділянці будь-які будівельні роботи до вирішення справи по суті.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України.

Суддя

Терлецька-Байдюк Н.Я.

Дата підписання рішення: 27 жовтня 2008 року.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3,4 - сторонам

5,6 - прокурору