ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2008 р.

Справа № 32-17/207-05-7278

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання: Бухтіяровій О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Морозов В.М. (довіреність № 71/1 від 13.02.2008 року)

від відповідачів:

від Малиновської РДА –не з'явився

від ОМР –не з'явився

від третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Одеса-Мотор-Сервіс”

на рішення господарського суду Одеської області від „05” листопада 2007 року

по справі № 32-17/207-05-7278

за позовом Відкритого акціонерного товариства „Одеса-Мотор-Сервіс”, м. Одеса

до:

- Малиновської районної державної адміністрації, м. Одеса;

- Одеської міської ради, м. Одеса

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Комунального підприємства „Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості”, м. Одеса

про визнання права власності

(в судовому засіданні 07.02.2008 року оголошено перерву до 14.02.2008 року)

В С Т А Н О В И В :

28.07.2005 року Відкрите акціонерне товариство „Одеса-Мотор-Сервіс” (далі по тексту –позивач) звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Малиновської районної державної адміністрації (далі по тексту –відповідач 1) про визнання права власності на реконструйовані об'єкти:

- пункт технічного обслуговування АТ „Мотор-Сервіс”, загальною площею 216,1 кв.м., розташований за адресою: м. Одеса, вул. Гастело,1;

- нежиле приміщення кафе-бару, загальною площею 160,2 кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольське шосе,16.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем у відповідності з вимогами чинного законодавства здійснено реконструкцію вказаного виробничого комплексу, отримано на нього відповідні документи та жодні права третіх осіб не порушено.

Рішенням господарського суду Одеської області від 29.08.2005 року по справі № 17/207-05-7278 (суддя Зуєва Л.Є.) позовні вимоги ВАТ „Одеса-Мотор-Сервіс” задоволені. Визнано право власності позивача на реконструйовані пункт технічного обслуговування АТ „Мотор-Сервіс”, загальною площею 216,1 кв.м., розташований за адресою: м. Одеса, вул. Гастело,1 та нежиле приміщення кафе-бару, загальною площею 160,2 кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольське шосе,16.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.07.2007 року рішення господарського суду Одеської області від 29.08.2005 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області в іншому складі суду. Такий висновок суду мотивований тим, що при вирішенні даного спору суд повинен був залучити до участі у справі Одеську міську ради, чиї права і інтереси порушені.

При новому розгляді, місцевим господарським судом залучено до участі у справі Одеську міську раду (далі по тексту –відповідач 2) в якості іншого відповідача.

Рішенням господарського суду Одеської області від 05.11.2007 року по справі № 32-17/207-05-7278 (суддя Грабован Л.І.) в задоволенні позовних вимог ВАТ „Одеса-Мотор-Сервіс” до Малиновської РДА та Одеської МР –відмовлено. Таке рішення суду мотивоване тим, що позивачем доказів порушення відповідачами його прав і охоронюваних законом інтересів суду не надано, як і не надано доказів наявності дозволів та належно затверджених проектів на проведення реконструкції об'єктів, доказів отримання земельної ділянки та доказів про звернення до відповідних органів з проханням видачі правовстановлюючих документів на цей об'єкт.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, ВАТ „Одеса-Мотор-Сервіс” звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд повно та всебічно не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам і виніс незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає обставинам справи і вимогам закону, а також порушив та невірно застосував норми матеріального та процесуального права.

На думку скаржника, місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення неправомірно та безпідставно не прийняв до уваги та відхилив факти того, що при виготовленні технічних паспортів на вищезгадані відокремлені нежитлові приміщення КП „ОМБТІ та РОН” поставило штамп „Самочинне будівництво” з посиланням на відсутність первинних документів на землекористування під об’єктами нерухомості. Але оформити землекористування під цими об'єктами неможливо, так як необхідним документом для цього є технічний паспорт КП „ОМБТІ та РОН”, на якому зазначено останнім „Самовільне будівництво”. При зверненні до Управління архітектури та містобудування ОМР з проханням щодо введення в експлуатацію вказаних об'єктів також отримано відмову в зв'язку із відсутністю документів землекористування.

Крім того, за твердженням скаржника, він не був повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, чим місцевий господарський суд порушив норми процесуального права, а головне –передбачені статтею 22 Господарського процесуального кодексу України процесуальні права відповідача. Так, позивачем отримано ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 15.11.2007 року, а оскаржуване рішення винесено 05.11.2007 року, тобто без його участі.

24.01.2008 року за ініціативою суду апеляційної інстанції залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів –Комунальне підприємство „Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості” (далі по тексту –третя особа).

Відповідачі та третя особа відзиви на апеляційну скаргу до суду не надали, але в судових засіданнях їх представники просили залишити апеляційну скаргу ВАТ „Одеса-Мотор-Сервіс” без задоволення, а рішення місцевого господарського суду –без змін, вважаючи його правомірним, обґрунтованим, відповідаючим вимогам діючого законодавства та матеріалам справи.

14.02.2008 року представники відповідачів та третьої особи в судове засідання не з'явилися без поважних причин, клопотання про відкладення розгляду скарги не заявляли, про причини неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, про що свідчить відповідне повідомлення про оголошення перерви саме до 14.02.2008 року о 16:30, підписане представниками сторін, а тому судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу без їх участі.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу, заслухавши у судових засіданнях пояснення представників сторін та третьої особи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Наказом Фонду державного майна України від 30.09.1994 року № 606 до Статутного фонду ВАТ „Одеса-Мотор-Сервіс” передано нерухоме майно, в тому числі і будову ПТО „Гастелло”, загальною площею 228 кв.м., розташовану за адресою: вул. Гастелло,1 у м. Одесі та приміщення магазину запасних частин з приміщенням ремонтних автомайстернь, загальною площею 160 кв.м., розташованих за адресою: м. Одеса, Тираспольське шосе,16.

Розпорядженням Іллічівської райадміністрації № 32 від 05.11.1996 року ВАТ „Одеса-Мотор-Сервіс” зареєстровано, про що ВК ОМР видало позивачу свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи та за період з 1996 року по 2007 рік підприємство не реорганізовувалось та не змінювало форму господарювання (т.1 а.с.9, т.2 а.с.31).

15.01.1998 року на підставі розпорядження Іллічівської райадміністрації № 3 від 14.01.1998 року ВАТ „Одеса-Мотор-Сервіс” видано свідоцтво про право власності № 6 на об'єкт –виробничий комплекс із сімнадцяти будинків на праві колективної власності, який розташований за адресою: м. Одеса, Тираспольське шосе,16 (т.1 а.с.10).

Під час володіння та користування вказаним виробничим комплексом, ВАТ „Одеса-Мотор-Сервіс” реконструйовано в ньому:

- пункт технічного обслуговування загальною площею 216,1 кв.м., який складається з двох боксів, двох коридорів, двох кладових, складу, роздягальні, підсобного приміщення та туалету, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Гастелло,1;

- кафе-бар загальною площею 160,2 кв.м., який складається з торговельного залу, кухні, п’яти складів, умивальнику, двох туалетів, гральної зали, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольське шосе,16.

12.05.2003 року Одеським міським бюро технічної інвентаризації складений технічний паспорт на нежитлове приміщення –кафе-бар площею 160,2 кв.м. у житловому будинку № 16 по вул. Тираспольське шосе, в якому вказано, що серію проекту будинку не встановлено та відомості щодо введення будинку в експлуатацію відсутні (т.1 а.с.11-14, т.2 а.с.54).

Згідно висновку Одеської обласної санітарно-епідеміологічної станції № 3-2/041 від 12.03.2004 року, наданого позивачу, підприємство відповідає вимогам санітарних норм і правил, готове для роботи. Висновок наданий для пред’явлення в територіальне управління Держнаглядохоронпраці для видачі дозволу на початок роботи підприємства (т.1 а.с.7-8).

У центрі інженерних вишукувань Академії інженерних наук України позивачем було отримано висновок про технічний стан будівельних конструкцій пункту технічного обслуговування, а саме кафе-бар, що складається з торговельного залу, кухні, п'яти складів, умивальника , двох туалетів, ігрового залу, загальною площею 160,2 кв.м., розташований за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольське шосе,16. Отже, в цілому, даний висновок свідчить про те, що технічний стан будівельних конструкцій задовільний (т.1 а.с.15-26, 45-55).

14.04.2005 року ВАТ „Одеса-Мотор-Сервіс” звернулося до Малиновської РДА з листом № 113/11, в якому просило узаконити та видати правовстановлюючі документи на реконструйовані приміщення, розташовані в м. Одесі по вул. Тираспольське шосе,16 та по вул. Гостелло,1 (т.1 а.с.66).

Між тим, таке клопотання позивача залишено без задоволення.

Судова колегія погоджується з висновки місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог ВАТ „Одеса-Мотор-Сервіс”, оскільки вони є безпідставними та необґрунтованими, але вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга –частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 104 Господарського процесуального кодексу України, порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

Як вбачається із матеріалів справи, 15.10.2007 року місцевим господарським судом винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 15.11.2007 року об 11:00 год. (т.1 а.с.123), яку отримано позивачем 01.11.2007 року, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням (т.1 а.с.125). А 29.10.2007 року місцевим господарським судом винесено ухвалу про виправлення описки в ухвалі суду від 15.11.2007 року, а саме замінено дату відкладення справи з 15.10.2007 року на 05.10.2007 року (т.2 а.с.1), коли і було винесено оскаржуване рішення за відсутності представника позивача. Між тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази отримання позивачем ухвали від 29.10.2007 року про зміну дати слухання справи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з твердженнями скаржника в частині порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, а саме не повідомлення належним чином ВАТ „Одеса-Мотор-Сервіс” про час та місце слухання справи, що є безумовною підставою, згідно з п.2 ч.3 ст.104 ГПК України, для скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції, не зв’язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі (ч.2 ст.99 та ч.2 ст.101 ГПК України).

ВАТ „Одеса-Мотор-Сервіс”, звернувшись до суду з позовною заявою просить визнати за ним право власності на реконструйовані пункт технічного обслуговування АТ „Мотор-Сервіс”, загальною площею 216,1 кв.м., розташований за адресою: м. Одеса, вул. Гастело,1 та нежиле приміщення кафе-бару, загальною площею 160,2 кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольське шосе,16, обґрунтовуючи такі вимоги тим, що реконструкцію вказаного виробничого комплексу здійснено у відповідності з вимогами чинного законодавства, отримано на нього відповідні документи, жодні права третіх осіб не порушено, але у визнанні права власності на вказаний об'єкт йому відмовлено.

Так, за змістом статей 15 та 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтями ж 1 та 2 ГПК України прямо вказано на можливість звернення до господарського суду за захистом „своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів”. Вимога про визнання права, на відміну від більшості інших вимог, може бути пред’явлена на захист не тільки порушених, а і таких суб’єктивних прав, що не визнаються чи заперечуються.

У відповідності з пунктом 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За положеннями п.п.1, 2,3 ст.48 Закону України „Про власність” Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється судом або третейським судом.

Згідно із ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як встановлено матеріалами справи, ВАТ „Одеса-Мотор-Сервіс” у відповідності до вимог чинного законодавства здійснило реконструкцію окремих частин виробничого комплексу, що належить йому на праві колективної власності, в зв'язку з чим неодноразово зверталося до Малиновської РДА та КП „ОМБТІ та РОН” з вимогами оформити належним чином та визнати за ним право власності на ці реконструйовані об'єкти виробничого комплексу. При цьому, позивачем отримано на цей об'єкт відповідні документи та висновки певних організацій і установ.

Між тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про факт перешкоджання ким-небудь (чи Малиновською РДА, чи Одеською МР, чи КП „ОМБТІ та РОН”) в користуванні позивачем належним йому на праві колективної власності майном –виробничим комплексом, а саме реконструйованим пунктом технічного обслуговування АТ „Мотор-Сервіс”, загальною площею 216,1 кв.м., розташованим за адресою: м. Одеса, вул. Гастело,1 та нежитловим приміщенням кафе-бару, загальною площею 160,2 кв.м., розташованим за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольське шосе,16, із чого випливає, що вимоги позивача суперечать ст.392 ЦК України, згідно з якою власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ВАТ „Одеса-Мотор-Сервіс” є безпідставними та необґрунтованими, оскільки ні Малиновською РДА, ні Одеською МР, ні КП „ОМБТІ та РОН” право власності на вказаний вище об'єкт позивача не порушено та не оскаржено, а тому і місцевий господарський суд правомірно відмовив в задоволенні такого позову.

ВАТ „Одеса-Мотор-Сервіс” ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів до суду апеляційної інстанції не надало, а тому зазначені вище факти під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції нічим спростовані не були, а відповідно, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу і не були доведені ті обставини, на які скаржник посилався як на підстави своїх вимог, доводів і заперечень.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 05.11.2007 року по справі № 32-17/207-05-7278 підлягає скасуванню, а апеляційна скарга ВАТ „Одеса-Мотор-Сервіс” –частковому задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України, витрати по сплаті державного мита за розгляд позовної заяви, апеляційної скарги та витрати на ІТЗ судового процесу покладаються на позивача, оскільки апеляційна скарга задоволена лише з підстав порушення місцевим господарським судом норм процесуального права.

Керуючись статтями 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1.Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Одеса-Мотор-Сервіс” задовольнити частково.

2.Рішення господарського суду Одеської області від 05.11.2007 року по справі № 32-17/207-05-7278 скасувати.

3. В позові Відкритому акціонерному товариству „Одеса-Мотор-Сервіс” відмовити.

4.Видачу наказів за постановою доручити господарському суду Одеської області.

5.Повернути Відкритому акціонерному товариству „Одеса-Мотор-Сервіс” (65085, м. Одеса, вул. Тираспольське шосе,16, ідентифікаційний код 193497000) надлишково сплачене державне мито за розгляд апеляційної скарги в сумі 42,50 грн., про що видати відповідну довідку.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                      С.І. Колоколов

Суддя                     Г.П. Разюк

Суддя                      М.С. Петров