ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
січня 2008 р.

Справа
№ К-9/416

Господарський
суд Івано-Франківської області у складі
суду: судді Фанди Оксани Михайлівни при секретарі судового засідання
Олейняш Еліні Михайлівні розглянувши у відкритому судовому засіданні  справу

за
позовом  ОСОБА_1,  АДРЕСА_1

до
відповідача  ТзОВ "Завод
"Техмаш",  вул. Промислова,
Б-5, м. Калуш,  Івано-Франківська
область,77300

про
зобов"язання надати інформацію

За
участю представників сторін:

Від
позивача:  ОСОБА_1, ( паспорт НОМЕР_1)

Від
відповідача:  Квасній Василь Миколайович,
( довіреність № 804  від 26.12.07 року)

встановив:
заявлено вимогу про зобов"язання ТзОВ "Завод "Техмаш"
надати ОСОБА_1 інформацію,  викладену в
інформаційному запиті від 09.10.07 року, а саме
надати для ознайомлення:

-
книгу протоколів загальних зборів учасників ТзОВ "Завод
"Техмаш"  та видати при
необхідності засвідчені витяги з книги протоколів;

-
статут ТзОВ "Завод " Техмаш" з усіма змінами станом на 09.10.07
року.

В обгрунтування позовних вимог  позивач зазначає  , що є учасником товариства відповідно до
договору дарування часток в Статутному фонді ТзОВ "Завод
"Техмаш" від 06.10.2007 р., що був укладений між учасником Товариства
ОСОБА_2 та позивачем.

Пунктом
2.2 цього договору передбачено: "Обдарований вважається повноправним
учасником Підприємства з моменту укладення даного Договору".

Позивач вказує на свої права учасника
товариства які встановлені ст.10  Закону
України "Про господарські товариства" та ст. 88 ГК України.

Відповідач позовні вимоги заперечив
обгрунтовуючи наступним. Законом України від 27.04.2007 р. № 997-У, який
вступив в дію з моменту його публікації - з 17.08.2007 р. (опублікований у
"Відомостях Верховної Ради України", 2007, "33, ст.40)
внесено  зміни в законодавство, що
регулює діяльність господарських товариств і, зокрема, в статтю 53 Закону
"Про господарські товариства". Нова редакція цієї статті вже не
містить норми щодо переходу до третьої особи прав та обов'язків, що належали
учаснику, який відступив свою частку в товаристві з обмеженою відповідальністю.
Тобто,  тепер закон вже не передбачає, що
при переході частки в майні товариства до третьої особи до неї одночасно
переходять права учасника.

Відповідач вказує, що договір
дарування був укладений 6 жовтня 2007 року, тобто після вступу в силу вказаних
змін в статтю 53, то пункт 2.2 договору суперечить цій статті Закону "Про
господарські товариства"..

В Роз'ясненні № 02-5/111 від
13.03.1999 р.( з наступними змінами) Вищий арбітражний суд України вказав
(п.2): "якщо вирішуючи господарський спір господарський суд встановить, що
зміст договору суперечить чинному законодавству, він, керуючись частиною першою
статті 83 Господарського процесуального кодексу України, повинен за власною
ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині".

Представник відповідача в судовому
засіданні зазначив , що аналіз чинних правових норм, що регулюють діяльність
господарських товариств, дає підстави стверджувати, що учасник товариства має
два види прав: майнові права (право на частку в статутному капіталі) та
немайнові права (право на участь в товаристві).

Вилучення законодавцем із ст. 53
вищевказаного  закону норми щодо
одночасного переходу до третьої особи прав та обов'язків учасника товариства
при відчуженні ним своє частки означає, що тепер при відчуженні частки
відбувається лише перехід майнового права.

Що ж
до набуття такою третьою особою немайнових прав (участь у товаристві), то
іншого шляху набуття цих прав, як отримання згоди на це інших учасників, тобто
через загальні збори учасників товариства, не існує.                                                                                                              Відповідач
вказав ,що підстави для задоволення
позовних вимог про надання інформації щодо діяльності ТзОВ "Завод
"Техмаш",відсутні ,  оскільки
вони пов'язані з правами учасника Товариства ,а Зборами 29.11.07р. було
відмовлено в прийнятті позивача до складу учасників Товариства

Позивач в судовому засіданні надав
пояснення з приводу заперечень відповідача
. При цьому зазначив , що
відповідно до ст. 10 Закону України " Про  господарські товариства "  учасник товариства  вправі
здійснити відчуження часток  у
статуному капіталі товариства , що засвідчують участь у товаристві , у порядку
встановленому  законом .

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Цивільного
кодексу України , як зазначає позивач , право власності у товаристві  є особистим немайновим правом , і не може
окремо передаватися іншій особі ,  а
стаття 167 ГК  України визначає , що  частка
у товаристві не є річчю , а є комплексом прав  що їх мають учасники товариства.

Одночасно , позивач вважає , що  відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу
України  він набув права власності на
майно за договором , який був нотаріально посвідчений  з моменту його нотаріального посвідчення
.

Розглянувши матеріали
справи заслухавши пояснення представників сторін ,суд встановив ,що позов
задоволенню не підлягає , при цьому виходив з наступного.

Позивач обґрунтовуючи позовні
вимоги  посилається на договір дарування
часток в Статутному фонді ТзОВ "Завод "Техмаш" від 06.10.2007
р., що був укладений між  ним  та учасником Товариства ОСОБА_2 ,п. 2.2
якого  передбачено: "Обдарований
вважається повноправним учасником Підприємства з моменту укладення даного
Договору".

Частиною 3 статті 53 Закону України
"Про господарські товариства" в редакції Закону від 19.09.1991 р. №
1576-ХП було встановлено ,що при передачі частки (її частини) третій особі
відбувається одночасний перехід до неї всіх прав та обов'язків, що належали
учаснику, який відступив її повністю або частково.

Проте Законом України від 27.04.2007
р. № 997-У, який вступив в дію з моменту його публікації - з 17.08.2007 р.
(опублікований у "Відомостях Верховної Ради України", 2007, "33,
ст.40) внесено зміни в законодавство, що регулює діяльність господарських
товариств і, зокрема, в статтю 53 Закону "Про господарські
товариства". Нова редакція цієї статті вже не містить наведеної вище норми
щодо переходу до третьої особи прав та обов'язків, що належали учаснику, який
відступив свою частку в товаристві з обмеженою відповідальністю. Тобто тепер
закон вже не передбачає, що при переході частки в майні товариства до третьої
особи до неї одночасно переходять права учасника.

Згаданий договір дарування був
укладений 6 жовтня 2007 року, тобто після вступу в силу вказаних змін в статтю
53, то пункт 2.2 договору суперечить цій статті Закону "Про господарські
товариства"..

Відповідно до   ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу
Укроаїни  зміст правочину не може
суперечити  цьому Кодексу , іншим актам
цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільсьва.

За приписами ст. 215
Цивільного кодексу  України підставою
недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог  , які встановлені ч. -1 - 3 , 5, 6 ст. 203
цього Кодексу .

З урахуванням вищевказаного
п.2.2. договору дарування не відповідає нормам
Закону України " Про господарські товариства "

В Роз'ясненні № 02-5/111
від 13.03.1999 р.( з наступними змінами) Вищий арбітражний суд України вказав
(п.2): "якщо вирішуючи господарський спір господарський суд встановить, що
зміст договору суперечить чинному законодавству, він, керуючись частиною першою
статті 83 Господарського процесуального кодексу України, повинен за власною
ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині".

За наведених обставин
п.2.2  договору дарування часток в
статуному фонді ТзОВ " Завод Техмаш " в м. Калуш  укладений
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2  від
06.10.2007р.   є недійсним .

Суд
, ввжає обгрунтованими  доводи
відповідача , щодо  переходу  прав та обов'язків учасника в разі відчуження
учасником своєї частки в товаристві з обмеженою відповідальністю.

Системний аналіз статті 53 Закону України
"Про господарські товариства" в редакції Закону від 19.09.1991 р. №
1576-ХП  та   чинних правових норм, що регулюють
діяльність господарських товариств, дає підстави стверджувати, що учасник
товариства має два види прав: майнові права (право на частку в статутному
капіталі) та немайнові права (право на участь в товаристві).

Вилучення законодавцем із ст. 53
означеного закону норми щодо одночасного переходу до третьої особи прав та
обов'язків учасника товариства при відчуженні ним своє частки означає, що тепер
при відчуженні частки відбувається лише перехід майнового права.

Що ж до набуття такою
третьою особою немайнових прав (участь у товаристві), то іншого шляху набуття
цих прав, як отримання згоди на це інших учасників, тобто через загальні збори
учасників товариства, не існує.

Вказане узгоджується  з положеннями пункту  8. 5
Статуту Товариства  щодо виключної
компетенції Загальних зборів , відповідно до якого   тільки Загальні Збори  учасників товариства правомочні вирішувати
питання  прийняття нового учасника.

Збори учасників
Товариства  ,що відбулися 29.11.07р.
відмовили позивачу у прийнятті до учасників ТзОВ " Завод Техмаш ".

Що до посилання позивача на
ст.100 ЦК України та на ст. 167 ГК України ,
то вкані норми не визначають
поряку набуття  прав учасника
товариства , а всатновлюють , що право участі у товаристві належить до
категорії особистих невідчужувальних немайнових прав , тому його не можна
передавати іншим особам та , відповідно ,визначає поняття корпоративних прав.
Стаття 334 ЦК  України , на яку  теж посилається позивач ,  встановлює порядок набуття права
власності  на майно  і так само не визначає  ,  ні
порядку ,  ні моменту набуття  прав учасника товариства.

За наведених обставин в
задоволенні позову слід відмовити ,
оскільки вони випливають з прав
учасника товариства.

Керуючить ст.  124
Конституції України ,   ст. 53 ,
59 Закону України "Про господарські товариства" ,  ст.82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові відмовити

Рішення господарського
суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня
його  підписання.

Суддя
О.М. Фанда  .

Рішення виготовлено та підписано 28.01.2008р.

Виготовлено в АС
"Діловодство суду"