ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.08р.

Справа № А5/25-08

За позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів м. Дніпропетровськ

до Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" м. Павлоград

про стягнення 22 615 грн. 02 коп.

Суддя Шевченко С.Л.

Представники сторін:

Від позивача : Чумак І.Г.- провід. спец. дов. № 03-06/15 від 09.01.08р.

Від відповідача : Тімченко А.Ю.- предст. дов. від 17.01.08р.;

Заболотна Г.П.- предст. дов. від 17.01.08р.

СУТЬ СПОРУ:

В судовому засіданні 24.01.08 р. була оголошена перерва.

Позивач просить стягнути з КП"Павлоградтеплоенерго" м. Павлоград суму 22615 грн. 02 коп. адміністративно- господарських санкцій за невиконання нормативу з працевлаштування інвалідів в 2005 році.

Відповідач позов не визнав, пославшись на ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі Закон), якою передбачено, що сп-лату штрафних санкцій підприємства, установи, здійснюють згідно до Закону за ра-хунок прибутку, який залишається після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів). КП " Павлоградтеплоенерго" є збитковим підприємством.

Крім того, відповідач послався на ст. 25 Закону згідно якої підприємство зобо-в'язано створювати безпечні та не шкідливі умови для здоров'я інвалідів, вчиняти за-ходи на попередження інвалідності, заяв та скарг на відмову у працевлаштуванні ін-валідів до відповідних органів не надходило.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін і приймаючи до уваги, що згідно зі ст. 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності ін-валідів в Україні” для підприємств, установ, організацій незалежно від форм влас-ності та господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо від 15 до 20 чоловік - у кількості одного робочого місця, як вбачається із звіту відповідача за 2005р. середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу у нього становить 459 осіб, з них середньооблікова кі-лькість штатних працівників - інвалідів –15, чисельність інвалідів, які повинні пра-цювати на робочих місцях, створених відповідачем згідно 4% нормативу в 2005р. складала18 осіб.

Статтею 20 Закону передбачено, що підприємства, організації, установи незале-жно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою ст.19 Закону, щоро-ку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів штраф-ні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на під-приємстві за кожне робоче місце не зайняте інвалідом, що ж до працевлаштування інвалідів, то його статтею 18 Закону віднесено до компетенції відповідних державних органів - центральних органів виконавчої влади з питань праці та соціальної політи-ки, органів місцевого самоврядування.

Відповідно зі ст. 18 Закону підприємства, які використовують працю інвалідів, зобов’язані створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації.

Створення робочого місця для інваліда залежить не тільки від підприємства, але й від органів працевлаштування та стану здоров’я інвалідів.

Згідно з п.3 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштува-ння інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.95р. № 314 робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встанов-леним вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеці-альною комісією за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда. Зазначений порядок виключає можливість створення робочого міс-ця до направлення на підприємство інваліда, і як наслідок виключає вину підприєм-ства за незайняте робоче місце.

Доказів відмови відповідача від укладення трудового договору з інвалідом, на-правленим на роботу органами працевлаштування, позивачем не надано.

Отже, заявлення позивачем вимог про стягнення адміністративно-господарських санкцій тільки на підставі звітних даних про численність працівників на підприємс-тві, суд вважає необґрунтованими.

Враховуючи викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160-162 КАС України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

В адміністративному позові відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративно-

го судочинства України.

Постанова може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст.186 Ко-дексу адміністративного судочинства України.

Суддя

С.Л. Шевченко

(Дата складання постанови в повному

обсязі відповідно до вимог ст.163 КАС

України 11.02.08р.)