ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2008 р.

№ 1/17/08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Остапенка М.І. (головуючий),

Харченка В.М.,

Борденюк Є.М.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні у м. Києві

за участю представника

відповідача –Верлатої О.М.

касаційну скаргу

Приватного підприємства "Будівельна фірма "Енергобудмонтаж"

на постанову

від 18.07.2008

Запорізького апеляційного

господарського суду

у справі

№ 1/17/08

господарського суду

Запорізької області

за позовом

Приватного підприємства "Будівельна фірма "Енергобудмонтаж"

до

Комунальної установи "Запорізька обласна клінічна лікарня"

про

стягнення 45454,00 грн.

В судове засідання представник позивача не з’явився, про час і місце слухання справи сторони були повідомлені належним чином.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2008 року приватне підприємство "Будівельна фірма "Енергобудмонтаж" звернулося з позовом до комунальної установи "Запорізька обласна клінічна лікарня" про стягнення з відповідача 45454,00 грн. основного боргу згідно договору про закупівлю робіт за державні кошти від 15.09.2006 № 47ТБ/06.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 03.06.2008 у справі № 1/17/08 позов задоволено частково. Стягнено з комунальної установи "Запорізька обласна клінічна лікарня" на користь ПП "Будівельна фірма "Енергобудмонтаж" 24847,60 грн. основного боргу. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 18.07.2008, за тією ж справою, вищезазначене рішення суду скасовано та прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову апеляційного суду від 18.07.2008, а рішення суду першої інстанції від 03.06.2008 залишити без змін. На думку скаржника, суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови порушив вимоги процесуального та матеріального права, зокрема, ст.ст. 43, 33, 54, 105 ГПК України, ст. 882 ЦК України.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить постанову апеляційного суду залишити без змін, а касаційну скаргу позивача –без задоволення.

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування Запорізьким апеляційним господарським судом норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Вищого господарського суду України знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

До такого висновку суд дійшов на підставі наступного.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, 15.09.2006 між сторонами у справі був укладений договір на закупівлю робіт за державні кошти № 47ТБ/06, згідно умов якого позивач, як переможець торгів з процедури "Відкриті торги щодо закупівлі робіт за державні кошти", зобов’язався виконати роботи з капітального ремонту водопостачання та каналізації головного корпусу замовника - відповідача, згідно дефектного акту, передбаченого тендерною документацією, відповідно до затвердженої в установленому порядку проектно-кошторисної документації, а відповідач зобов’язався прийняти якісно виконані роботи та оплатити їх на умовах договору підряду. Термін виконання позивачем зазначених робіт сторонами було визначено до 31.12.2006.

Умовами вказаного договору було передбачено, що позивач зобов’язався виконати роботи поетапно. Виконані поетапно роботи приймаються комісією відповідача, про що складається акт прийому-передачі виконаних робіт, за умови відсутності претензій до якості виконаної поетапно роботи. На підставі акту прийому-передачі складається акт виконаних робіт, який підписується сторонами протягом 3-х робочих днів. При цьому, ціна договору складає 1000000 грн. та складається з сукупної вартості всіх видів робіт та вартості будівельних матеріалів, які необхідні для виконання передбаченої договором підряду роботи. Вартість робіт і будівельних матеріалів, яка передбачена тендерною пропозицією позивача та акцептована відповідачем не повинна змінюватись до моменту повного виконання договірних зобов’язань.

Судами також було встановлено, що умовами договору підряду були передбачені підстави для оплати поетапно виконаних робіт, якими є: акт виконаних робіт, акт прийому-передачі, рахунок підрядника, проектно-кошторисна документація, а п. 3.4. передбачено, що оплата за виконані поетапно роботи проводяться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача на підставі п. 7 ст. 51 Бюджетного кодексу України, на умовах відстрочки платежу до 30 календарних днів з моменту підписання акту виконаних робіт та акту прийому-передачі.

Останній етап підрядних робіт був оформлений між сторонами актом приймання виконаних підрядних робіт № 1 за грудень 2006 року, а також довідкою про вартість виконаних підрядних робіт за грудень 2006 року на суму 45454,00 грн.

24.04.2008 позивач направив відповідачу претензію з вимогою перерахувати суму заборгованості за актом приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2006 року № 1 від 26.12.2006 на підставі договору № 47ТБ/06 від 15.09.2006 в розмірі 45454,00 грн., яку відповідач залишив без відповіді.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову та відмовляючи у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, апеляційний суд виходив з того, що у відповідача не виникло обов’язку щодо оплати виконаних робіт в сумі 45454,00 грн., оскільки такий обов’язок натупає в межах 30 днів з моменту підписання акту виконаних робіт та акту прийому-передачі. У зв’язку з тим, що акт прийому-передачі на суму 45454,00 грн. контрагентами за договором підряду підписано не було, а також позивачем не надано доказів направлення відповідачу рахунку підрядника, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про передчасність заявлених вимог.

З такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Відповідно до ст. 853 ЦК України, замовник зобов’язаний прийняти роботу виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право в подальшому посилатись на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Відповідно до ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов’язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Суд першої інстанції правильно врахував вищезазначені вимоги закону та фактичні обставини справи, з яких вбачається, що при підписанні акту приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2006 № 1, а також довідки про вартість виконаних підрядних робіт за грудень 2006 року на суму 45454,80 грн. з боку відповідача були відсутні будь-які претензії щодо якості виконаної роботи.

При цьому, суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги посилання відповідача на те, що види та обсяги робіт, які були виконані позивачем у 2006 році не відповідають робочому проекту, а також на те, що данні роботи взагалі не виконувались для лікарні, оскільки сам відповідач, підписуючи відповідні акти приймання виконаних робіт та регулярно здійснюючи оплату цих робіт, про що свідчать платіжні доручення, які містяться в матеріалах справи, та акт звірки взаємних розрахунків між сторонами, на той час не мав ніяких претензій щодо їх виконання.

У цьому ж зв’язку, суд першої інстанції правомірно врахував, що ціна договору складає 1000000,00 грн. Враховуючи, що між сторонами у справі додаткових угод щодо змін умов договору не укладалось, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що оскільки відповідачем було прийнято та сплачено роботи на загальну суму 975152,40 грн., позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача 24847,60 грн. основного боргу.

Сукупність вищезазначеного дає підстави дійти до висновку про те, що оскаржувана постанова апеляційного суду підлягає скасуванню, як така, що не відповідає фактичним обставинам справи, а рішення суду першої інстанції –залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Будівельна фірма "Енергобудмонтаж" задовольнити.

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 18.07.2008 скасувати.

Рішення господарського суду Запорізької області від 03.06.2008 у справі № 1/17/08 залишити без змін.

Головуючий           Остапенко М.І.

Суддя           Харченко В.М.

Суддя           Борденюк Є.М.