ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 211
РІШЕННЯ

Іменем України

28.10.2008

Справа
№2-8/9280-2008

За
позовом - СПД ОСОБА_1, м. Ялта, смт Гурзуф

До
відповідача -Гурзуфської селищної ради, м. Ялта

Про
спонукання укласти договір оренди

Суддя  С. А. Чумаченко

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від
позивача - СПД ОСОБА_1

Від
відповідача - Бородко І.О., представник, дов. від 14.01.2008 року

Сутність
спору: позивач - СПД ОСОБА_1 звернувся до відповідача Гурзуфської селищної ради
із позовною заявою, просить суд зобов'язати відповідача  підписати договір оренди земельної ділянки,
площею 0,0260 га,  розташованої за
адресою:  АДРЕСА_1, кадастровий номер
НОМЕР_1, строком на сорок дев'ять років, для будівництв ата обслуговування
магазину.

Представник
позивача представив суду уточнення позовних вимог, просить суд зобов'язати
відповідача - Гурзуфську селищну Раду укласти договір оренди земельної ділянки,
площею 0,0260 га, за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1) строком на
сорок дев'ять років, для  будівництва та
обслуговування магазину.

Відповідач
заперечує проти позовних вимог з мотивів, викладених у відзиві на позовну
заяву, просить суд в задоволенні позову відмовити.

Справа
слуханням відкладалася у порядку ст.77 Господарського процесуального кодексу
України.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивач та відповідача,
суд -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
28 сесії 24 скликання Гурзуфської селищної ради № 20 від 14 травня 2004
року,  позивачу наданий дозвіл на
складення проекту відведення  земельної
ділянки, орієнтованою площею  0,034 га,  уоренду строком на 49 років, для будівництва
торгового павільйону за адресою: АДРЕСА_1.

Надалі,
рішенням Гурзуфської селищної ради № 32 від 28 вересня 2004 року внесені зміни
до пункту 1.6. рішення № 20 від 14 травня 2004 року, пункт 1.6. вирішено читати
у наступній редакції: «суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 земельну
ділянку, орієнтованою площею 0,034 га, строком на 49 років, для будівництва та
обслуговування магазину за адресою: АДРЕСА_1».

На
підставі вищезазначених рішень Гурзуфської селищної ради, позивачем був
замовлений та отриманий проект землеустрою з відведення земельної ділянки, а.с
22-70.

Надалі,
позивач звернувся до відповідача з заявою про затвердження проекту землеустрою
з відведення земельної ділянки, площею 0,0260 га,  у оренду строком на 49 років, передачу йому
земельної ділянки, площею 0,0260 га, кадастровий номер НОМЕР_1, у оренду
строком на 49 років шляхом укладення договору.

03
жовтня 2006 року рішенням Гурзуфської селищної ради № 36, затверджений проект
землеустрою з відведення земельної ділянки, площею 0,0260 га, суб'єкту
підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1, для будівництва та
обслуговування магазину за адресою: АДРЕСА_1.

Пунктом
2 вищевказаного рішення передбачено передати суб'єкту підприємницької
діяльності - фізичній особі ОСОБА_1 у оренду строком на два роки земельну
ділянку, площею 0,0260 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва та
обслуговування магазину за адресою:
АДРЕСА_1, з земель загального користування в смт Гурзуф (рядок 12.4.,
шифр 97, форми 6-зем0, у  тому числі за
угіддями - 0,0260 га - «зелені насадження загального користування» (графа 56
форми 6-зем) (код УКЦИЗ - 1.11.3).

Однак,
рішенням Гурзуфської селищної ради від 26 жовтня 2007 року № 15 визнано таким,
що втратило силу рішення шостої сесії Гурзуфської селищної ради № 26 від  03 жовтня 2006 року про затвердження проекту
відведення та передачу  в оренду суб'єкту
підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1 земельної ділянки, площею
0,0260 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Листом
вих.. № 02-24/468 від 14.05.2008 року відповідач повідомив позивачу про те, що
враховуючи норми Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік»
передача  у оренду земельних ділянок
суб'єктам господарської діяльності, юридичним або фізичним особам здійснюється
виключно на конкурсній основі. Рішення ради та проведення конкурсу за даною земельною
ділянкою не приймалось.

Суд
розглянувши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими що
підлягають задоволенню, за наступними підставами.

Відповідно
до частини 1 статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки
-це засноване на договорі строкове платне володіння та користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої
діяльності.

Згідно
з частиною 6 статті 93 цього Кодексу відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються законом.

Відповідно
вимог статті 6 Закону України “Про оренду землі” орендарі набувають права
оренди земельної ділянки на підставах та в порядку, передбачених Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України,
цим та іншими законами України та договором оренди землі. У разі набуття права
оренди земельної ділянки на конкурентних засадах підставою для укладення
договору оренди є результати аукціону чи конкурсу.

Відповідно
до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо
земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в
межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно
до пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування
земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження
землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність,
та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства,
господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки
(акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти,
здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених
пунктів -відповідні органи виконавчої влади.

Також,
пунктом 34 статті 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”
передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської
рад вирішуються питання, зокрема щодо вирішення відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Відповідно
до частини 1 статті 124 Земельного кодексу України і статті 16  Закону України “Про оренду землі” передача в
оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або
органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної
ділянки.

Тобто,
рішення компетентного органу про надання землі в оренду та відповідний договір
оренди земельної ділянки є пов'язаними юридичними фактами. Волевиявлення
відповідного повноважного органа, як орендодавця, здійснюється у формі рішення
такого органа і лише реалізується шляхом укладання договору оренди.

Така
позиція висловлена у пункті 1 оглядового листа Вищого господарського суду
України “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з орендою
земельних ділянок (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку
Вищим господарським судом України)”від 30.11.2007р. №01-8/918.

Отже
наявне вільне волевиявлення компетентного органу на передачу земельної ділянки
в оренду СПД ОСОБА_1 і воно має бути реалізоване шляхом укладення відповідного
договору оренди земельної ділянки.

Відповідно
до статті 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладенні
господарських договорів за державним замовленням, бо договорів, укладення яких
є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках встановлених законом,
розглядаються судом.

Укладення
договору оренди земельної ділянки, як наступна реалізація прийнятого
компетентним органом відповідного рішення про надання землі в оренду в силу
часини 1 статті 124 Земельного кодексу України і статті 16  Закону України “Про оренду землі” є
обов'язковим, а отже переддоговірний спір з приводу укладення такого договору
може бути предметом судового розгляду.

Частиною
2 статті 187 ГК України встановлено, що день набрання чинності рішенням суду,
яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення
відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначене інше.

Відповідно
до ст. 124 Земельні кодекси України придбання права оренди земельних ділянок,
які знаходяться в державній або комунальній власності, здійснюється виключно на
аукціонах. Вказана норма закону була введена в дію Законом України від 28.12.07
р. “Про державний бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких
законодавчих актів України”, який був опублікований у Відомостях Верховної Ради
України, 2008 № 5-6 № 7-8, ст. 78. і надалі визнаний Конституційним судом
України -неконституційним.

03.06.08р.
був прийнятий Закон України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів
України”, яким були внесені зміни до Земельного кодексу України (в т.ч. ст. 124
ЗК України), а саме: передбачено придбання права на оренду земельних ділянок
виключно на аукціонах.

Зважаючи
на положення ст. 58 Конституцій України, для визначення питання щодо
правомірності передачі земельної ділянки в користування органом місцевого
самоврядування на умовах оренди, слід враховувати як дату звернення особи в
орган місцевого самоврядування (відповідної місцевої ради), так і дату розгляду
такого звернення.

При
цьому, не можливо застосовувати положення ст. 124 Земельного кодексу України
щодо відповідних правовідносин, які виникли між місцевою радою і третьою
особою, яка виявила бажання орендувати земельну ділянку, до набуття чинності Закону
України від 27.12.07р., і Закону України від 03.06.08р., оскільки не можуть
бути застосовані норми закону, які набули чинності після виникнення між
сторонами відповідних правовідносин, оскільки це суперечить положенням ст. 58
Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові  акти
не  мають зворотної дії в часі,
крім випадків,  коли  вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті
правовідносини, які виникли після набуття чинності законів або інших
нормативно-правових актів. Закріплення даного принципу на конституційному рівні
є гарантією стабільності суспільних відносин, зокрема відносин між державою і
громадянами.

Як
зазначалося вище, правовідносини між Гурзуфською селищною радою та  СПД ОСОБА_1 щодо затвердження проекту
землеустрою з відведення земельної ділянки, площею 0,0260 га,  у оренду строком на 49 років, передачу йому
земельної ділянки, площею 0,0260 га, кадастровий номер НОМЕР_1, у оренду
строком на 49 років шляхом укладення договору, виникли ще в 2004 році та
тривали до набуття чинності Закону України “Про державний бюджет України на
2008 рік” і Закону України від 03.06.08р. “Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України”. Отже право на оренду вказаної земельної ділянки
виникло і було набуто ще до внесення змін в ст. 124 ЗК України.

Згідно
частини третьої статті 41 Конституції України громадяни для задоволення своїх
потреб можуть користуватися об'єктами права державної і комунальної власності
відповідно до закону. Ця конституційна гарантія не може пояснюватися як така,
що заперечує державний захист інших визнаних майнових прав громадян (окрім
права власності) або обмежує можливості такого захисту прав землекористувачів,
придбаних свого часу відповідно до чинного на той час законодавства.

Таким
чином, відносно права  користування
земельними ділянками діє механізм захисту, гарантований статтями 13, 14, 41, 55
Конституцій України.

З
конституційних принципів рівності і справедливості слідує вимога визначеності,
ясності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове
застосування.

Ст.
124 Земельного кодексу України передбачено придбання права оренди земельних
ділянок, що перебувають  у державній  або
комунальній  власності,
здійснюється виключно на аукціонах, окрім земельних ділянок, на яких
розташовані об'єкти нерухомого майна, які знаходяться у власності громадян і
юридичних осіб і в яких відсутні акції (частини, паї), що належать державі.

Використання
терміну “придбання”, який означає “ставати власником чого-небудь, здобувати
що-небудь”, після набуття чинності статті 124 Земельного Кодексу України
свідчить, що ця норма не обмежує і не відміняє право, що діє, на оренду
земельних ділянок, придбане громадянами у встановлених законодавством випадках
станом на 1 січня 2008 року і на 03 червня 2008 р. Поняття “Придбання права” за
змістом статті 124 Земельного Кодексу України допускає розповсюдження цього
поняття лише на випадки первинного отримання права оренди земельної ділянки із
земель державної та комунальної власності підприємствами, установами і
організаціями, що належать до державної або комунальної власності, а також
громадянами і юридичними особами, які набувають права власності і користування
земельними ділянками.

Крім
того, суд вважає за необхідне зауважити наступне.

У
відповідності до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України     факти,
встановлені  рішенням  господарського  суду
(іншого органу,  який  вирішує господарські спори) під час розгляду
однієї справи,  не  доводяться
знову  при вирішенні інших спорів,
в яких беруть участь ті самі сторони.

Так,
рішенням Господарського суду АР Крим від 13 березня 2008 року у справі №
2-1/16951-2007  за позовом фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 до відповідача Гурзуфської селищної ради, про визнання
незаконними та скасування рішень, спонукання до виконання певних дій, в  задоволенні позову відмовлено.

Постановою
Севастопольського апеляційного господарського суду від 15 травня 2008 року у
справі № 2-1/16951-2007 апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
задоволено, рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 13
березня 2008 у справі № 2-1/16951-2007 скасовано, прийняте нове рішення. Позов
задоволено частково. Визнати частково незаконним рішення 6 сесії 5 скликання  Гурзуфської селищної ради № 36 від 03 жовтня
2006 року у частині дворічного строку надання земельної ділянки площею 0,0260
га за адресою: АДРЕСА_1 для будівлі та обслуговування магазину. В решті частині
вказане рішення залишити без змін. Визнано
незаконним рішення 19 сесії 5 скликання Гурзуфської селищної ради № 15
від 26 жовтня 2007 року.
Визнати за фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 право на оренду
земельної ділянки площею 0,0260 га за адресою: АДРЕСА_1. В решті позовних вимог
відмовити.

Надалі,
постановою Вищого господарського суду України від 11 вересня 2008 року у справі
№ 2-1/16951-2007 постанову Севастопольського апеляційного господарського суду
від 15 травня 2008 року у справі № 2-1/16951-2007 залишено без задоволення,
касаційну скаргу Гурзуфської селищної ради - без задоволення.

Позивачем
складений проект договору оренди, на земельну ділянку  площею 0,0260 га, за адресою: АДРЕСА_1
(кадастровий номер НОМЕР_1), та направлений на адресу Гурзуфської селищної
ради.

Проте,
Гурзуфська селищна рада ухиляється від укладення договору оренди,
представленого позивачем по справі.

Тим
самим суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються
матеріалами справи  та підлягають
задоволенню.

В
судовому засіданні 28.10.2008 року оголошена вступна та резолютивна частини
рішення.

Повний
текст рішення підписано 31.10.2008 року.

Враховуючи
вищевикладене, керуючись ст.ст.  77,
82-84 ГПК України, суд -

ВИРIШИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

2.          Зобов'язати Гурзуфську селищну Раду
(м. Ялта, вул. Подвойського, 9) укласти з СПД ОСОБА_1 (АДРЕСА_2,
ідентифікаційни номер НОМЕР_2) договір оренди земельної ділянки, площею 0,0260
га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1) строком на
сорок дев'ять років, для  будівництва та
обслуговування магазину.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим
Чумаченко С.А.