ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

04.03.2008

Справа №2-28/732-2008

За позовом – Приватного підприємства «Баядєра», м. Горлівка Донецькоїобласті,

до відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Луксор», м. Сімферополь

про стягнення 54 979,97 грн.

Суддя С. М. Альошина

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – Чернишов М.А. – представник по довіреності від 18.01.2008 р. (к/копія довіреності у справі)

Від відповідача – Терещенко І.Є. – юрист по довіреності від 31.12.2007 р. (довіреність у справі)

Суть спору:

Приватне підприємство «Баядєра», м. Горлівка Донецької області, звернулось до господарського суду АР Крим із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луксор», м. Сімферополь, про стягнення 54 979,97 грн., у тому числі 53 265,76 грн. заборгованості за поставлену продукцію, 877,51 грн. пені та 15% річних у розмірі 836,70 грн.

03.03.2008 р., до розгляду справи у засіданні суду, позивач передав через канцелярію господарського суду АР Крим клопотання про залучення до матеріалів справи, зокрема, акту звірки взаємних розрахунків від 29.02.2008 р., підписаного позивачем, з доказами його направлення відповідачу, документів, які підтверджують юридичний статус позивача та відповідача, а також додаткових документів, в обґрунтування позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у засіданні суду надав суду відзив на позов від 04.03.2008 р., в якому визнав позов у повному обсязі.

Відповідно до ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався, у зв’язку з неявкою представника відповідача у судове засідання та для надання сторонами додаткових документів і доказів у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

06.10.2007 року між сторонами був укладений Договір постачання № 1312.

Відповідно до п. 1.1. цього договору постачальник (позивач) зобов’язувався передати, а покупець (відповідач) - прийняти та оплатити алкогольну продукцію і товари народного споживання на умовах, визначених даним договором.

Згідно з п. 2.1. договору ціна кожної одиниці товару визначається постачальником (позивачем) та вказується у видаткових накладних.

На виконання умов вищевказаного договору, позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 54 880,20 грн., що підтверджено належно завіреними копіями видаткових накладних, доданими позивачем до матеріалів справи.

Пунктом 4.1. вищевказаного договору передбачалось, що розрахунки за товар здійснюються за кожну поставлену партію товару шляхом оплати покупцем вартості партії товару протягом 30 календарних днів з дати поставки такої партії.

Однак відповідач, у порушення умов п. 4.1. договору, свої зобов’язання у повному обсязі не виконав, у зв’язку з чим, за відповідачем, станом 15.10.2007 р. склала 53 265,76 грн.

Вищевикладене свідчить про наявність зобов’язання у відповідача перед позивачем.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Підпунктом 7.2.1. пункту 7.2. договору передбачено, що за несвоєчасну оплату товару покупець додатково оплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день погашення боргу, а також 15% річних від суми заборгованості у відповідності зі ст. 625 ЦК України.

Згідно зі ст. 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, позивачем нараховано відповідачу 877,51 грн. пені за період з 07.11.2007 р. по 17.12.2007 р., та 15 % річних за той самий період у розмірі 836,70 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 54 979,97 грн., у тому числі 53 265,76 грн. заборгованості за поставлену продукцію, 877,51 грн. пені та 15% річних у розмірі 836,70 грн., документально встановлений, підтверджений матеріалами справи та не оспорювався відповідачем, а визнаний його представником у відзиві на позовну заяву від 04.03.2008 р.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Витрати на державне мито та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Також, позивачем при подачі даної позовної заяви вих. № 15 від 15.12.2007 р., було сплачено 550,00 грн. державного мита, тоді як потрібно було сплатити 549,80 грн., у зв’язку чим, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» державне мито, внесене в більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством, підлягає поверненню.

Таким чином, зайве сплачене державне мито у розмірі 0,20 грн. підлягає поверненню позивачу.

За згодою представників сторін, згідно зі ст. 85 ГПК України, у засіданні суду були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення оформлене у відповідності до ст. 84 ГПК України і підписане 11.03.2008 року.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:

1). Позов задовольнити.

2). Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Луксор» (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Монтажна, 2, р/р 2600289 у банку філії ПУМБ м. Севастополь, МФО 308092, ідентифікаційний код 31103143, або з інших рахунків) на користь Приватного підприємства «Баядєра» (юридична адреса: 84601, Донецька область, м. Горлівка, вул. Озерянівська, б. 2; фактична адреса: 95047, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Хімічна, 3/10, р/р 9201 у філії АБ «Південий» м. Сімферополь, МФО 384652, ідентифікаційний код 13491057) 54 979,97 грн., у тому числі 53 265,76 грн. заборгованості за поставлену продукцію, 877,51 грн. пені та 15% річних у розмірі 836,70 грн., а також 549,80 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

3). Повернути Приватному підприємству «Баядєра» (юридична адреса: 84601, Донецька область, м. Горлівка, вул. Озерянівська, б. 2; фактична адреса: 95047, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Хімічна, 3/10, р/р 9201 у філії АБ «Південий» м. Сімферополь, МФО 384652, ідентифікаційний код 13491057) з Державного бюджету м. Сімферополя (р/р № 0002 у банку одержувача – Головному Управлінні Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим, м. Сімферополь, код платежу 22090200, МФО 824026, код ЗКПО 34740405) зайве сплачене державне мито в сумі 0,20 грн.

Видати накази після набрання рішенням господарського суду АР Крим законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Альошина С.М.