ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 9/156

26.08.08

За позовом Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз»

До Державного підприємства Український науково - дослідний інститут нафтопереробної промисловості «МАСМА»

Про            стягнення 31008,00 грн.

Суддя Жирнов С.М.

Представники:

Від позивача: Шостак Є.А. –довіреність № 11/98 від 07.11.2006 р.

Від відповідача: Завадський С.М. –довіреність № 4/17-427 від 21.03.2008 р.

Обставини справи:

Позов заявлений про стягнення з відповідача 31008,00 грн. неустойки за період з 01.03.2008 р. по 01.07.2008 р. (122 дні) відповідно до Договору № 1142-54707/10 від 28.08.2007 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2008 р. порушено провадження у справі № 9/156 та призначено її розгляд на 26.08.2008 р.

26.08.2008 р. позивачем подано до суду Заяву про збільшення позовних вимог № 11-2910 від 21.08.2008 р., відповідно до якої позивач уточнив період стягнення неустойки (з 01.02.2008 р. по 28.07.2008 р., т.т. за 177 днів) та визначив нову ціну позову в сумі 45495,34 грн.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з урахуванням вищезазначеної Заяви № 11-2910 від 21.08.2008 р.

Відповідач в судовому засіданні подав Заперечення № 4/4 –1247 від 26.08.2008 р., відповідно до якого заперечував проти стягуваної суми з огляду на початок прострочення виконання зобов»язання по спірному договору, як на його думку, з 01.05.2008 р.

Відповідачем в судовому засіданні долучено до матеріалів справи Претензію позивача «Про виконання договірних зобов»язань та про сплату штрафних санкцій»№ 07/1-969 від 21.03.2008 р.

Відповідач в процесі розгляду справи по суті заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи з метою з»ясування останнім причин невиконання ним передбачених Договором № 1142-54707/10 від 28.08.2007 р. робіт.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засідання 26.08.2008 року прийнято до розгляду Заяву про збільшення позовних вимог № 11-2910 від 21.08.2008 р. (надалі –«Заява»), подану позивачем 26.08.2008 р. через канцелярію Господарського міста Києва.

З огляду на вищезазначену Заяву позивач збільшив розмір позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача 45495,34 грн. неустойки за період з 01.02.2008 р. по 28.07.2008 р. (за 177 днів) відповідно до Договору № 1142-54707/10 від 28.08.2007 р.

Частина 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту –ГПК України) визначає права, які належать лише позивачу. Так, відповідно до зазначеної норми права, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог.

Враховуючи те, що судом не встановлено, що вищезазначені дії позивача суперечать законодавству або порушують права та охоронювані законом інтереси інших осіб, суд задовольнив Заяву позивача про збільшення позовних вимог № 11-2910 від 21.08.2008 р., з огляду на що дійсна ціна позову складає 45495,34 грн.

При цьому, позивач та у відповідності до абз. 7 п. 26 розділу V Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита (затв. Наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993 р. № 15) доплатив недобір державного мита, виходячи із збільшеної суми позову (45495,34 грн. –31008,00 грн. = 14487,34 грн.), що підтверджується платіжним дорученням № 7740 від 20.08.2008 р. на суму 144,87 грн. (знаходиться в матеріалах справи).

В процесі розгляду справи по суті відповідачем заявлене усне клопотання про відкладення розгляду справи з метою з»ясування останнім причин невиконання ним передбачених Договором № 1142-54707/10 від 28.08.2007 р. робіт (надалі за текстом –«Клопотання»).

Враховуючи той факт, що з»ясування самим відповідачем причин невиконання ним передбачених Договором № 1142-54707/10 від 28.08.2007 р. робіт не має відношення до предмету спору (стягнення неустойки за прострочення виконання зобов»язання) і коло цих питань повинно бути відомо відповідачу заздалегідь (т.т. є виключно внутрішнім питанням останнього) а також те, що відповідач мав достатньо часу для здійснення вищевказаного з»ясування з 31.01.2008 р. (кінцевий термін виконання зобов»язання за спірним договором), суд розцінює Клопотання відповідача як свідоме та безпідставне ухилення від розгляду справи, пошук шляхів для штучного затягування судового процесу. А тому таке Клопотання відхиляється.

28.08.2008 р. між позивачем –Державним акціонерним товариством «Чорноморнафтогаз», визначеним як Замовник, та відповідачем - Державним підприємством Український науково - дослідний інститут нафтопереробної промисловості «МАСМА», визначеним як Підрядник, було укладено Договір № 1142-54707/10 (надалі за текстом «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору Підрядник зобов»язується виконати роботу за завданням Замовника: розробка техніко –економічного обґрунтування (ТЕО) на будівництво заводу по переробці газового конденсату (надалі за текстом –«Робота»), а Замовник зобов»язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що вартість робіт, вказаних у п. 1.1 Договору, згідно приблизного кошторису (Додаток № 3) складає 387600,00 грн..

Згідно п. 2.3 Договору встановлено, що Замовник на протязі 10 днів після підписання Договору перераховує Підряднику аванс у розмірі 100% вартості робіт, зазначеної у п. 2.1 Договору.

У пункті 3.1 Договору сторони визначили термін виконання Робіт: вересень 2007 р. –січень 2008 р.

Відповідно до п. 3.4. Договору сторони передбачили, що Підрядник виконує роботи поетапно у відповідності з календарним планом (Додаток № 2), а саме до 31.01.2008 р. По завершенню Робіт в цілому Підрядник надає Замовнику акт сдачі приймання робіт і ТЕО на будівництво заводу по переробці газового конденсату (п. 3.5 Договору).

Підрядник зобов»язаний приступити до Роботи у відповідності до календарного плану в семиденний строк після підписання Договору (п. 4.3.1).

Відповідно до п. 5.4 Договору, за несвоєчасно виконання договірних зобов»язань Підрядник сплачує Замовнику неустойку у розмірі 0,5% від суми Договору за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

У позовній заяві позивач зазначив, що у відповідності до п. 2.1 Договору ним 28.08.2007 р. була авансовано сплачена відповідачу сума у розмірі 387600,00 грн., т.т. 100% вартості Робіт за Договором.

На твердження позивача, відповідачем у передбачений Договором строк не виконані його договірні зобов»язання щодо надання позивачу акту сдачі приймання робіт і ТЕО на будівництво заводу по переробці газового конденсату.

А тому позивач вважає, що за період з 01.02.2008 р. по 28.07.2008 р. (згідно Заяви про збільшення позовних вимог) відповідач повинен сплатити позивачу неустойку в сумі 45495,34 грн. (п. 5.4 Договору).

Згідно ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Між сторонами по справі укладено договір підряду, а, отже, саме він та відповідні положення статей глави 61 Цивільного кодексу України (далі по тексту –ЦК України) визначають права та обов»язки сторін, зокрема зі здійснення передбачених ним підрядних робіт та їх оплати.

Частиною 1 ст. 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов»язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовнику (ч. 2 ст. 837 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України, ч.7 ст. 193 ГК України, договір є підставою для виникнення зобов’язання, які повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк, відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що позивачем на виконання п. 2.1 Договору 28.08.2007 р. була авансовано сплачена відповідачу сума у розмірі 387600,00 грн., т.т. 100% вартості робіт за Договором. Наведене підтверджується платіжним дорученням № 890 від 28.08.2007 р., оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Відповідач у передбачений п. п. 3.1, 3.4 Договором строк (до 31.01.2008 р.) не виконані договірні зобов»язання щодо надання позивачу акту сдачі приймання робіт і ТЕО на будівництво заводу по переробці газового конденсату, а тому з 01.02.2008 р. почалося прострочення зобов»язання за Договором з боку відповідача.

Відповідно до п. 5.4 Договору, за несвоєчасно виконання договірних зобов»язань Підрядник сплачує Замовнику неустойку у розмірі 0,5% від суми Договору за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Приписами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання.

При цьому ст. 549 ЦК України поряд із визначенням неустойки закріплює дефініції понять «штраф»та «пеня». Аналіз положень цієї статті дає підстави для висновку, що «неустойка»є родовим, а «штраф»і «пеня»- видовими щодо неї поняттями.

Для пені, як різновиду неустойки, характерним є те, що вона обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення зобов’язання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відтак, судом встановлено, що позивачем визначена до стягнення неустойка у вигляді пені у розмірі 45495,34 грн. та за період з 01.02.2008 р. по 28.07.2008 р. (179 днів), уточнений позивачем в Заяві про збільшення позовних вимог № 11-2910 від 21.08.2008 р.

За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача неустойки визнаються судом як стягнення пені у вищезазначеній сумі та за вказаний період і є обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню.

Подані відповідачем в судовому засіданні Заперечення № 4/4-1247 від 26.08.2008 р. щодо початку терміну прострочення зобов»язання за Договором з 01.05.2008 р. по причині погодження сторонами перенесення кінцевого строку виконання спірних робіт на 30.04.2008 р., про що йдеться у Протоколі спільної наради від 31.01.2008 р., не визнаються судом з огляду на наступне:

-          відповідно до п. 6.1 Договору, останній може бути розірваний за рішенням суду (п. 6.1.1 Договору) або за згодою сторін (п. 6.1.2);

-          приписами ст. 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту;

-          згідно п. 8.5 Договору, додатками до нього зазначені технічне завдання, календарний план, приблизний кошторис (додатки № 1-3);

-          інші додатки до спірного Договору, окрім вищезазначених, зокрема, і щодо перенесення кінцевого строку виконання спірних робіт на 30.04.2008 р., сторонами не укладалися та в матеріалах справи відсутні;

-          з огляду на вищезазначене, Протокол спільної наради від 31.01.2008 р. не може бути визнаний у якості доказу зміни спірного договору та в частині перенесення кінцевого строку виконання Робіт на 30.04.2008 р.

-          крім того, подана відповідачем в судовому засіданні Претензія позивача «Про виконання договірних зобов»язань та про сплату штрафних санкцій»№ 07/1-969 від 21.03.2008 р. свідчить, що вже станом на дату її складання позивач обліковує за відповідачем неустойку за період після 31.01.2008 р. та за 50 днів прострочення виконання спірного зобов»язання за Договором, т.т. термін виконання Робіт у визначеному законом порядку змінено не було.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України відносяться на відповідача.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 549, 599, 611, 629, 837 Цивільного кодексу України, ст. 193, 216, 230 Господарського кодексу України, ст. ст. 33, 34, 44, 45, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства Український науково - дослідний інститут нафтопереробної промисловості «МАСМА»(03680, м. Київ, пр-т Академіка Палладіна, 46; ідентифікаційний код 00149943; р/р № 0758 у філії «Ленінградське відділення»ПІБ м. Києва, МФО 322108), а у випадку відсутності коштів з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення господарського суду, на користь Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз»(95000, м. Сімферополь, пр. Кірова / пр. Совнаркомовський, 52/1; ідентифікаційний код 00153117; р/р 0204, Кримське ЦВ Промінвестбанку, МФО 324430) 45495 (сорок п»ять тисяч чотириста дев»яносто п»ять) грн. 34 коп. пені, 454 (чотириста п»ятдесят чотири) грн. 95 коп. держмита, 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя

С.М. Жирнов

Дата підписання рішення - 01.09.2008 р.