ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2008 р.

№ 03/2742

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г.,

Разводової С.С.,

Михайлюка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" на постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 18 грудня 2007 року у справі № 03/2742 Господарського суду Черкаської області за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ, до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз", м. Черкаси, про стягнення 9 527 505,84 грн.,

за участю представників сторін:

позивача –ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" –Рак О.В. (дов. № 240/10 від 29.12.2007 р.);

відповідача –ВАТ по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" –Терентьєв О.М. (дов. № 31 від 08.01.2008 р.); Горянін А.О. (дов. № 38 від 03.03.2008 р.);

встановив:

У травні 2006 року позивач –Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" пред’явив у господарському суді позов до відповідача –Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" про стягнення 9 527 505,84 грн.

Вказував, що 9 грудня 2004 року між ним (постачальником) та ВАТ по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" (покупцем) укладено договір на постачання природного газу № 4-06/04-1442 відповідно до умов якого позивач зобов'язався передати відповідачу протягом січня-грудня 2005 року природній газ, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити поставлений природній газ в порядку та строки, передбачені договором.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором в частині оплати за поставлений природній газ, з порушенням установлених строків, позивач просив стягнути з відповідача 8 033 449,68 грн. основного боргу, 506 840,54 грн. пені, 242 738,72 грн. інфляційних, 75 096,69 грн. 3 % річних та судові витрати.

В подальшому позивач уточнив свої вимоги та просив стягнути з відповідача 8 033 449,68 грн. основного боргу, 506 840,54 грн. пені, 1 539 056,16 грн. інфляційних, 423 571,67 грн. 3 % річних та судові витрати.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 18 жовтня 2007 року (суддя Єфіменко В.В.) позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 8 033 449,68 грн. основного боргу, 506 840,54 грн. пені, 242 738,72 грн. інфляційних, 75 096,69 грн. 3 % річних, 25 500 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Судове рішення мотивоване наявністю підстав до стягнення з відповідача заборгованості за отриманий природний газ в сумі 8 033 449,68 грн. основного боргу, 506 840,54 грн. пені, 242 738,72 грн. інфляційних та 75 096,69 грн. 3 % річних на підставі ст.ст. 526, 625 ЦК України та ст. 193 ГК України.

В частині відмови у стягнені з відповідача суми на яку збільшив позивач позовні вимоги, а саме 669 380,21 грн., судове рішення мотивоване тим, що позивачем не оплачено дані вимоги державним митом.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 18 грудня 2007 року (колегія суддів у складі: Мостової Г.І. –головуючого, Писаної Т.О., Фаловської І.М.) рішення в частині відмови про стягнення 1 296 317,44 грн. інфляційних та 348 474,98 грн. 3 % річних та задоволені позовних вимог про стягнення пені у сумі 506 840,54 грн. скасовано. В іншій частині рішення залишено без змін.

Постанова мотивована посиланнями на абз.2 ч.2 п. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" відповідно до якої протягом дії мораторію не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). При цьому суд зазначив, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, як плати за користування коштами, підлягає стягненню.

У касаційній скарзі ВАТ по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз", посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, а саме: ст. 4 ГПК України, постанови НКРЕ від 12 липня 2000 року № 759, –просить скасувати судові рішення у даній справі та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідач також мотивує свої вимоги посиланням на визначений законодавством порядок проведення розрахунків за поставлений природний газ, який передбачає відкриття газозбутовим підприємствам розподільних рахунків в уповноважених банках для обов'язкового зарахування коштів, що надходять за поставлений споживачам природний газ, та розподіл цих коштів за алгоритмом.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого та постанова апеляційного суду не відповідають зазначеним вимогам.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відносини між сторонами у даній справі з постачання природного газу визначені укладеним між ними договором № 4-06/04-1442 від 9 грудня 2004 року.

Відповідно до умов укладеного договору ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" (постачальник) взяв на себе зобов’язання передати ВАТ по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" (покупцю) протягом січня-грудня 2005 року природній газ, з урахуванням можливих обсягів розбалансування газу (відтоків/притоків) в обсязі до 86 733,738 тис.куб.м., а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити поставлений природній газ в порядку та строки, передбачені договором.

Пунктом 3.3. договору сторонами обумовлено, що приймання-передача газу, поставленого постачальником покупцеві у відповідному місяці, оформляється щомісячними актами приймання-передачі газу в яких визначається обсяг фактично переданого газу.

За умовами додаткової угоди № 2 від 25 січня 2005 року до договору, постачальник передає покупцеві в 2005 році газ, з урахуванням можливих обсягів розбалансування (відтоків/притоків) в обсязі до 485 774 куб.м.

Згідно додаткової угоди № 3 від 14 жовтня 2005 року до договору, постачальник передає покупцеві в 2005 році газ, з урахуванням можливих обсягів розбалансування (відтоків/притоків) в обсязі до 503 300,012 куб.м.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу, протягом січня –грудня 2005 року природній газ у об'ємі 523 480,806 куб.м. на загальну суму 60 378 414,23 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі.

Зобов'язання з оплати переданого природного газу виконані відповідачем лише частково в сумі 52 344 964,55 грн., у зв'язку з чим заборгованість відповідача склала 8 033 449,68 грн., на цю суму нараховано 506 840,54 грн. пені, 242 738,72 грн. інфляційних, 75 096,69 грн. 3 % річних,

Приймаючи рішення у даній справі про задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що, позивачем виконано свої зобов'язання належним чином відповідно до умов договору поставивши відповідачу в обумовлений строк природній газ у об'ємі 523 480,806 куб.м., а відповідачем, зобов'язання передбачені п. 5.1 договору, щодо оплати газу шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки не виконано.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення нарахуваних на основну суму заборгованості 506 840,54 грн. пені, 242 738,72 грн. інфляційних та 75 096,69 грн. 3 % річних, місцевий господарський суд виходив з приписів ст. 625 ЦК України, відповідно до яких боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом та пункту 6.2 договору яким передбачено нарахування пені у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у стягнені пені, апеляційний господарський суд послався на те, що згідно абз. 2 ч. 2 п. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дія мораторію, що введений ухвалою Господарського суду Черкаської області від 15 серпня 2003 року у справі № 10/3108 про банкрутство ВАТ по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз", поширюється на нараховану позивачем пеню у розмірі 506 840,54 грн., а сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, як плати за користування коштами, підлягає стягненню.

Проте, погодитися з такими висновками місцевого та апеляційного господарських судів в повній мірі не можна, оскільки суди дійшли них без повного та всебічного з’ясування всіх суттєвих обставин, що мають значення для вирішення справи та можуть вплинути на результати вирішення спору.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Так, під час розгляду справи, судом першої інстанції не було витребувано та досліджено додаткової угоди № 1 від 9 грудня 2004 року до договору на постачання природного газу № 4-06/04-1442, якою внесено зміни до п. 5.1 ст. 5 договору щодо порядку оплати природного газу.

Переглядаючи судове рішення в апеляційному проваджені, апеляційний господарський суд також не надав належної правової оцінки укладеній між сторонами додатковій угоді № 1 від 9 грудня 2004 року та виходив лише з умов укладеного між сторонами договору на постачання природного газу № 4-06/04-1442 від 9 грудня 2004 року та додаткових угод до нього № 2 та 3.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою ВАТ по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" вказує на те, що розрахунок за газ, згідно із положеннями додаткової угоди № 1 здійснюються по алгоритму виданого на виконання постанови Кабінету Міністрів України і Національного банку України від 13 листопада 1998 року № 1785 "Про вдосконалення розрахунків за спожитий природній газ".

Зазначені обставини є суттєвими для справи і можуть вплинути на результат її вирішення, зокрема на обсяги стягнення.

За таких обставин постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа –передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи господарському суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, звернути увагу на доводи та заперечення сторін, всебічно і повно з’ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" задовольнити.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 18 грудня 2007 року та рішення Господарського суду Черкаської області від 18 жовтня 2007 року у справі № 03/2742 скасувати.

Справу № 03/2742 передати на новий розгляд до Господарського суду Черкаської області в іншому складі.

Судді:

Н. Дунаєвська

С. Разводова

М. Михайлюк