ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"09" квітня 2008 р.

Справа № 15/80

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Мохонько К.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ВАТ „Підгур”ївське” с. Мічуріне, Первомайського району, Миколаївської області

до відповідача: СФГ „Гончара Володимира Васильовича” с. Обознівка, Кіровоградського району, Кіровоградської області

про стягнення 22223 грн. 16 коп.

Представники сторін:

від позивача: Ладика М.П. довіреність № 41 від 01.04.08р.

від відповідача: не з’явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 18000 грн. боргу, 4223 грн. 16 коп. пені. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач до суду не з’явився, про причини неявки не повідомив, ніяких клопотань не подавав, хоча належним чином сповіщений про час і місце слухання справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзив на позов не подав, позовні вимоги не заперечив.

На підставі ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній документами та при даній явці сторін.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача господарський суд з’ясував наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами укладений договір № 15 від 13.04.06р. За умовами договору продавець / позивач / зобов’язується поставити та передати у власність покупця / відповідача / 3000 штук саджанців яблуні вартістю 18000 грн. Оплата повинна бути проведена до 1 липня 2006 року. Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до виконання сторонами своїх договірних зобов’язань. Договір підписаний представниками сторін та посвідчений печатками підприємств.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 655, 692 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона / продавець / передає або зобов’язується передати майно / товар / у власність другій стороні / покупцеві /, а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно / товар / і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов’язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

На виконання умов договору, по накладній № 33 від 13.04.06р. на підставі довіреності серія ЯКЮ № 642014 від 13.04.06р., позивач передав відповідачу 3000 штук саджанців яблуні на суму 18000 грн.

Відповідач в порушення пункту 3.1 договору ні до 1 липня 2006 року, ні на день розгляду справи в суді отриманий товар не оплатив. Доказів погашення боргу в сумі 18000 грн. сторони, в тому числі і відповідач, суду не надали.

Позовні вимоги в частині стягнення 4223 грн. 16 коп. пені задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно зі ст. ст. 546, 547, 549 ЦК України виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання вчиняється в письмовій формі.

Неустойкою / штрафом, пенею / є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Аналогічні положення стосовно стягнення неустойки передбачені ст. ст. 230, 231 ГК України.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що в разі несплати за поставлену продукцію в установлений термін покупець оплачує на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, від вартості неоплаченої продукції.

Позивачем нарахована пеня за 518 днів в сумі 4223 грн. 16 коп.

Статтею 223 ГК України визначено, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Пункт 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України визначає, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З врахуванням пункту 3.1 договору, переданий товар повинен бути повністю оплачений відповідачем до 1 липня 2006 року, тобто перебіг позовної давності стосовно нарахування пені розпочався 2 липня 2006 року і закінчився 2 січня 2007 року.

З врахуванням п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України строк спеціальної позовної давності для стягнення пені в один рік закінчився 2 липня 2007 року.

Позовна заява № 3 від 15.02.08р. зареєстрована в господарському суді 25 лютого 2008 року, або майже через 8 місяців після закінчення строку позовної давності для стягнення пені.

Частина 3 ст. 267 ЦК України не може бути застосована до правовідносин сторін щодо стягнення пені, так як вказана частина стосується загального строку позовної давності в три роки передбаченого ст. 257 ЦК України, а не спеціальних строків позовної давності визначених ст. 258 ЦК України, в даному випадку один рік для стягнення пені.

Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Як вбачається з довідки головного управління статистики у Кіровоградській області від 05.03.08р. правильною і повною назвою відповідача є: Фермерське господарство Гончара Володимира Васильовича, ідентифікаційний код 22218165, адреса – 27630, Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Обознівка, вул. Леніна 121.

На підставі ст. ст. 47-1, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 193, 223, 230, 231 ГК України, ст. ст. 258, 261, 267, 526, 546, 547, 549, 625, 655, 692 ЦК України, ст. ст. 32 – 34, 43, 44, 47-1, 49, 75, 82 – 85, 116, 117 ГПК України господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з фермерського господарства Гончара Володимира Васильовича с. Обознівка вул. Леніна 121 Кіровоградського району, Кіровоградської області р/р 26006266 в Мегабанк м. Кіровоград МФО 323680 на користь ВАТ „Підгур”ївське” с. Мічуріне, Первомайського району, Миколаївської області р/р 0651 в філії відділення „Промінвестбанку” Миколаївської області м. Первомайськ МФО 326449 – 18000 грн. боргу, 180 грн. сплаченого державного мита, 95 грн. 57 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати.

В задоволенні решти позову – відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку визначеному ГПК України.

Суддя К.М.Мохонько