ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25.02.08

Справа №АС10/723-07.

Господарський суд
Сумської області у складі головуючого судді І.В.Малафеєвої, розглянувши
матеріали справи

За позовом:          Конотопської міжрайонної державної
податкової інспекції

до відповідача:          1)приватного підприємця ОСОБА_1,
Конотопський район

2)приватного підприємства «Фомансе»,
Луганська область

Про визнання недійсними
господарські зобов'язання

СУДДЯ    І.В.МАЛАФЕЄВА

За участю представників
сторін :

від позивача          Почтарьова Ю.І., довіреність №
34/9/10-025  від 08.01.08

від відповідача     1) ОСОБА_2

2) не з'явився

В судовому засіданні
брала участь секретар судового засідання В.С.Балясна

Суть спору: позивач
просить суд визнати недійсним правочин, що був укладений між відповідачами та
їх господарські зобов'язання на загальну суму 252769,46 грн., що виникли на
виконання договору  № 0304 від
03.04.206р. на суму 62795,54 грн. в т.ч. податок на додану вартість 10465,96
грн. і договору № 0604 від 06.04.2006р. на суму 189973,92 грн. в т.ч. податку
на додану вартість 31662,32 грн.,  як
такі, що укладені та вчинені  з метою,
яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

При цьому позивач
посилається  на той факт, що відповідно
до рішення Попаснянського районного суду Луганської області   від 29.09.2006  року
визнано   недійсним   статут
приватного   підприємства   «Фомансе» та Свідоцтво  про державну реєстрацію юридичної особи серії
А00 №335948 з моменту державної реєстрації , тобто з 24.11.2004 року, також
скасовано свідоцтво платника податку на додану вартість №16905662 з дати його
видачі, тобто з 14.12.2004 року.

Перший відповідач проти
позову заперечує, посилаючись на те, що зазначені правочини були укладені в
установленому законом порядку, виконані сторонами і на момент їх укладення та
виконання ПП «Фомансе»  знаходилося в Єдиному
державному реєстрі підприємств та організацій України, мало юридичну адресу,
розрахунковий рахунок у банку, здійснювало господарську  діяльність згідно із Свідоцтвом про державну
реєстрацію юридичної особи, Статутом та іншими правовстановлюючими  документами, які надавалися цим підприємством
першому відповідачу при укладенні правочину.

Представник другого
відповідача в судове засідання втретє не з'явився, письмового відзиву на позов
не подав.

Справа розглядається за
наявними в ній матеріалами на підставі п.4 ст.128 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Розглянувши матеріали
справи, заслухавши пояснення повноважного
представника позивача та першого відповідача, дослідивши та оцінивши
надані докази по справі, суд встановив наступне.

При проведенні планової
документальної перевірки
Конотопською  МДПІ приватного
підприємця ОСОБА_1 були встановлені фінансово-господарські відносини з
Приватним підприємством «Фомансе».

ПП «Фомансе» було
зареєстроване державним реєстратором Попаснянської районної державної
адміністрації 24.11.2004 року, і знаходилось на обліку в ДПІ у Попаснянському
районі  з 26.11.2004 року.

Між ПП ОСОБА_1 та ПП
«Фомансе» були укладені договори: №0304/1 від 03.04.2006р. на виконання якого
ПП ОСОБА_1 було придбано у  ПП «Фомансе»
борошно на загальну суму 62795,74 гри. в т.ч. податок на додану вартість
10465,96 грн., що підтверджується податковою накладною №42 від 26.04.2006р та
№0604/1 від 06.04.2006р. на виконання якого приватним підприємцем ОСОБА_1 було
придбано приватного підприємства «Фомансе» жито на загальну суму 189973,92 грн.
в т.ч. податок на додану вартість
31662,32 грн., що підтверджується податковими накладними: №33 від
04.042006р., №34 від 10.04.2006 р., №36 від 12.04.2006р., №38 від 18.04.2006р.,
№41 від 26.04.2006р.

Рішенням Попаснянського
районного суду Луганської області від 29.09.2006 р. визнанні недійсними
установчі документи другого відповідача та скасовано його свідоцтво платника
податку на додану вартість.

Визнання недійсними
установчих документів юридичної особи та подальше анулювання свідоцтва платника
податку на додану вартість само по собі не тягне за собою недійсність всіх
угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи і до моменту
виключення з державного реєстру.

Постанова районного суду,
ухвалена 29.09.2006 р., т.б. після укладення правочину. Відповідно до ч. 5 ст.
110 ЦК України та ч. 7 ст. 59 ГК України юридична особа - суб'єкт
господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру
запису про припинення його діяльності.

Статтею 18 Закону України
„Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців"
також передбачено, що відомості Єдиного державного реєстру вважаються
достовірними доки до них не внесено відповідних змін.

Крім  того, 23.03.2007 господарський суд Луганської
області за позовом Державної податкової інспекції Попаснянського району,
розглянувши справу № 8/106пн/ад, виніс постанову, якою припинив юридичну особу
- приватне підприємство „ Фомансе ".

Ця постанова суду є
беззаперечним доказом того, що приватне підприємство „Фомансе" продовжувало
мати статус юридичної особи до винесення судового рішення 23.03.2007р.

Перший відповідач  на час укладання угоди і її виконання не знав
та не міг знати про наявність будь-яких підстав для визнання у майбутньому
установчих документів другого відповідача недійсними.

19.10.2007 старший
слідчий СВ Конотопського МРВ УМВС України в Сумській області капітан міліції
Гречка В.Є, розглянувши матеріали кримінальної справи № 07740031 порушеної щодо
невстановленої особи за фактом фіктивного підприємництва при проведенні
господарських операцій з приватного підприємства „Фомансе" відмовив в
порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за відсутністю складу злочину.

У постановах судів
Луганської області від 29.09.2006 та від 23.03.2007 та інформації Державної податкової
інспекції Попаснянського району Луганської області зазначено, що ПП
„Фомансе", здійснюючи господарську діяльність, не подавало звітів та
ухилялось від оподаткування своїх доходів.

В той же час сам факт
ухилення від оподаткування є порушенням податкового законодавства і не може
бути доказом вчинення правочину з метою, що за відомо суперечить інтересам
держави та суспільства.

Слід зазначити, що згідно
частини 1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій
формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.

Таким є договір № 0304/1
від 03.04.2006 р., в матеріалах справи з находяться видаткові накладні, що
містять всі необхідні реквізити, та з приводу оформлення яких у позивача
зауважень не виникало. Таким чином, правочин вважається, відповідно до ч. 1 ст.
207 ЦК України, вчинений у письмовій формі.

Частина 1 статті 215. ЦК
України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою
- третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Позивачем не надано
доказів на підтвердження наміру сторін займатися господарською діяльністю.

Відповідно до статті 92
ЦК України (цивільна дієздатність юридичної особи) юридична особа набуває
цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють
відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів
юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 91
ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її
створення і припиняється з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису
про припинення.

Оспорюваний правочин,
укладений юридичними особами, що знаходилися в Єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій.

Відповідно ст. 207 ГК
України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам  закону, або вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із
сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним
повністю або в частині.

Для вирішення спору про
визнання господарського зобов'язання недійсним в порядку ст. 207 ГК України,
необхідно встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує їх
недійсність, а саме наявність протиправної мети при здійсненні конкретного
зобов'язання.

Позивачем не доведено, чи
був умисел на досягнення суперечної інтересам держави і суспільства мети саме у
обох сторін по оскаржуваним угодам, чи у однієї із сторін та в чому саме
виражався даний умисел.

Оскільки санкції,
передбачені ч.1 ст. 208 ГК України, є конфіскаційними, стягуються за рішенням
суду в доход держави за порушення правил здійснення господарської діяльності,
то такі санкції не є цивільно-правовими, а є адміністративно-господарськими як
такі, що відповідають визначенню ч. 1 ст. 238 ГК України. З огляду на це такі
санкції можуть застосовуватися лише протягом строків, встановлених ст. 250 ГК
України.

Згідно ст. 250 ГК України
адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше
як через один рік з дня порушення цим суб'єктом вставлених законодавчими актами
правил здійснення господарської діяльності.

Оспорювані позивачем
правовідносини відбулися в квітні 2006 р., отже вимоги щодо застосування ст.
208 ГК України взагалі заявлені за
межами  встановленого строку
давності.

Враховуючи все викладене,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги є неправомірними, необґрунтованими і не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          В задоволенні позову Конотопської
міжрайонної державної податкової інспекції про визнання  недійсним правочину, що був здійснений між
приватним підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, і.к. НОМЕР_1) та приватним
підприємством «Фомансе» (Луганська область, Попаснянський район, м.Попасна,
вул. Донецька, 1Б/60, і.к. 33224908), а також визнання  недійсним господарських зобов'язань,
укладених між приватним підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, і.к. НОМЕР_1) та
приватним підприємством «Фомансе» (Луганська область, Попаснянський район,
м.Попасна, вул. Донецька, 1Б/60, і.к. 33224908)
на загальну суму 252769,46 грн., що виникли на виконання договору  № 0304 від 03.04.206р. на суму 62795,54 грн.
в т.ч. податок на додану вартість 10465,96 грн. і договору № 0604 від
06.04.2006р. на суму 189973,92 грн. в т.ч. податку на додану вартість 31662,32
грн. - відмовити

2.          Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає
законної сили після закінчення цього строку.

3.          Заява про апеляційне оскарження
постанови подається протягом 10 днів з дня її складення у повному обсязі.
Апеляційна скарга на постанову подається протягом 20 дні після подання заяви
про апеляційне оскарження.

4.          Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

ГОЛОВУЮЧИЙ СУДДЯ
І.В.МАЛАФЕЄВА

В судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови
складений і підписаний 28.02.2008 р.