ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.08 Справа № 7/348/08

Суддя Кутищева Н.С.

Позивач Державне підприємство “Запорізький державний цирк”, м. Запоріжжя

Відповідач Приватне підприємство Продюсерський центр “Локомотив”, м. Запоріжжя

Суддя Кутіщева Н.С.

Представники:

Позивача Радченко А.В., дов. № 28/1 від 02.01.2008р.

Відповідач Труханська Г.А., дов. б/н від 03.01.2008р.

Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача на користь позивача 20880 грн. 96 коп. заборгованості, яка складається з 19500 грн. 00 коп. основного боргу, 1380 грн. 96 коп. суми пені.

Позивач обґрунтував свої вимоги обставинами викладеними в позовній заяві, як на нормативне та документальне обґрунтування позовних вимог посилається ст.ст. 230, 231, ч. 2 ст. 343 ГК України, ст.ст. 509, 526, 530, 549, 692 ЦК України, договір № 21/08 від 15.02.2008р.

Ухвалою суду від 01.09.2008р. було порушено провадження по справі, розгляд призначено в судовому засіданні на 17.09.2008р. В судовому засіданні оголошувалась перерва до 27.10.2008р.

Позивач підтримав заявлені позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач визнав заявлені позовні вимоги, в продовженому судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про надання відстрочки виконання рішення суду, в зв’язку з тяжким фінансовим станом підприємства відповідача.

Клопотання відповідача прийнято судом до розгляду.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобов’язані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об’єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За клопотанням представників сторін судовий процес ведеться без застосування технічних засобів.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

15.02.2008р. між ДП “Запорізький державний цирк” (далі-позивач) та ПП Продюсерський центр “ЛОКОМОВ” (далі-відповідач) був укладений договір № 21/08 на спільне проведення концерту.

Згідно з п. 1.1 договору, сторони домовились про проведення концерту о 19:00г. 15.04.2008р. в приміщення цирку.

На виконання вимог договору позивач здійснив всі необхідні дії щодо проведення концерту, передбачені п. 2.1 договору.

Згідно з п. 3.2 договору, організатор вносить в касу цирку суму в розмірі 20000грн. 00 коп. в т.ч. ПДВ 3333 грн. 33 коп.

Згідно з п. 3.3 договору, остаточний розрахунок з цирком організатор здійснює не пізніше 12:00 год. 16.04.2008р.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, 14.05.2008р. позивачем на адресу відповідача була направлена претензія з вимогою погасити заборгованість за договором у розмірі 22416 грн. 57 коп.

Відповідач взяті на себе зобов’язання належним чином не виконав, оплата відповідачем була проведена частково в сумі 500 грн. 00 коп.

Сума заборгованості, на момент розгляду справи по суті складає 19500 грн. 00коп. Доказів сплати борги відповідач суду не надав.

Згідно ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Згідно ст. 193 ГК України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічну норму містить ст. 526 ЦК України.

Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 19500грн. 00коп., визнана відповідачем, підтверджена матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з п.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання малу бути виконано.

Згідно з п. 4.4 договору, в разі невиконання або несвоєчасного виконання фінансових зобов’язань за цим договором “ організатор” виплачує “цирку” пеню у розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Таким чином сума пені, що пред’явлена до стягнення позивачем за прострочений період складає 1380 грн. 96 коп. та підлягає задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розглянувши клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення, суд не знаходить доводи відповідача обґрунтованими, а обставини, на які він посилається - винятковими (згідно ст. 121 ГПК України) та такими, що ускладнюють виконання рішення у справі, виходячи з наступного:

згідно з п. 2 Роз’яснень президії Вищого господарського суду України від 12.09.1996р. № 02-5/33 “Про деякі питання практики застосування ст. 121 ГПК України”, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу і порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини , які ускладнюють виконання рішення суду, чи роблять неможливим в строк чи встановлений судом спосіб. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати інтереси сторін, їх фінансове положення, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіки держави та інші обставини справи. Важкий фінансовий стан боржника не звільняє його від обов’язку належного виконання зобов’язань перед кредитором, не робить неможливим виконання рішення суду.

З урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши надані відповідачем обґрунтування, а також враховуючи той факт, що заявником не надано належних документальних доказів в підтвердження заявленого клопотання, суд не знаходить об’єктивних обставин, які б підтверджували виключність випадку для надання відстрочки виконання рішення на даний час.

Судові витрати, згідно зі ст.ст. 44, 49 ГПК України, слід покласти на відповідача, так як з його вини спір доведено до судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 230, 231, 232 ГК України, ст. 509, 526, 530, 549, 692 ЦК України, ст. ст. 3, 22, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд:

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємств Продюсерський центр “Локомотив”, 69041, м.Запоріжжя, вул. Трегубова, буд. 21, кв. 7 (р/р 44 в АБ Факторіал-Банк” м. Харків, ІПН 82) на користь Державного підприємства “Запорізький державний цирк”, 69035, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 41 7911 в Орджонікідзевському відділенні Промінвестбанку м. Запоріжжя, МФО 313355, ) 19500 (дев’ятнадцять тисяч п’ятсот) грн. 00 коп. суми основного боргу, 1380 (одна тисяча триста вісімдесят) грн. 96 коп. суми пені, 208 (двісті вісім) грн. 81 коп. державного мита, 118 грн. 00 коп. витрати по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його прийняття.

Суддя Н.С. Кутіщева