ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого

Кравчука
Г.А.,

суддів:

Мачульського
Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційне подання

заступника
Прокурора Автономної Республіки Крим

на
ухвалу

господарського
суду Автономної Республіки Крим від 17.10.2005 р.

у
справі

№
2-22/10113-2005

за
позовом

Прокурора
Красногвардійського району Автономної Республіки Крим в інтересах держави в
особі Октябрської селищної ради

до

фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1

про

звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки

в судовому засіданні взяли участь  представники:

прокуратури:

Громадський
С.О., дов. прокурор відділу ГПУ, посв. № 46 від 10.02.2005 р.

позивача:

- не
з'явились;

відповідача:

- не
з'явились;

В С Т А Н О В И В:

У
червні 2005 р. Прокурор Красногвардійського району Автономної Республіки Крим
звернувся в інтересах держави в особі Октябрської селищної ради (далі -Рада) до
господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою, у якій просив
зобов'язати фізичну особу -підприємця ОСОБА_1 (далі -Підприємець) звільнити
земельну ділянку площею 0,04 га, розташовану по АДРЕСА_1.

Позовні
вимоги Прокурор Красногвардійського району Автономної Республіки Крим
обґрунтовував тим, що Підприємець, в порушення вимог Земельного кодексу
України, самовільно зайняв та використовує земельну ділянку площею 0,04 га,
розташовану по АДРЕСА_1.

Ухвалою
господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.10.2005 р. (суддя Яковлєв
С.В.) позовну заяву Прокурора Красногвардійського району Автономної Республіки
Крим залишено без розгляду на підставі п. 1 частини першої ст. 81
Господарського процесуального кодексу України. Ухвала мотивована тим, що
Прокурором Красногвардійського району Автономної Республіки Крим пред'явлено
позов не в інтересах органа, який уповноважений діяти в інтересах держави, а в
інтересах територіальної громади, що не передбачено законодавством України.

Заступник
Прокурора Автономної Республіки Крим звернувся до Вищого господарського суду
України з касаційним поданням, у якому просив ухвалу господарського суду Автономної
Республіки Крим від 17.10.2005 р. скасувати та передати справу на новий розгляд
до господарського суду Автономної Республіки Крим. Викладені у касаційному
поданні вимоги заступник Прокурора Автономної Республіки Крим обґрунтовував
тим, що оскаржувана ухвала була прийнята з порушенням ст. ст. 6, 13 та 14
Конституції України, ст. ст. 2, 29 та 80 Господарського процесуального кодексу
України, ст. ст. 1 та 26 Закону України "Про місцеве самоврядування",
ст. ст. 4, 5 та 12 Земельного кодексу України.

Ухвалою
Вищого господарського суду України від 12.12.2005 р. вказане касаційне подання
разом зі справою було передано для вирішення до Вищого адміністративного суду
України.

Ухвалою
Вищого адміністративного суду України від 06.07.2007 р. за касаційним поданням
заступника Прокурора Автономної Республіки Крим було відкрито касаційне
провадження.

Ухвалою
Вищого адміністративного суду України від 13.02.2008 р. касаційне провадження
закрито, а касаційне подання разом зі справою було направлено до Вищого
господарського суду України. Ухвала мотивована тим, що винесення у даній справі
ухвали, яка оскаржується, здійснювалось місцевим господарським судом після
набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України за правилами
Господарського процесуального кодексу України, тобто у порядку господарського
судочинства, у зв'язку з чим її касаційний перегляд має здійснюватись також за
правилами Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою
Вищого господарського суду України від 19.05.2008 р. касаційне подання
заступника Прокурора Автономної Республіки Крим було прийнято до провадження та
призначено до розгляду.

Рада
та Підприємець не скористались правом, наданим ст. 1112
Господарського процесуального кодексу України, та відзивів на касаційне подання
заступника Прокурора Автономної Республіки Крим до Вищого господарського суду
України не надіслали, що не перешкоджає касаційному перегляду судового акту,
який оскаржується.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність застосування
господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права
при прийнятті ухвали, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає,
що касаційне подання заступника Прокурора Автономної Республіки Крим підлягає
задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно
до п. 2 ст. 121 Конституції України прокуратура України становить єдину
систему, на яку покладається представництво інтересів громадянина або держави в
суді у випадках, визначених законом.

Згідно
з п. 6 частини другої ст. 20 Закону України "Про прокуратуру" при
виявленні порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї компетенції
мають право звертатись до суду з заявами про захист прав і законних інтересів
громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

Ст.
361 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що
представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у
здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів держави є
наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших
державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних
осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Формами
представництва є, зокрема, звернення до суду з позовами, коли порушуються
інтереси держави та участь у розгляді судами справ. Прокурор самостійно
визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може
здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку,
передбаченому процесуальним законом.

Абзац
третій частини першої та частина третя ст. 2 Господарського процесуального
кодексу України визначають, що господарський суд порушує справи за позовними
заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в
інтересах держави; прокурор, який звертається до господарського суду в
інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає
порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також
вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних
відносинах.

У
рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. у справі № 1-1/99 зазначено,
що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім
з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з
інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному
фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але
й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що
"інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у
кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство,
на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися
порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній
заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних відносинах.

Частина
перша ст. 13 Конституції України встановлює, що земля, її надра, атмосферне
повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території
України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської)
економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені
Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи
місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно
до п. "є" ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст
належить здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної
власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Наведене
вище не було враховано господарським судом першої інстанції при прийнятті
оскаржуваної ухвали.

Згідно
з частиною першою ст. 11110 Господарського процесуального кодексу
України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного
господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення
або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Частина
четверта ст. 11113 Господарського процесуального кодексу України
передбачає, що у випадках скасування касаційною інстанцією ухвал про відмову у
прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про
повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство,
зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення
позову без розгляду або про залишення без розгляду заяви у провадженні у справі
про банкрутство, справа передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи
викладене, ухвала господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.10.2005
р. підлягає скасуванню як така, що прийнята з порушенням норм матеріального та
процесуального права, а справа -передачі на новий розгляд до місцевого
господарського суду.

Керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110,
11111 та 11113 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційне
подання заступника Прокурора Автономної Республіки Крим задовольнити.

Ухвалу
господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.10.2005 р. у справі №
2-22/10113-2005 скасувати.

Справу
передати на новий розгляд до господарського суду Автономної Республіки Крим.

Головуючий
суддя
Г.А. Кравчук

Суддя
Г.М. Мачульський

Суддя
В.І. Шаргало