ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

12.08.2008                                                                                Справа №14/281

м. Полтава

за позовом Полтавського обласного відділення Фонду України соціального захисту інвалідів, 36000, м. Полтава, вул. Зигіна, 1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Світанок 1", 39705, Полтавська область, Кременчуцький район, с. Вільна Терешківка

про стягнення 15603,52 грн.

Суддя Іваницький О.Т.

Секретар судового засідання Пістряк М.С.

Представники:

від позивача: Фищук В.В., дор. №04-1/1 від 08.01.2008 р.

від відповідача: не з’явився (повідомлений належним чином)

Суть спору: Розглядається позов про стягнення 15603,52 грн., в тому числі: 15255 грн. 82 коп. – адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 347 грн. 70 коп. за не створення 2 робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2007 р.

Ухвалою заступника голови господарського суду Полтавської області Пушка І.І. від 16.07.2008р. склад суду було змінено в зв’язку з відпусткою судді Іваницького О.Т. і справа передана на розгляд судді Тимченку Б.П.

Суддя Тимченко Б.П. прийняв справу до свого провадження і відклав її розгляд на 12.08.2008р.

Ухвалою заступника голови господарського суду Полтавської області Білоусова С.М. від 11.08.2008р. склад суду було змінено в зв’язку з виходом із відпустки судді Іваницького О.Т. і справа повернута йому на розгляд.

Суддя Іваницький О.Т. прийняв справу і розглянув її по суті.

Постанова виноситься в судовому засіданні 12.08.2008р. після виходу суду з нарадчої кімнати.

Відповідач у запереченнях на позов заявлені вимоги не визнав, посилаючись на те, що в 2007р. виконав норматив у повному обсязі, створив робочі місця для працевлаштування інвалідів, про наявність яких повідомляв відповідні органи з працевлаштування, але інваліди на підприємство не направлялися.

Дослідивши і оцінивши матеріали справи та подані докази, заслухавши представника позивача, суд встановив, що Законом України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” зі змінами, внесеними згідно Законів від 06.10.2005 р. №2602-ІУ, від 23.02.2006 р. №3483 –ІV (стаття 19) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю (далі-роботодавці) установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Роботодавці самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою ст.19 вказаного вище Закону, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Згідно наданого відповідачем „Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2007 рік” (форма №10-ПІ), середньо облікова кількість штатних працівників становить 43 ос. Норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів – 2 ос.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою ст.19 вищевказаного Закону, вважається працевлаштування роботодавцем інвалідів, для яких це місце є основним.

Фактично у відповідача в 2007 році інваліди не працювали.

Як свідчать матеріали справи, відповідач на виконання п.14 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інваліда, затвердженого постановою Кабінету Міністрі України від 03.05.1995 р. №314, відповідач інформував про наявність вакантних робочих місць для працевлаштування інвалідів Кременчуцький міський центр зайнятості (лист вих. №1240 від 05.03.2008р.).

Тобто, відповідач вжив передбачених законодавством заходів по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів згідно встановленого нормативу.

Частиною першою ст. 18 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” передбачено, що працевлаштування інвалідів здійснюється органами Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, місцевими радами, громадськими організаціями інвалідів.

Аналіз положень вказаного Закону дає підстави для висновку про те, що обов’язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов’язком підбирати й працевлаштовувати інвалідів нас створені робочі місця. Такий обов’язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в ч.1 ст.18 цього Закону. Це підтверджується і змістом Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інваліда, затвердженого постановою Кабінету Міністрі України від 03.05.1995 р. №314. Зокрема згідно абзацу другого пункту третього Положення завданням Фонду є здійснення контролю за додержанням підприємствами нормативів робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Доказів направлення відповідачеві названими органами інвалідів для працевлаштування, доказів того, що інваліди самі зверталися до відповідача, а відповідач їх не працевлаштував, господарському суду не надано.

З огляду на викладене, відсутності для застосування до відповідача штрафних санкцій.

Суд на підставі вищенаведеного, оцінивши докази, які є в матеріалах справи, після виходу із нарадчої кімнати приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 2,4-12,23,47-52,56,58-59,60,62-63,65, 69-71,79,86-87,94,158-163,167 та п. 6 р. VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

У позові відмовити повністю.

Суддя                                                                      Іваницький О.Т.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.