ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"17" січня 2008 р.            Справа № 13/405-07

За позовом Державного підприємства Ірпінського виправного центру (№132), смт. Коцюбинське, Київська область

до Управління житлово-комунального господарства "Біличі", смт. Коцюбинське, Київська область

про стягнення 113201,45 грн.

Суддя С.Ю. Наріжний

Представники:

від позивача Осадча М.М. - довіреність б/н від 27.03.2007р.;

від відповідача Мамаєв Д.Ю. - довіреність б/н від 01.02.2007р.;

суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Державного підприємства Ірпінського виправного центру №132 (далі –позивач) до Управління житлово-комунального господарства "Біличі" (далі –відповідач) про стягнення 113201,45 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на умовах договору №107 на постачання теплової енергії від 15.10.2002 р. щодо оплати за надані послуги.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечує, проте письмового відзиву суду не надав.

В судовому засіданні 18.12.2007 р. оголошувалась перерва до 17.01.2008 р. про що сторони були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

15.10.2002 р. між Ірпінським лікувально-трудовим профілакторієм та відповідачем було укладено договір №107 на постачання теплової енергії в гарячій воді (далі –Договір). Відповідно до умов Договору Ірпінський лікувально-трудовий профілакторій №132 прийняв на себе зобов’язання постачати відповідачу гарячу воду та теплову енергію для гуртожитку за адресою: Київська обл., смт. Коцюбинське, вул. Залізнична 9 в обсягах на умовах визначених договором.

Згідно Наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань №240 від 16.11.2002 р. з 1 грудня 2002 р. перепрофільовано Ірпніський лікувально-трудовий профілакторій №132 у виправну трудову колонію-поселення для тримання засуджених, які вчинили умисні злочини та присвоєно установі найменування „Ірпінська виправна колонія управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області”.

24.02.2003 р. згідно додаткової угоди до договору на постачання теплової енергії №107 від 24.02.2003 р. сторонами замінено в тексті договору №107 від 15.10.2002 р. назву постачальника Ірпінській лікувально-трудовий профілакторій управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області на Ірпінську виправну колонію №132 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Згідно Положення про Ірпінський виправний центр №132 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області від 15.12.2004 р. згідно наказу Департаменту від 21.11.2004 р. №219 Ірпінський виправний центр та його підприємство є правонаступником майнових прав і обов’язків Ірпінської виправної колонії №132 та її підприємства.

Згідно Статуту Державного підприємства Ірпніського виправного центру №132 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області останнє є правонаступником майнових прав та обов’язків підприємства Ірпінської виправної колонії №132 та її підприємства.

Таким чином Державне підприємство Ірпніського виправного центру (№132) управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області є належним позивачем по справі.

Згідно п.п. 4.3, 4.4 договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в національній валюті України. Предоплата проводиться у розмірі 50 відсотків місячного споживання згідно договору до 20 числа звітного місяця по діючим цінам шляхом пред’явлення відповідачу рахунку.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов’язання за договором, надавши відповідачу послуги з постачання теплової енергії в повному обсязі за період з жовтня 2006 р. по квітень 2007 р., що підтверджується відповідними накладними та актами здачі-приймання робіт, що містяться в матеріалах справи. Крім того, позивачем було поставлено відповідачу контейнери для сміття, заготовки металу на двері та кронштейни на підставі накладних за період з 28.11.2006 р. по 18.04.2007 р.

Відповідач, в свою чергу, в порушення умов договору та прийнятих на себе зобов’язань за надані послуги та поставлену продукцію згідно накладних за період з 28.11.2006 р. по 18.04.2007 р. повністю не розрахувався, у зв’язку з чим станом на день подання позову у нього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 113201,45 грн. (розрахунок додається).

Згідно акту звірки взаєморозрахунків від 18.06.2007 р. відповідач підтвердив заборгованість перед позивачем в сумі 113201,45 грн.

Таким чином, на день розгляду справи основний борг, який підлягає стягненню з відповідача складає 113201,45 грн.

Заперечення відповідача, що між сторонами не узгоджено ціну по якій надавалися послуги позивачем за вказаний період і вона є завищеною не приймаються до уваги з огляду на наступне.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що ціна коригується за результатами календарного року з врахуванням рентабельності 10 відсотків річних. Таким чином передбачено право позивача коригувати ціну вказану в договорі. Прийняття відповідачем послуг по зазначеній позивачем ціні, а отже і погодження із зазначеною ціною підтверджується накладними, актами прийняття робіт та актом звіряння розрахунків. Також зазначене підтверджується частковим розрахунком, здійсненим відповідачем за надані послуги, що підтверджується наявними в матеріалах банківськими виписками.

Відповідно до абзацу другого пункту 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України та абзацу другого пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, які набрали чинності 01.01.2004р. до відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями цих Кодексів, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов’язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями. Оскільки правовідносини між сторонами станом на 01.01.2004р. продовжували існувати, то суд при розгляді справи застосовує норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України

Відповідно до ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Витрати за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України та витрати за інформаційно –технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст.44 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1.          Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління житлово-комунального господарства "Біличі" (Київська обл., смт. Коцюбинське, вул. Меблева 11-а; код 23579209) на користь Державного підприємства Ірпінського виправного центру (№132) (Київська обл., смт. Коцюбинське, вул. Залізнична 1; код 08680224) 113201 (сто тринадцять тисяч двісті одну) грн. 45 коп. основного боргу, а також судові витрати: 1132 (одну тисячу сто тридцять дві) грн. 01 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. коп. витрат за інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                Наріжний С.Ю.