ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2008 р.

№ 13/604

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Рибака В.В.,

Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги

ТОВ “ТРК БОУЛІНГ-КЛУБ”

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 17.10.2007 року

у справі господарського суду

м. Києва

за позовом

ТОВ “ТРК БОУЛІНГ-КЛУБ”

до

ТОВ “Авант-А”

про

повернення авансу в сумі 175303,52 грн., стягнення пені та відшкодування збитків,

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:

Кузяєв О.В.,

- відповідача:

Колесник В.О., Головенець В.О, Петрук О.В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2006 року ТОВ “ТРК БОУЛІНГ-КЛУБ” звернулось до господарського суду з позовом до ТОВ “Авант-А” про повернення 175303,52 грн. авансу, стягнення 11670,26 грн. пені та 257376,05 грн. збитків.

Рішенням господарського суду м. Києва від 16.03.2007 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь позивача 175303,52 грн. основного боргу та 1799,58 грн. судових витрат.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.10.2007 року рішення місцевого господарського суду від 16.03.2007 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про повернення авансу в сумі 175303,52 грн. та прийнято нове рішення в цій частині, яким відмовлено у позові. В іншій частині рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями ТОВ “ТРК БОУЛІНГ-КЛУБ” подало касаційну скаргу, в якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.10.2007 року та рішення господарського суду м. Києва від 16.03.2007 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Доповідач: Черкащенко М.М.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами неправильно застосовані норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконних судових рішень.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 22.03.05р. між позивачем (замовником) та відповідачем (підрядником) було укладено підрядний Контракт № 2/033-05, відповідно до якого відповідач прийняв на себе зобов’язання виконати ремонтно-будівельних роботи по улаштуванню Боулінг –клубу за адресою: м. Київ, Площа Перемоги, 3 за переліком, зазначеним у Додатковій угоді від 22.03.2005р., а позивач зобов’язався забезпечити фінансування виконаних робіт; підключення інженерних мереж до існуючих комунікацій; прийняти від підрядника акти виконаних робіт та провести оплату виконаних робіт.

Згідно п.2.1 та п.2.2 контракту та п.1 Додаткової угоди від 22.03.2005р. загальна вартість робіт визначається Протоколом узгодження договірної ціни –Додаток №1 на підставі проектно-кошторисної документації, поточної ціни на продукцію і послуги в будівництві.

Порядок оплати у п.2.3 контракту передбачає сплату авансу у термін та розмірах, що визначаються у додаткових угодах.

За пунктом п.3.1 Додаткової угоди від 22.03.2005р. в рахунок оплати робіт позивач сплачує у термін п’ять днів з дати підписання контракту авансом 30% вартості робіт, що на дату перерахування грошей складає 44 559,73грн.

Згідно з п.4.1 Додаткової угоди розрахунки проводяться за фактично виконані ремонтно-будівельні роботи на підставі підписаних сторонами актів виконаних робіт.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем у якості попередньої оплати було перераховано відповідачу грошові кошти у періоді з березня по червень 2005 року на загальну суму 193 982,32 грн.

Згідно зі ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов’язується збудувати і здати у встановлений строк об’єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до кошторисної документації, а замовник зобов’язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов’язок не покладається на підрядника, прийняти об’єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до ст. 852 ЦК України, за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків, замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Пунктом 3.1 угоди від 22.03.2005 встановлено, що термін виконання робіт визначається сторонами у Додаткових угодах, а згідно п. 5.1 Додаткової угоди Підрядник зобов'язується виконати роботи в термін 45 календарних днів.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, що порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності вини.

Судова колегія зазначає, що місцевий господарський суд та апеляційний господарський суд, поспішно дійшли до протилежно суперечливих висновків, чітко не розмежувавши підстави щодо права сторін на призупинення робіт, підстави для розірвання договору та наслідки призупинення та розірвання договору від 22.03.2005, відповідно до розділу 12.

Попередні судові інстанції також не перевірили в повному обсязі доводи сторін, достовірно не встановили, які роботи підрядником і в які терміни повинні були бути виконані та чи порушив він свої зобов'язання без поважних причин і таким чином, місцевий господарський та апеляційний господарський суди зробили протилежно суперечливі висновки.

Судами також не враховано, що відповідно до ст.882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Судами попередніх інстанцій не перевірялись мотиви відмови замовника від підписання актів виконаних робіт за травень, червень, липень 2005 року.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку про порушення судами попередніх інстанцій ст. 43 ГПК України, оскільки судами не були встановлені фактичні обставини справи, які мають суттєві значення для правильного вирішення спору.

Крім того, судова колегія зазначає, що судом апеляційної інстанції були порушенні норми процесуального права при винесені постанови, зокрема суд в мотивувальній частині дійшовши вірного висновку про скасування рішення першої інстанції з підстав розгляду справи без участі відповідача, який належним чином не був повідомлений про розгляд справи, в той же час, в резолютивній частині дане рішення скасував лише в частині задоволення позовних вимог, а в решті частини рішення залишив без змін.

Згідно з частиною 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Правова оцінка обставин та достовірності доказів по справі є виключна прерогатива першої та апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, постанова Київського апеляційного господарського суду від 17.10.2007 року та рішення господарського суду м. Києва від 16.03.2007 року підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд.

При новому розгляді суду необхідно врахувати вищевикладене, витребувати докази у відповідності з вимогами ст.36 ГПК України, повно, всебічно та об’єктивно дослідити всі обставини справи, перевірити доводи позивача та відповідача, дати їм належну юридичну оцінку, при необхідності призначити відповідну судову експертизу, обговорити питання про залучення до участі у справі особу, яка за замовленням позивача виконувала в подальшому підрядні роботи та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.10.2007 року та рішення господарського суду м. Києва від 16.03.2007 року у справі № 13/604 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Головуючий, суддя                                Н.Кочерова

Судді В.Рибак

М.Черкащенко