ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 9/141

15.08.08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МСБУД»

До відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бестбудкомпані»

Про стягнення 37225,75 грн.

Суддя Жирнов С.М.

Представники:

від позивача: Заблоцький В.А. –довіреність № б/н від 01.01.2008 р.

від відповідача: не з»явились

Обставини справи:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача 36800,00 грн. основного боргу та 425,75 грн. річних за період з 19.01.2008 р. по 11.07.2008 р. на підставі Договору № 374/У-479-07 на надання послуг від 24.09.2007 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2008 р. порушено провадження у справі № 9/141 та призначено її розгляд на 15.08.2008 р.

Позивач в судовому засіданні подав документи на виконання вимог ухвали суду, зокрема власне підтвердження (без номера та дати), Витяг Головного управління статистики у м. Києві № 21-10/4518 від 08.08.2008 р. про знаходження відповідача у ЄДРПОУ станом на 15.07.2008 р., а також Заяву (без номера та дати), відповідно до якої відмовився від стягнення 3 % річних (425,75 грн.), а в частині стягнення основного боргу позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання не з»явився, відзив на позов з підтверджуючими документами на виконання вимог ухвали суду від 30.07.2008 р. не подав і не надіслав.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядалась за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Особи, які беруть участь у розгляді справи, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (див. Роз‘яснення Президії ВАСУ від 18.09.97 р. № 02-5/289 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України”).

Відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду судом справи № 9/141 та за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві.

Поштове відправлення з ухвалою суду від 30.07.2008 р. отримане відповідачем 04.08.2008 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 05592309 (оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 9/138).

Письмових заяв, повідомлень суду щодо поважності причин відсутності відповідача в судовому засіданні 15.08.2008 р. від останнього до суду не надходило.

Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначений перелік обставин, за яких суд відкладає розгляд справи. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у разі нез»явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу та, відповідно до п. 2 ч. 1 названої статті, у разі неподання витребуваних доказів. Однак стаття 77 ГПК України встановлює не обов’язок суду відкласти розгляд справи, а визначає лише право суду при наявності зазначених випадків.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для відкладання розгляду справи, а рівно про можливість розгляду останньої за відсутністю відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

24 вересня 2007 р. між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «МСБУД», визначеним як Виконавець, та відповідачем –Товариством з обмеженою відповідальністю «Бестбудкомпані», визначеним як Замовник, було укладено Договір № 374/У-479-07 на надання послуг (надалі за текстом –«Договір»).

Відповідно до п. 1. Договору, Виконавець (позивач) зобов'язався надати Відповідачеві в установленому Договором порядку монтажні роботи та завантажувально-розвантажувальні послуги за допомогою стрілового самохідного гусеничного дизель-електричного крана ДЕК-251 на об»єкті: Обухівський р-н, смт. Козин, вул.. Старокиївська, 6,5 км від Столичного шосе на умовах згідно Договору, а Замовник (відповідач) зобов'язався прийняти та оплатити надані Позивачем послуги в строки та на умовах, передбачених Договором.

Пунктом 2.5.2 Договору передбачено, що розрахунок за фактично надані послуги Замовник (відповідач) проводить на протязі чотирьох днів після підписання Акту передачі-приймання наданих послуг, який підписується сторонами на підставі даних машинно-змінних рапортів після надання послуг.

Позивач зазначив, що ним на виконання умов Договору були проведені монтажні роботи та надані послуги крана ДЕК-251 на загальну суму 63508,31 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № МС-712 від 02.10.2007 р., №МС-709 від 02.10.2007 р., № МС-970 від 12.11.2007 р., № МС-1068 від 11.12.2007 р. Дані послуги відповідачем були оплачені, що підтверджується банківськими виписками, доданими у копіях до позовної заяви.

В той же час, проведені позивачем на виконання умов Договору монтажні роботи та послуги крана ДЕК-251 на загальну суму 36800,00 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № МС-0000006 від 14.01.2008 р, № МС-БК-41 від 03.03.2008 р. відповідачем не оплачені, що є порушенням останнім зобов'язання відповідно до п. 2.5.2 Договору.

З огляду на наведене, позивач вважає, що розмір основного боргу відповідача за Договором становить 36800, 00 гривень, а відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України з останнього також підлягають до стягнення 3% річних від простроченої суми у розмірі 425,75 грн.

Згідно ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Між сторонами по справі фактично укладений договір про надання послуг, а, тому саме він та відповідні положення статей глави 63 ЦК України визначають права та обов»язки сторін зі здійснення передбачених договором послуг та їх оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлює обов’язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, встановлених у договорі, якщо останнім передбачено надання такої послуги за плату.

Відповідно ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України, ч.7 ст. 193 ГК України, договір є підставою для виникнення зобов’язання, які повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк, відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що на виконання умов укладеного Договору позивач надав відповідачу послуги крана ДЕК-251 на загальну суму 100308,31 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № МС-712 від 02.10.2007 р., №МС-709 від 02.10.2007 р., № МС-970 від 12.11.2007 р., № МС-1068 від 11.12.2007 р., МС-0000006 від 14.01.2008 р, № МС-БК-41 від 03.03.2008 р. (надалі –«Акти»).

Відповідач в порушення п. 2.5.2 Договору лише частково оплатив спірні послуги за Договором у сумі 63508,31 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача.

З огляду на наведене, суд приймає Акти, підписані уповноваженими представниками та скріплений печатками сторін, у якості належних доказів надання позивачем послуг за Договором та беззаперечного прийняття їх відповідачем, а рівно, у якості доказу наявності заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 36800 грн. за Договором № 374/У-479-07 на надання послуг від 24.09.2007 р. (100308,31 грн. –63508,31 грн. = 36800,00 грн., основний борг).

За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення основного боргу у сумі 36800,00 грн. визнаються судом обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю. Судові витрати в цій частині відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Поданою в судовому засіданні Заявою (без номера та дати), оригінал якої знаходиться в матеріалах справи № 9/138 (надалі за текстом –«Заява»), позивач відмовився від позову в частині стягнення 425,75 грн. річних.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту – ГПК України) визначає процесуальні права та обов’язки сторін.

Зокрема, позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позову (п. 4 ст. 22 ГПК України).

Приписами ч. 1, 2 ст. 78 ГПК України встановлено, що відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем повинні бути викладені в письмових заявах, що подаються на адресу господарського суду та долучаються до справи; до прийняття відмови позивача від позову господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

Наслідком відмови позивача від позову відповідно до ст. 80 ГПК України є припинення провадження у справі та недопустимість повторного звернення до господарського суду із спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 , п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Враховуючи викладене та розглянувши вищезазначену Заяву позивача, суд приймає часткову відмову позивача від позову в частині 425,75 грн. річних та припиняє провадження у справі в цій частині на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки наслідки відмови від позову, передбачені чинним законодавством України (ст. 78 ГПК України), позивачу відомі та дії позивача щодо часткової відмови від позову не суперечать чинному законодавству. Судові витрати в цій частині відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 525, 530, 599, 629, 625, 901-906 Цивільного кодексу України, ст. ст. 22, 44, 49, 78, п. 4 ч. 1 ст. 80, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бестбудкомпані» (02099, м. Київ, вул. Ялтинська,, 5-Б; ідентифікаційний код 35092472; р/р 64 в КРУ ТОВ «Укрпромбанк», МФО 380076), а у випадку відсутності коштів з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення господарського суду, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МСБУД»(03680, м. Київ, вул. Святошинська, 34; ідентифікаційний код 21555958; р/р 0200 в АКІБ «УкрСиббанк»м. Харків, МФО 351005) 36800 (тридцять шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп. основного боргу, 368 (триста шістдесят вісім) грн. 00 коп. держмита, 116 (сто шістнадцять) грн. 65 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Провадження у справі на суму 425,75 грн. припинити.

4.          Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

5.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя

С.М. Жирнов

Дата підписання рішення –18.08.2008 р.