ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 22/23

24.09.08

За позовом Закритого акціонерного товариства «Преміумвин»

до Дочірнього підприємства «Самміт ТМ»

про стягнення вартості проданого товару та штрафних санкцій

Суддя Самсін Р.І.

Представники сторін:

від позивача: Анісімова М.В. (довіреність № 93 від 21.07.2008р.);

від відповідача: не з’явились;

24.09.2008р. у судовому засіданні, за згодою позивача у відповідності до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Закрите акціонерне товариство «Преміумвин» (надалі ЗАТ «Преміумвин», позивач) звернулось до суду з позовом про стягнення з Дочірнього підприємства «Самміт ТМ»(ДП «Самміт ТМ», відповідач) вартості поставленого товару в розмірі 9 901, 55 грн. основного боргу, 1 152, 43 грн. сума пені, 183, 75 грн. –3% річних; 2 100, 77 грн. сума індексу інфляції, а разом 13 338, 50 грн..

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідачем за укладеним договором № 7285 від 16.07.2004р. не виконані у повному обсязі зобов’язання щодо оплати переданого товару. Також з урахуванням вимог Цивільного кодексу України заявлено до стягнення суму пені, інфляційних збитків та процентів за користування чужими коштами.

Відповідач відзив на позов не надав, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Ухвали суду та позовна заява направлені на юридичну адресу ДП «Самміт ТМ»(довідка про знаходження в єдиному державному реєстрі підприємств та організацій станом на 01.09.2008р. наявна в матеріалах справи).

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази, встановивши обставини справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2004р. між ДП «Самміт ТМ»та ЗАТ «Преміумвин»укладено договір № 7285 від 16.06.2004р. за умовами якого останнє продає, а покупець (відповідач у справі) купує продукти харчування, в тому числі алкогольні напої, відповідно до накладних, які додаються до договору та є його невід’ємною частиною в порядку передбаченому договором.

На виконання договору позивачем передано відповідачу алкогольні напої згідно наступних видаткових накладних № 500/72757 від 06.11.2007р. на суму 11 311, 68 грн., № 500/73164 від 14.11.2007р. на суму 947, 28 грн., № 500/73122 від 14.11.2007р. на суму 907, 20 грн., належним чином засвідчені копії яких наявні у матеріалах справи.

Згідно п. 2.1 договору ціни на товари які є об’єктом купівлі-продажу відповідно до договору вказані в накладних та зміні не підлягають, а згідно п. 5.1 договору оплата проводиться протягом 30 днів з моменту отримання товару покупцем згідно накладної.

Оплату за поставлений товар відповідачем повністю не здійснено, у зв’язку з чим заборгованість перед позивачем станом на день вирішення спору складає 9 901, 55 грн., доказів які б спростовували визначену суму заборгованості відповідачем не представлено.

Відповідно до положень п. 7.1-7.2 Договору сторони погодились, що строк дії договору визначено з моменту його підписання до 31.12.2004р.. Договір автоматично продовжується на строк один рік у випадку, якщо сторони за два місяці до закінчення строку дії договору не повідомили один одного письмово про свій намір розірвати договір. Сторонами не надано доказів на спростування, а матеріали справи вказують на те, що поставки товарів здійснювались за договором, який був пролонгований, з огляду на відсутність заяв про його припинення (розірвання).

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України у разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару. Договір є обов’язковим для виконання сторонами в силу положень ст. 629 ЦК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням положень п. 5.2 Договору № 7285 від 16.06.2004р. строк виконання зобов’язань щодо оплати товару переданого згідно видаткових накладних № 500/72757 від 06.11.2007р., № 500/73164 від 14.11.2007р., № 500/73122 від 14.11.2007р., станом на час вирішення спору є таким, що настав.

В рахунок оплати переданого товару відповідачем перераховано на користь позивача 1 000 грн. 09.01.2008р., 1 000 грн. –27.03.2008р., 1 000 грн. –20.05.2008р. та з урахуванням наявної переплати в сумі 264, 61 грн. за минулий період, заборгованість відповідача перед позивачем складає 9 901, 55 грн.. Враховуючи відсутність доказів повної оплати переданої продукції згідно зазначених видаткових накладних, вимоги про стягнення суми основного боргу визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором.

Згідно п. 6.1 Договору № 7285 від 16.06.2004р. за несвоєчасну оплату товару у відповідності з п. 5.2 договору покупець сплачує продавцю штраф в розмірі 0,5% від вартості своєчасно несплачених товарів за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Оскільки штраф, сплата якого вимагається позивачем згідно положень 6.1 Договору № 7285 від 16.06.2004р. застосовується саме у зв’язку із затримкою перерахування коштів у строк обумовлений договором, тобто за несвоєчасно виконане зобов’язання щодо оплати отриманого товару, сума штрафу обраховується у відсотковому відношенні від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, суд приходить до висновку що відповідальність встановлена договором передбачає обчислення неустойки у вигляді пені.

Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов’язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов’язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовані Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, положеннями якого встановлено, що за прострочку платежу, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За таких обставин, враховуючи передбачений умовами договору розмір штрафних санкцій, який перевищує розмір встановлений законом, стягненню в примусовому порядку підлягає сума обмежена законодавством, в свою чергу умови договору зокрема в частині сплати штрафних санкцій у більшому розмірі є обов’язковими для сторін та можуть бути виконані в добровільному порядку.

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним

Сума пені, що підлягає стягненню з відповідача розрахована позивачем за період з 14.12.2007р. по 14.06.2008р. за обліковою ставкою встановленою згідно листа НБУ від 17.05.2007р. № 14-011/1150-5118 –8, 0 % (строк нарахування з 14.12.2007р. по 31.12.2007р.), за період з 01.01.2008р. по 14.06.2008р. за обліковою ставкою 10% встановленою Постановою НБУ від 29.12.2007 р. № 492 та складає 1 152, 43 грн. (розрахунок суми пені із зазначенням періоду прострочення перевірений судом та наведений у додатку до позовної заяви).

Положеннями статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищевикладене та наявність станом на час вирішення спору заборгованості у відповідача перед позивачем у розмірі 9 901, 55 грн., суд погоджується з розрахунком суми інфляційних збитків у розмірі 2 100, 77 грн. здійсненого з урахуванням виникнення строку оплати (періоду прострочення), поступового зменшення суми боргу, та з розрахунком 3% річних у розмірі 183, 75 грн. наданими позивачем і вважає такі обгрунтованими.

Заявлені позовні вимоги відповідачем не спростовані, доказів здійснення розрахунків за договором № 7285 від 16.06.2004р. у відповідності з положеннями та у строки встановлені договором суду не представлено, у зв’язку з чим позов підлягає задоволенню.

Судові витрати позивача про сплату державного мита у сумі 133, 38 грн. та 118, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Самміт ТМ»(04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова 8, р/р 2738 в АКБ «Транс Банк» МФО 300089, з рахунку виявленого під час виконання судового рішення, ) на користь Закритого акціонерного товариства «Преміумвин»(м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька 10-А, р/р 6902 в АКБ «ТАС-Комерцбанк», МФО 300164, ) 9 901, 55 грн. (дев’ять тисяч дев’ятсот одну гривню 55 копійок) основного боргу; 1 152, 43 грн. (одну тисячу сто п’ятдесят дві гривні 43 копійки) пені; 183, 75 грн. (сто вісімдесят три гривні 75 копійок) 3% річних; 2 100, 77 грн. (дві тисячі сто гривень 77 копійок) інфляційних збитків.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства «Самміт ТМ»(04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова 8, р/р 2738 в АКБ «Транс Банк»МФО 300089, з рахунку виявленого під час виконання судового рішення, ) на користь Закритого акціонерного товариства «Преміумвин»(м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька 10-А, р/р 6902 в АКБ «ТАС-Комерцбанк», МФО 300164, ) 251, 38 грн. (двісті п’ятдесят одну гривню 38 копійок) судових витрат.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя Р.І. Самсін

дата підписання рішення 29.09.2008