СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 жовтня 2008 р.

Справа № 9/84

Господарський суд
Івано-Франківської області у складі суду: судді Фанди Оксани Михайлівни при
секретарі судового засідання Чмихові Юрію Анатолійовичу розглянувши у
відкритому судовому засіданні   справу

за
позовом  Приватного підприємця  ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до
відповідача  Вовчинецької  сільської
ради  Івано-Франківської міської
ради,  вул. Вовчинецька, 39, с.
Вовчинець, Івано-Франківської міської ради

про
визнання права на складання проекту зміни цільового призначення земельної
ділянки

За
участю представників сторін:

Від позивача:  ОСОБА_2 - представник, (довіреність № 2700
від 31.07.2008 року)

Від відповідача представники не
з"явились.

СУТЬ СПОРУ: Заявлено вимогу про
визнання  за приватним підприємцем
ОСОБА_1 права  на складання проекту зміни
цільового призначення земельної ділянки площею 0, 1964 га, розташованої по
АДРЕСА_1.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив суд їх задоволити. В обгрунтування
заявлених позовних вимог представник позивача зазначив наступне.

24.10.05 року ПП ОСОБА_1 за
договором купівлі-продажу придбав у ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0, 1962 га
згідно плану земельної ділянки, що відчужується, яка є частиною земельної
ділянки загальною площею 0, 5034 га, що надана для обслуговування житлового
будинку, господарських будівель і споруд, ведення підсобного господарства і
розташована в с. Вовчинець Івано-Франківської міської ради по АДРЕСА_1.

Представник позивача вказав, що
06.07.06 року на придбану
підприємцем  земельну ділянку було
виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку. Цільове
призначення земельної ділянки було визначено для ведення особистого селянського
господарства.

12.05.08 року підприємець звернувся
до Вовчинецької сільської ради із заявою, згідно якої просив надати дозвіл на
зміну цільового призначення на будівництво
та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і
споруд  належної на праві власності
земельної ділянки площею 0, 1964 га по АДРЕСА_1.

Представник позивача зазначив, що
15.05.08 року Вовчинецька сілдьська рада прийняла рішення, яким визначено,
що  розгляд заяви про надання дозволу на
складання проекту зміни цільового призначення
спірної земельної ділянки проводити після вивчення постійною
комісієюсільської ради з питань землеустрою та благоустрою і санітарного стану
села та проведення громадських слухань виборчого округу.

Представник позивача зазначив, що
Вовчинецька сільська рада своїм рішенням
фактично  відмовила підприємцю у
зміні цільового призначення земельної ділянки.

Із посиланням на ст. 20, 78, 79, 90
Земельного кодексу України, 375 Цивільного кодексу України, "Порядок зміни
цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або
юридичних осіб", затвердженого Постановою КМУ від  11.04.02 року № 502 представник позивача зазначив,
що вказана відмова порушує права та законні інтереси позивача.

Представник відповідача в судове
засідання не з"явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час
та місце  слухання справи, про що
свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, які наявні в
матеріалах справи. Відзиву на позов відповідачем не подано.

Відповідно до ст. 75 ГПК України  якщо
відзив  на  позовну
заяву  і витребувані господарським
судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача, суд встановив, що  24.10.05 року між ПП ОСОБА_1 та ОСОБА_3
укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки.

Відповідно до п. 1 договору купівлі-продажу ОСОБА_3 продав, а
ОСОБА_1  купив земельну ділянку площею 0,
1962  га( нуль цілих одна тисяча  дев"ятсот шістдесят  два десятитисячних га) згідно плану земельної
ділянки, що відчужується, який є невід"ємною частиною договору, яка є
частиною земельної ділянки загальною площею 0, 5034 га ( нуль цілих, п"ять
тисяч тридцять чотири десятитисячних га), що надана для обслуговування
житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого  підсобного господарства, розташована в с.
Вовчинець Івано-Франківської міськради по АДРЕСА_1.

06.07.06 року на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
24.10.05 року серії ВСМ № 840656
було виготовлено державний акт на право власності на земельну
ділянку  площею 0, 1964 га на АДРЕСА_1
Івано-Франківської міської ради. Цільове призначення ( використання)  земельної ділянки - для ведення особистого
селянського господарства. Власником земельної ділянки є ПП ОСОБА_1 .

12.05.08 року підприємець звернувся
до Вовчинецької сільської ради із заявою, згідно якої просив надати дозвіл на
зміну цільового призначення на будівництво
та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і
споруд  належної на праві власності ПП
ОСОБА_1  земельної ділянки площею 0, 1964
га по АДРЕСА_1.

Рішенням 15-ої сесії 5-го
демократичного скликання від  15.05.08
року Вовчинецька сілдьська рада Івано-Франківської міської ради   розгляд заяви ПП ОСОБА_1 про надання дозволу
на складання проекту зміни цільового призначення  спірної земельної ділянки площею 0, 1964 га з
ведення особистого селянського господарства на будівництво та обслуговування
житлового будинку, господарських будівель і поруд  слід проводити після вивчення постійною
комісією сільської ради "з питань землеустрою та благоустрою і санітарного
стану села"  та проведення
громадських слухань виборчого округу, де знаходиться земельна ділянка.

Частина 1 ст. 20 Земельного кодексу
України вказує, що віднесення  земель до
тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади
та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Судом встановлено, що  цільове призначення спірної земельної ділянки
- для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до  ч.  1,
3  ст. 33
Земельного кодексу України громадяни
України  можуть  мати  на  праві
власності  та орендувати земельні
ділянки для ведення особистого селянського господарства.  Використання земель особистого селянського
господарства здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 Земельного
кодексу України право   власності   на
землю   -   це
право  володіти, користуватися і
розпоряджатися земельними ділянками.

Пункт д) ч. 1 ст. 90 Земельного
кодексу України вказує, що  власники земельних
ділянок мають право споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і
споруди.

Аналогічне положення закріплене ч. 1
ст. 375 Цивільного кодексу України, де вказано, що власник земельної ділянки
має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми,
здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим
особам.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 20 Земельного
кодексу України зміна  цільового  призначення
земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого
самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або
надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти
землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного
призначення. Зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності
громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних
ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку     зміни цільового призначення земель, які
перебувають у власності громадян  або
юридичних осіб, затвердженого  постановою
Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 р. N 502  зміна
цільового призначення земельної ділянки проводиться за поданням заяви
(клопотання) її власника до сільської, селищної, міської ради, якщо земельна
ділянка розташована в межах населеного пункту, або районної держадміністрації,
якщо земельна ділянка розташована за межами населеного пункту.

Пункт 3 вищезазначеного Порядку
встановлює,  що сільська,    селищна,
міська    рада    або
районна держадміністрація розглядає заяву (клопотання) і в разі згоди на
зміну цільового призначення земельної ділянки дає дозвіл на підготовку проекту
її відведення: складання проекту відведення земельної ділянки, якщо зміні
цільового призначення підлягає її частина; перепогодження проекту відведення
земельної ділянки з відповідними органами виконавчої влади, якщо зміні
цільового призначення підлягає вся земельна ділянка.

Відповідно до п. 14 Порядку у  разі
незгоди  власника  земельної
ділянки з рішенням сільської, селищної, міської ради або органу
виконавчої влади про відмову у зміні її цільового призначення спір вирішується
в судовому порядку.

Отже, за змістом вказаних пунктів Порядку
рада  приймає рішення як при позитивному,
так і при негативному вирішенні вищевказаного питання. Вказане узгоджується із
Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Суду не подано доказів прийняття  Вовчинецькою
сільською радою  рішення про  згоду на зміну цільового призначення
земельної ділянки  та надання  дозволу на підготовку проекту її відведення
чи  прийняття рішення з  мотивованою відмовою.  Щодо посилання відповідача на необхідність вивчення
спірного питання  постійною комісією
сільської ради "з питань землеустрою та благоустрою і санітарного стану
села"  та проведення громадських
слухань виборчого округу, де знаходиться земельна ділянка, то слід зазначити,
що воно  є безпідставним, оскільки
зміна  цільового призначення земельної
ділянки  проводиться сільською, селищною,
міською радою, якщо земельна ділянка розташована в межах населеного пункту, або
районної держадміністрації, якщо земельна ділянка розташована за межами
населеного пункту. Крім того, чинне земельне законодавство не вимагає
проведення вищезазначених заходів.

Частина 1 ст. 154 Земельного кодексу
україни встановлює, що органи виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення
власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною
йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами
додаткові обов'язки чи обмеження.

Отже, всупереч вимогам  земельного законодавства відповідачем не
прийнято рішення  по суті розгляду.

Ст. 19 Конституції України вказує, що
правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що  не
передбачено  законодавством.    Органи державної влади та  органи
місцевого  самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти
лише  на  підставі,
в  межах повноважень та у спосіб,
що передбачені Конституцією  та  законами України.

За наведених обставин суд дійшов
висновку про порушення прав позивача, а отже, обгрунтованість позовних вимог.
Позов підлягає задоволенню.

Крім того,  слід зазначити наступне.

Статя 2 Закону України “Про
судоустрій України” встановлює, що суд, здійснюючи правосуддя, на засадах
верховенства права забезпечує захист гарантованих Конституцією України та
законами прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів
юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Відповідно до частини першої ст. 6
Закону України “Про судоустрій України” усім суб'єктам правовідносин
гарантується захист їх прав, свобод і законних інтересів незалежним і
неупередженим судом, утвореним відповідно до закону.

Згідно з п. 5 частини першої ст. 3
Цивільного кодексу України  однією з
основних засад цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та
інтересу.

Частина перша ст. 16 Цивільного
кодексу України  передбачає, що кожна
особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або
майнового  права та інтересу.

Таким чином, звернення особи до суду
за захистом своїх прав, свобод і законних інтересів гарантовано законодавством
України .

При цьому, частиною 3 ст.16
Цивільного кодексу України , передбачається,
що суд при дослідженні і встановленні дійсних обставин справи може
відмовити особі(позивачу) у захисті , не застосовуючи  жоден із перерахованих у вказаній нормі
способів, у випадку зловживання своїми правами.

Відповідачем  не доведено жодної  із визначених ст. 13 Цивільного кодексу
України  форм зловживання правом, яке
вчинено б позивачем.

Натомість, саме недотримання
відповідачем норм Конституції України , Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" та норм земельного законодавства призвело до
порушення прав позивача.

Судові витрати відповідно до вимог
ст. 49 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст.  19, 124 Конституції України, ст. 78, 90,
154   Земельного  кодексу України, ст. 375 Цивільного кодексу
України,    Порядком  зміни цільового призначення земель, які
перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затвердженого Постановою
КМУ від  11.04.02 року № 502,  ст.
49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов
задоволити.

Визнати за приватним підприємцем
ОСОБА_1,АДРЕСА_1( ід. код НОМЕР_1)  право
на складання проекту зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,
1964 га, розташованої по АДРЕСА_1.

Стягнути з відповідача  Вовчинецької сільської ради Івано-Франківської
міської ради, с. Вовчинець Івано-Франківської міської ради на користь позивача
приватного  підприємця ОСОБА_1 ,АДРЕСА_1(
ід. код НОМЕР_1): 85 грн. - витрат по сплаті державного мита та 118 грн. - витрат
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати позивачу після
набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

рішення виготовлено та підписано 10.10.08 року

Виготовлено
в АС "Діловодство суду" Олейняш
Е.М.