ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2008 р.

№
2-7/11938-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії
суддів:

головуючого

Короткевича
О.Є. (доповідач у справі)

суддів
:

Мамонтової
О. М., Хандуріна М.І.

розглянувши
матеріали касаційної скарги

Фонду
Комунального майна Сімферопольської міської ради

на  постанову Севастопольського апеляційного
господарського суду від 12.05.2008 року

у
справі

№
2-7/11938-2007

за
позовом

ВАТ
"Крименерго" в особі філії ВАТ "Крименерго"
-Будівельно-монтажного управління "Крименергобуд"

до1.Гресівської селищної ради; 2.
Сімферопольського міжміського бюро реєстрації та технічної інвентаризації; 3.
Фонду Комунального майна Сімферопольської міської ради

проВизнання права власності та
спонукання до виконання певних дій

За участю
представників:

Від скаржника: Лисякова М. П. дов. від 20.08.2008
року №1417/01/40/01

Від позивача: Ющенко Т. А. дов. від 03.01.2008 року
№002-Д

В С
Т А Н О В И В:

Рішенням
господарського суду Автономної Республіки Крим від 21.01.2008 року у справі №
2-7/11938-2007 (суддя Дворний І.І.) позов Відкритого акціонерного товариства
“Крименерго” в особі філіі відкритого акціонерного товариства “Крименерго”-
Будівельно-монтажне управління “Крименергобуд” до Гресівської селищноі ради, Кримського
Республіканського підприємства “Сімферопольське міжміське бюро реєстрації і
технічної інвентарізації”, Фонду комунального майна Сімферопольської міської
ради про визнання права власності та спонукання до виконання певних дій
задоволено частково.

Визнано
за Відкритим акціонерним товариством “Крименерго” в особі філіі відкритого
акціонерного товариства “Крименерго”- Будівельно-монтажне управління
“Крименергобуд” право влановсті на вбудовано-прибудовані приміщення, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та складаються в цілому з: навіс літ.
„а2" 4,45 х 2,85; прибудова літ. „А1" розмірами 26,65 х 8,35 + 0,15 х
0,9 + 0,25 х 0,8 + (0,5 х 0,5) х 4 з загальною площею 207 кв. м.; частина
першого поверху літ. „А" загальною площею 174,6 кв. м., а в іншій частині
провадження у справі припинено.

Фонд
Комунального майна Сімферопольської міської ради не погодився з вказаним
рішенням суду першої інстанції і тому звернувся до Севастопольського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вказане рішення господарського
суду Автономної Республіки Крим від 21.01.2008 року.

Севастопольського
апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Фонду Комунального майна Сімферопольської міської ради 12 травня 2008 року
виніс постанову, якою рішення господарського суду Автономної Республіки Крим
від 21.01.2008 у справі №2-7/11938-2007 залишив без змін, а апеляційну скаргу
Фонду Комунального майна Сімферопольської міської ради без задоволення.

Не
погоджуючись і з вказаним рішенням суду апеляційної інстанції Фонд Комунального
майна Сімферопольської міської ради звернувся з касаційною скаргою до Вищого
господарського суду України в якій просить повністю скасувати постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 12 травня 208 року з
мотивів зазначених у касаційній скарзі.

Ухвалою
Вищого господарського суду України від 21 липня 2008 року касаційну скаргу
Фонду Комунального майна Сімферопольської міської ради на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду 12 травня 2008 року прийнято
до провадження та призначено до розгляду.

Заслухавши
пояснення присутніх в судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи
на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх
встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відкрите
акціонерне товариство «Крименерго»звернулося в особі філії Відкритого
акціонерного товариства «Крименерго»- Будівельно-монтажного управління
«Крименергобуд»до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною
заявою до Гресівської селищної ради та Сімферопольського міжміського бюро
реєстрації та технічної інвентаризації, в якій просить визнати за ВАТ
„Крименерго" в особі Будівельно-монтажного управління ВАТ
„Крименерго" право власності на вбудовано-прибудовані приміщення, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та складаються в цілому з: навіс літ.
„а2" 4,45 х 2,85; прибудова літ. „А1" розмірами 26,65 х 8,35 + 0,15 х
0,9 + 0,25 х 0,8 + (0,5 х 0,5) х 4 з загальною площею 207 кв. м.; частина
першого поверху літ. „А" загальною площею 174,6 кв. м. Крім того, позивач
просив зобов'язати Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної
інвентаризації здійснити відповідну реєстрацію права власності за ВАТ
„Крименерго" в особі Будівельно-монтажного управління ВАТ
„Крименерго" на вбудовано-прибудовані приміщення, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1 та складаються в цілому з: навіс літ. „а2" 4,45 х 2,85;
прибудова літ. „А1" розмірами 26,65 х 8,35 + 0,15 х 0,9 + 0,25 х 0,8 +
(0,5 х 0,5) х 4 з загальною площею 207 кв. м.; частина першого поверху літ.
„А" загальною площею 174,6 кв. м.

Позовні
вимоги були мотивовані тим, що після укладання між позивачем та заводом ЗБВ
держводгоспу „Україна" договору про дольову участь в будівництві
174-квартирного жилого будинку з вбудованими приміщеннями в м. Сімферополь від
22.07.1995 року. Протоколом робочої наради з питання завершення будівництва та
введення в експлуатацію 1 черги 174-квартирного жилого будинку в смт. Гресівський,
затвердженому Міністром архітектури та будівельної політики АР Крим 30.12.1998
року, було вирішено замовнику (заводу ЗБВ Рескомводгоспу) в рахунок погашення
заборгованості передати ВАТ „Крименерго" 10 квартир та вбудовані
приміщення 1 черги жилого будинку. У зв'язку з невиконанням Заводом ЗБВ
Рескомводгоспу АР Крим своїх зобов'язань з передачі позивачу вбудованих
приміщень, БМУ „Крименергострой" в рамках процедури банкрутства
відповідача були заявлені грошові вимоги, які ухвалою Господарського суду АР
Крим від 30.07.2002 року були віднесені до четвертої черги та затверджені в
розмірі 271 361,42 грн. Позивач повідомив, що згідно з актом приймання-передачі
основних засобів від 20.11.2003 року, затвердженим ліквідатором
Сімферопольського заводу ЗБВ ОСОБА_1 09.12.2003 року, вбудовані приміщення
174-квартирного жилого будинку по АДРЕСА_1 а саме: „Ощадкаси" площею
196,65 кв. м. та магазин „Книги" площею 202,85 кв. м., були передані у
власність позивачу в рахунок погашення кредиторської заборгованості Заводу ЗБВ
перед БМУ „Крименергострой" за договором про дольову участь у будівництві
від 22.07.1995 року. Оскільки до теперішнього часу право власності позивача на
вказані вбудовано-прибудовані приміщення зареєстровано не було, філія
Відкритого акціонерного товариства «Крименерго»-Будівельно-монтажного
управління «Крименергобуд»звернулося до суду з позовом про визнання права
власності на спірні об'єкти нерухомості та спонукання Сімферопольське МБРТІ
здійснити відповідну реєстрацію права власності.

Ухвалою
ГС АР Крим від 20.09.2007 року до участі у справі в якості іншого відповідача
був залучений Фонд комунального майна Сімферопольської міської ради.

Судами
попередніх інстанцій встановлено було що 22.07.1995 року між Сімферопольським
будівельно-монтажним управлінням “Крименергобуд” та Заводом залізобетонних
виробів держводгоспу “Україна” був укладений договір про дольову участь в
будівництві 174-квартірного житлового будинку з вбудованими приміщеннями в
місті Сімферополі.

Відповідно
до пункту 1 цього договору Завод залізобетонних виробів  держводгоспу “Україна” передає право
власності на вбудовані приміщення  які на
той час мали умовну назву контори ЖКО Будівельно-монтажному управлінню “Крименергобуд”.

Пунктом
2 Договору передбачено, що заборгованість з виконанню робіт буде рахуватися
згідно актів взаєморозрахунків. В пункті 3 договору сторони дійшли згоди, що
подальше будівництво вбудованих приміщень буде здійснюватися  за рахунок коштів БМУ “Крименергобуд”.

Завод
залізобетонних виробів  Рескомводгоспу АР
Крим не виконав своїх зобов'язань з передачі позивачу вбудованих приміщень, ВАТ
“Крименерго” в особі філії БМУ “Крименергобуд” у зв'язку з чим  в рамках процедури порушеної справи про
банкрутство відповідача були заявлені грошові вимоги, які ухвалою
Господарського суду АР Крим від 30.07.2002 року були віднесені до четвертої
черги та затверджені у розмірі 271 361,42 грн.

Ліквідатор Сімферопольського заводу ЗБВ -  ОСОБА_1, визнав безперечним право
будівельно-монтажного управління “Крименергобуд” на вбудовано-прибудовані
приміщення в будинку поАДРЕСА_1

Відповідно
до статті 25 Закону України “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”  від 14.03.1992 № 2343-ХІІ  ліквідатор з дня свого призначення виконує
функції з управління та розпорядження майном банкрута, виконує повноваження
керівника органів управління банкрута, реалізує майно банкрута для задоволення
вимог кредиторів, та виконує інші повноваження передбачені цім Законом.

Відповідно
до акту прийому-передачі основних засобів від 09.12.2003 року на виконання
договору від 22.07.1995 року  про дольову
участь в будуванні житлового будинку по вул. Б. Попова 7/7 в рахунок погашення
заборгованості  Сімферопольський завод
залізобетонних споруд в особі ліквідатора ОСОБА_1 передав на баланс філії
Будівельно-монтажне управління “Крименергобуд” вбудовано-прибудовані приміщення
“ощадкаси ” площею 196,65 кв. м, та магазин “книги ” площею 202,85 кв. м. На
виконання цих дій Сімферопольським заводом залізобетонних споруд була виписана
податкова накладна від 09.12.2003 року, та накладна № 5 від 09.12.2003 року, що
свідчить про належні проводки відображені в бухгалтерському обліку підприємства
банкрута.

Однак,  приймаючи рішення по суті позовних вимог,
суди попередніх інстанцій припустились порушення норм процесуального права.

Згідно
із ст.1 Господарського процесуального кодексу України учасниками судового
процесу у господарських судах можуть бути підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи, які мають статус юридичної особи, а також громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статуту суб'єкта підприємницької діяльності.

Стаття
28 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що повноваження
сторони або третьої особи від імені юридичної особи може здійснювати її
відособлений підрозділ, якщо таке право йому надано установчими або іншими
документами.

Відповідно
до стаття 11110  ГПК України
підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного
господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення
або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Порушення
норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування
рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо:
господарський суд прийняв рішення або постанову, що стосується прав і
обов'язків осіб, які не були залучені до участі в справі.

Судом
першої інстанції не було залучено як сторону у справі Завод залізобетонних виробів
держводгоспу “Україна” в особі ліквідатора ОСОБА_1на балансі якого перебуває
оспорюване майно.

Це
порушення норм процесуального права залишилось поза увагою апеляційної
інстанції.

Відповідно
до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 № 11
"Про судове рішення" рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи,
вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до спірних правовідносин.

Судові
рішення по справі цим вимогам не відповідають.

Судами
попередніх інстанцій встановлено, що 22.07.1995 року між Сімферопольським
будівельно-монтажним управлінням “Крименергобуд” та Заводом залізобетонних
виробів держводгоспу “Україна” був укладений договір про дольову участь в
будівництві 174-квартірного житлового будинку з вбудованими приміщеннями в
місті Сімферополі.

Встановивши
ці обставини суди мали  взяти до уваги,
що відповідно до ст. 432 Цивільного Кодексу Української РСР такі внески
учасників договору є їх спільною власністю.

Проте
суди пепередніх інстанцій правову природу взаємовідносин, які виникли між
сторонами після укладання зазначеного договору не проаналізували та не дали їм
належної  оцінки і тому судові рішення не
можуть вважатись обгрунтованими.

Також
судами не досліджено і те, що у зв'язку з невиконанням Заводом залізобетонних
виробів своїх зобов'язань ВАТ "Крименерго" в особі філії ВАТ
"Крименерго" -Будівельно-монтажного управління
"Крименергобуд" в рамках справи про банкрутство  визнано кредитором  з майновими вимогами в сумі 271 361, 42 грн.,
що підтверджується ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від
30.07.2002 року.

Статтею
1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено,
що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Таким
чином, з матеріалів справи вбачається, що господарськими судами першої та
апеляційної інстанції при розгляді справи та прийнятті судових рішень не взято
до уваги та не надано належної правової оцінки всім доказам у справі в їх
сукупності, що, враховуючи суть спору, свідчить про не з'ясування судом всіх
обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення господарського
спору. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у
пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно
перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами
матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Неповне
з'ясування всіх обставин справи, які
мають значення для справи, дає підстави для скасування ухвалених у
справі судових рішень та передачі справи на новий розгляд.

Оскільки
передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що
не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази,
рішення та постанова у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до господарського суду першої інстанції. Під  час
нового  розгляду  справи
господарському  суду
необхідно  врахувати  викладене,
всебічно  і  повно
з'ясувати  і  перевірити
всі  фактичні  обставини
справи,  об'єктивно  оцінити
докази,  що  мають
юридичне  значення  для
її  розгляду  і
вирішення  спору  по
суті,  і  в
залежності  від  встановленого,  правильно
визначити  норми  матеріального
права,  що  підлягають
застосуванню  до  спірних
правовідносин,  та  прийняти
обґрунтоване  і  законне
судове  рішення.

Враховуючи наведене та керуючись
ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111, 11112
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,
-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Фонду Комунального майна Сімферопольської міської ради на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.05.2008 року  у справі № 2-7/11938-2007 задовольнити
частково.

Постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.05.2008 року  та рішення
господарського суду Автономної Республіки Крим від 21.01.2008 року у
справі № 2-7/11938-2007 скасувати.

Справу
№ 2-7/11938-2007 направити на новий розгляд до господарського суду Автономної
Республіки Крим.

Головуючий
О. Є. Короткевич

Судді
О. М. Мамонтова

М. І. Хандурін