ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2008 р.

№ 19/160 (30/332)-07

господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя : Ходаківська І.П.,

суддів: Данилова Т.Б., Кравчук Г.А.

розглянувши матеріали касаційної скарги

закритого акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа"

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.12.2007р.

у справі

господарського суду

№19/160(30/332)-07

Дніпропетровської області

за позовом

закритого акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа"

до

третя особа

державного підприємства "Придніпровська залізниця"

товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Меркс"

про

за участю представників сторін:

позивача -

відповідача -

третьої особи -

стягнення 11 233,88грн.

Баранова Д.А. дов. № 1-2008 від 02.01.2008

Жигало О.С. дов. № 6-2008 від 02.01.2008

Селяков О.В. дов. № 62 від 01.01.2008

не з’явився

Розпорядженням №02-12.2/71 від 12.03.2008р. у зв'язку з відпусткою судді Першикова Є.В. змінено склад колегії суддів у справі №19/160(30/332)-07 призначеної до розгляду у складі - головуючий суддя –Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Ходаківська І.П., утворено колегію суддів в наступному складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді Данилова Т.Б., Кравчук Г.А.

В С Т А Н О В И В:

У липні 2007 року закрите акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до державного підприємства "Придніпровська залізниця" про стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 11 233,88грн. та судових витрат.

Позовні вимоги були обґрунтовані укладеним між ТОВ Фірма "Меркс" та ЗАТ "Страхова компанія "Княжа" договором страхування, згідно з яким позивач сплатив на користь ТОВ Фірма "Меркс" страхове відшкодування. Позовні вимоги до залізниці позивач обґрунтував посиланням на укладений ТОВ Фірма "Меркс" із Одеською залізницею договір на організацію перевезень вантажів, та пункти 110, 131, 133 Статуту залізниць України.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2007 до участі у справі залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Меркс".

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2007р. (суддя Петренко І.В.) в задоволенні позовних вимог відмовлено, посилаючись на те, що позивачем пропущений шестимісячний строк позовної давності звернення до залізниці з позовом, а також відповідно до умов договору страхування вантажу №09/01-3-06/23 від 25.07.2006р., укладеного між позивачем та вантажовідправником - товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Меркс", вантаж був застрахований від страхового ризику втрати, а в даному випадку втрати вантажу не було, мала місце лише недостача вантажу.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду першої інстанції, закрите акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що при прийняті рішення господарським судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.12.2007р. (судді Джихур О.В., Лисенко О.М., Виноградник О.М.) рішення суду першої інстанції скасовано, в задоволенні позовних вимог відмовлено, посилаючись на те, що позивачем –ЗАТ "Українська страхова компанія "Княжа" не надані докази передачі йому вантажовідправником –ТОВ Фірма "Меркс" права пред'явлення позову до залізниці про стягнення вартості недостачі вантажу, що передбачено пунктом 133 Статуту залізниць України, тому позивач не мав права звертатися від свого імені з таким позовом до залізниці.

Не погоджуючись з рішенням господарських судів, закрите акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить частково скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.12.2007р. та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що при прийняті постанови апеляційним господарським судом порушено норми матеріального та процесуального права.

В касаційній скарзі заявник посилається на ст.27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, які передбачають перехід до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток, що на думку заявника дає йому право заявляти вимоги від свого імені до перевізника.

Обов’язок залізниці сплатити страховій компанії суму сплаченого страхового відшкодування позивач вважає таким, що передбачений пунктами 133, 131, 110 Статуту залізниць України.

Заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що між ЗАТ "Українська страхова компанія "Княжа" та ТОВ "Фірма Меркс" укладено генеральний договір страхування вантажів від 20.07.2006р. №09/01-23, відповідно до пункту 1.1 якого предметом Договору є встановлення основних умов здійснення страховиком страхування вантажів страхувальника, згідно Правил № 09/01 "Добровільного страхування вантажів" в редакції від 01.09.1997р. По кожному окремому конкретному перевезенню страховик приймає на страхування вантажі, що перевозяться, від втрат або ушкодження всього чи частини застрахованого вантажу, на умовах і від ризиків, зазначених в конкретному договорі страхування вантажу та відповідній заяві-анкеті страхувальника.

У відповідності з генеральним договором № 09/01 страхування вантажів між Черкаською філією Української страхової компанії "Княжа" та товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Меркс" укладений договір страхування вантажу від 25.07.2006р. № 09/01-3-06/23.

Страховий захист діє з пункту - станція Черкаси Одеської залізниці по пункту - станція Промислова Придніпровської залізниці, відкрите акціонерне товариство "Міттал Стіл Кривий Ріг"; маршрут перевезення: станція -Черкаси Одеської залізниці -станція Кривий Ріг Придніпровської залізниці; вага вантажу - 52 600кг, загальна вартість вантажу та страхова сума -55 756,00грн.

ТОВ "Фірма Меркс" відвантажило на адресу ВАТ "Міттал Стіл Кривий Ріг" по залізничній накладній №41074535 брухт чорних металів вид №500/322 вагою нетто 52 600кг (брутто 75300кг, тара з брусу 22700кг).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що видача вантажу вантажоодержувачу - відкритому акціонерному товариству "Міттал Стіл Кривий Ріг" здійснювалась залізницею відповідно до пункту 52 Статуту залізниць України з перевіркою маси вантажу, при цьому виявлена недостача, про що складено комерційний акт БН№713302/110 від 29.07.2006р.

Відповідно до ч.5 статті 307 Господарського кодексу України, яка трансформується із статтею 908 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб’єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу, одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Згідно із ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Ст. 314 Господарського кодексу, ст. 924 Цивільного кодексу України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачу, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажів у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося не з його вини.

Відповідно до п.2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457 Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Пунктом 6 Статуту встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача.

Відповідно до частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із пунктом 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складаються станціями залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, в тому числі, невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до пункту 130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів мають: б) у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу: одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

При цьому накладна, та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

Відповідно до пункту 133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред’явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується передавальним надписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Вантажоодержувач (відкрите акціонерне товариство "Міттал Стіл Кривий Ріг") вчинив на залізничній накладній №41074535 передавальний напис на право пред'явлення позову вантажовідправнику - товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма Меркс" (третій особі по справі).

Страховим актом № 962/06 від 09.10.2006р. недостача вантажу по накладній № 41074535 визнана "страховим випадком", і визначений розмір суми відшкодування -11 233,88грн., виходячи із страхової суми по договору страхування за вирахуванням франшизи 2%.

Платіжним дорученням від 31.10.2006р. №985 ЗАТ "Українська страхова компанія "Княжа" перерахувала товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма Меркс" страхове відшкодування у сумі 11 233,88грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вантажоодержувач - відкрите акціонерне товариство "Міттал Стіл Кривий Ріг" та товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Меркс", якій передано право звертатися з позовами до залізниці по накладній №41074535, до суду з позовом до залізниці призначення про стягнення вартості недостачі не зверталися.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що звертаючись до суду з позовом, ЗАТ "Українська страхова компанія "Княжа", не надало доказів (належним чином оформленої довіреності одержувача або відправника) передачі їй права подання позовів до залізниці, яке в свою чергу передано від ВАТ"Міттал Стіл Кривий Ріг" до товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Меркс".

Тому суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що позивачем не надані докази передачі йому права пред'явлення позову до залізниці про стягнення збитків від недостачі вантажу, що передбачено пунктом 133 Статуту залізниць України, і позивач не мав права звертатися з таким позовом до залізниці, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Доводи заявника касаційної скарги - ЗАТ "Українська страхова компанія "Княжа" про те, що страхова компанія має право звертатись з позовом до залізниці без довіреності вантажовідправника або вантажоодержувача, обґрунтовано відхилені апеляційним судом.

За загальною нормою права відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Однак, частина 2 статті 9 Цивільного кодексу України передбачає, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Такі особливості встановлені в Господарському кодексі, Цивільному кодексі України, спеціальних нормах ст.22, 23 Закону "Про залізничний транспорт", Статуті залізниць України щодо перевезень та відповідальності перевізника, які, зокрема, передбачають заявлення позову за незбережені перевезення до залізниці призначення, скорочений шестимісячний строк позовної давності, який починається з наступного дня складання комерційного акту, необхідність надання до позову оригіналів накладної та комерційного акту як правовстановлюючих документів, розрахунку суми відшкодування залізницею за недостачу вантажу виходячи із вартості вантажу вантажовідправника з урахуванням норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси нетто ( а не суми страхового відшкодування з урахуванням франшизи) та деякі інші.

До особливостей регулювання майнових відносин з перевезення вантажів залізничним транспортом відноситься і законодавча заборона передачі іншим організаціям права на пред’явлення претензій та позовів до залізниці, за винятком випадків, встановлених пунктом 133 Статуту залізниць України, який правильно застосував Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Таким чином, страхова компанія чи будь-яка інша юридична особа, яка одержить довіреність від вантажовідправника або вантажоодержувача, не позбавлена права заявити від імені вантажовідправника або вантажоодержувача позовні вимоги до залізниці про стягнення вартості втрати, недостачі чи пошкодження вантажу з дотриманням строків та порядку заявлення таких вимог.

Обґрунтовуючи позовні вимоги та касаційну скаргу, ЗАТ "Українська страхова компанія "Княжа" вибірково посилається на норми Статуту залізниць України, не враховуючи при цьому необхідності дотримання Статуту залізниць, Правил перевезень вантажів та інших нормативно-правових актів в цілому.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, а доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів.

За таких обставин та враховуючи, що апеляційним господарським судом досліджені всі наявні у справі матеріали, їм дана належна правова оцінка, судова колегія не вбачає підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу закритого акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.12.2007р. по справі №19/160(30/332)-07 залишити без змін.

Головуючий суддя І. Ходаківська

Судді Т. Данилова

Г. Кравчук