ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2008 р.

№ 7/177-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:

суддів:

Добролюбової Т.В.

Гоголь Т.Г., Швеця В.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги

Закритого акціонерного товариства будівельне підприємство "Придніпров’є"

на постанову

Дніпропетровський апеляційного господарського суду від 09.10.2007

у справі

№ 7/177-07

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "ІСП"

до

Закритого акціонерного товариства будівельне підприємство "Придніпров’є"

про

стягнення 15 173, 86 грн.

Представники сторін у судове засідання не з’явилися, належно повідомлені про час і місце розгляду касаційної скарги.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "ІСП" у травні 2007 року заявлений позов про стягнення з Закритого акціонерного товариства будівельне підприємство "Придніпров’є" 14810,00 грн –заборгованості, 363,86 грн - пені. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказував на невиконання відповідачем зобов’язань за договором від 15.11.06 №499/05 щодо оплати орендної плати. Позивач посилався на приписи статей 526, 530, 549, 550, 610, 611, 622 Цивільного кодексу України, 216, 217, 218 Господарського кодексу України.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.07, ухваленим суддею Коваль Л.А, позовні вимоги задоволено. Суд встановив

Доповідач: Добролюбова Т.В.

наявність у відповідача заборгованості зі сплати орендної плати за користування краном гусеничним РДК-25-1, а відтак, і підстави для стягнення пені. Рішення обґрунтоване приписами статей 526, частиною 1 статті 530, частиною 1 статті 546, частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України.

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Кузнецової І.Л., Верхогляд Т.А., Чимбар Л.О., постановою від 09.10.07, перевірене рішення суду першої інстанції залишив без змін з тих же підстав, а апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства будівельне підприємство "Придніпров’є" - без задоволення.

Закрите акціонерне товариство будівельне підприємство "Придніпров’є" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення у справі скасувати, як ухвалені з порушенням норм матеріального і процесуального права, а матеріали справи скерувати для нового розгляду до суду першої інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги скаржник вказує на порушення судами попередніх інстанцій приписів пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, статті 38, частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України щодо змагальності сторін та надання судові доказів на підтвердження своїх заперечень. Заявник наголошує і на тому, що суди не дослідили факт підписання договору оренди №499/05 від імені позивача неуповноваженою особою, чим на його думку, порушили частину 1 статті 181 Господарського кодексу України. Скаржник вважає, що оскільки договір підписаний неуповноваженою особою, розмір орендної плати сторонами не визначений.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "ІСП" відзиву на касаційну скаргу судом не отримано.

Вищий Господарський суд України заслухавши доповідь судді Добролюбової Т.В., переглянувши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами приписів чинного законодавства, відзначає наступне.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція виходить з обставин, встановлених у даній справі судом апеляційної інстанції.

Господарськими судами попередніх інстанцій установлено та підтверджено матеріалами справи, що 15.11.06 Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "ІСП" –орендодавець, уклало з Закритим акціонерним товариством будівельне підприємство "Придніпров'є" –орендарем, договір оренди № 499/05. За умовами цього договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування-кран гусеничний РДК-25-1. Пунктом 9.1 сторони визначили, що договір діє до 31.12.07. Згідно з пунктами 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 договору розмір орендної плати становить 90,00 грн за 1 машино/годину. Орієнтовна сума орендної плати за місяць - 15 840, 00 грн. Точна сума орендної плати за місяць визначається з урахуванням фактично відпрацьованих машино/годин, які фіксуються сторонами в акті виконаних робіт. Орендна плата за користування майном вноситься орендарем на розрахунковий рахунок орендодавця у розмірі 10 000, 00 грн авансом, упродовж 3 днів з моменту підписання договору; подальша оплата за договором здійснюється орендарем на підставі актів виконаних робіт. Відповідно до пункту 4.6 договору, з урахуванням протоколу розбіжностей до нього, орендна плата вноситься упродовж п’яти банківських днів з моменту підписання орендарем акта виконаних робіт. Предметом позову у даній справі є матеріально –правова вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "ІСП" про стягнення з Закритого акціонерного товариства будівельне підприємство "Придніпров’є" 14 810,00 грн –заборгованості, що виникла у зв’язку з несплатою останнім орендної плати та 363,86 грн - пені. Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються, з урахуванням особливостей, Господарським та Цивільним кодексами України. Приписами статті 509 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Дана норма кореспондує з приписами статті 193 Господарського кодексу України. Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим до виконання. Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судами попередніх інстанції установлено, що загальна вартість наданих послуг за договором від 15.11.06 становить 59 310, 00 грн, про що свідчать акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000078 від 25.12.06, №ОУ-0000001 від 25.01.07, №ОУ-0000007 від 19.02.07, № ОУ-0000009 від 27.02.07. Відповідач зобов’язання зі сплати орендної плати виконав частково. Судами установлено, що розмір заборгованості у відповідача перед позивачем становить 14 810,00 грн. Відповідно до приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Судами установлено, що доказів оплати заявленої до стягнення суми відповідачем не надано, і відповідно матеріали справи не містять. Твердження скаржника про підписання договору оренди від імені ТОВ “Науково-виробничий центр ”ІСП” неуповноваженою особою, визнаються колегією суддів безпідставними. Як вбачається зі змісту постанови, вказаний довід був предметом розгляду при здійсненні апеляційного провадження та відхилений судом. Згідно зі статтею 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки особи, яку він представляє, у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчиняла дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Судами установлено, що позивач вчиняв дії, на схвалення спірного, чинного договору, а саме: передав майно в оренду, приймав оплату за його оренду. Наведеним спростовується і довід скаржника про невизначеність сторонами розміру орендної плати. Водночас, колегія суддів зазначає, що касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх. Відтак, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 14 810,00 грн орендної плати за користування краном гусеничним РДК-25-1. Порушення зобов’язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим договором. Судами установлено, що пунктом 8.2. договору передбачено відповідальність орендаря за прострочення оплати орендної плати у вигляді пені. З огляду на встановлений судом факт порушення відповідачем договірних зобов’язань у сплати орендної плати, суди обґрунтовано застосували наслідки, передбачені договором у вигляді пені. Посилання скаржника на порушення судами норм процесуального права також не знайшли свого підтвердження.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що постанова апеляційної інстанції відповідає вимогам чинного законодавства України, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими, оскільки не спростовують встановленого судами.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.10.07 у справі №7/177-07 залишити без змін.

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства будівельне підприємство "Придніпров’є" залишити без задоволення.

Головуючий суддя Т. Добролюбова

С у д д і Т. Гоголь

В.Швець