ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

21.01.08                                                                                           Справа № 10/250

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Краєвської М.В.

розглянувши апеляційні скарги ЗАТ «Завод комунального транспорту», м.Львів та ВАТ «Український професійний банк», м.Київ

на рішення господарського суду Львівської області від 17.08.2007р.

у справі № 10/250

за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»в особі Львівської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», м.Львів

до відповідача-1 ЗАТ «Завод комунального транспорту», м.Львів

до відповідача-2 ВАТ «Український професійний банк», м.Київ

про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення,

за участю представників сторін:

від позивача Васильєв Ю.М.

від відповідача-1 Кіселик С.П.

від відповідача-2 Королецька В.А.

Права і обов’язки сторін, передбачені ст. 22 ГПК України, право заявляти відводи, представникам роз’яснено.

Розпорядженням Голови Львівського апеляційного господарського суду розгляд даної справи передано колегії суддів у складі: Орищин Г.В., Галушко Н.А., Краєвської М.В.

Рішенням господарського суду Львівської області від 17.08.2007року у справі №10/250 (суддя Довга О.І.) задоволено позов ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»в особі Львівської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»та визнано недійсним договір оренди нежитлового приміщення, укладеного 01.11.2006р. ЗАТ «Завод комунального транспорту»з ВАТ «Український професійний банк»; присуджено до стягнення з ЗАТ «Завод комунального транспорту»на користь позивача 51грн. витрат по сплаті державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; присуджено до стягнення з ВАТ «Український професійний банк»на користь позивача 51грн. витрат по сплаті державного мита.

Дане рішення оскаржується відповідачами у справі – ЗАТ «Завод комунального транспорту»та ВАТ «Український професійний банк», оскільки, на їх думку, рішення суду є необґрунтованим, таким, що прийняте при неповному з»ясуванні обставин справи, прийнятим з порушенням норм матеріального права.

Зокрема, ЗАТ «Завод комунального транспорту»посилається на те, що договір оренди укладений з метою вжиття заходів, спрямованих на отримання коштів, для повернення отриманих кредитів та розрахунків з кредиторами; при укладенні договору оренди відповідач-1, як орендодавець, керувався лише економічною доцільністю його укладення та не мав наміру порушувати права інших учасників господарської діяльності.

ВАТ «Український професійний банк»наводить наступні підстави для скасування оскаржуваного рішення: господарським судом помилково застосовані норми ст.ст.215, 586 ЦК України та ст.9 Закону України «Про іпотеку»; проігноровано намір та розпочату процедуру усунення підстави, яка вплинула на визнання договору недійсним; не встановлено факту порушення права позивача при укладенні договору оренди, тощо.

Відповідачами подавались клопотання про припинення провадження у справі у зв»язку відсутністю предмета спору, оскільки термін дії оспорюваного договору закінчився, які судом відхилені як безпідставні.

Позивач вимоги скаржників заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційні скарги (а.с.89-91) та усними поясненнями представника в судовому засіданні.

При розгляді матеріалів справи та апеляційної скарги судовою колегією встановлено наступне:

01.11.2006р. між відповідачами у даній справі укладено договір оренди нежитлового приміщення площею 260 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Стрийська, 45. Згідно п.1.2.4. договору ЗАТ «Завод комунального транспорту»гарантує, що є власником приміщення (об»єкта оренди) та має всі права щодо розпорядження приміщенням, в тому числі шляхом надання його в оренду на умовах цього договору, а також, що дане приміщення не знаходиться під арештом, заставою, не передане в оренду іншим особам, не обмежене правами третіх осіб, на нього не звернено стягнення за рішеннями судових та державних органів та стосовно нього немає прав третіх осіб (а.с.13-16).

ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»за Генеральною кредитною угодою №9 від 23.10.2003р., в межах якої між позивачем і відповідачем-1 було укладено ряд кредитних договорів, в якості забезпечення виконання зобов'язань по яких укладено договір застави від 05.11.2003р. згідно із умовами якого в заставу передано об'єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 45 (а.с.17-18), та договори іпотеки від 30.01.2004р. та від 24.05.2004р., згідно з умовами яких в іпотеку передано нерухоме майно, що знаходяться в м. Львові по вул. Стрийська, 45 (а.с.19-24). Дані угоди нотаріально посвідчені. Вказані факти встановлені рішеннями господарського суду Львівської області від 18.04.2006р. у справі №1/125-28/29 та від 23.02.2007р. у справі №1/30-28/19, які набрали законної сили (а.с.25-28).

Судова колегія, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, з огляду на наступне:

Частиною З ст. 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із нормами ст. 9 ЗУ „Про іпотеку" іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

З матеріалів справи вбачається, що на момент укладення договору оренди нежитлового приміщення від 01.11.2006року, нежитлове приміщення, площею 260 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 45, перебувало в іпотеці позивача та, відповідно до п.2 резолютивної частини рішення господарського суду Львівської області від 18.04.2006р. у справі №1/125-28/29, на нього звернено стягнення.

Відповідачами не подано доказів надання згоди позивачем на укладення між ЗАТ „Завод комунального транспорту" та ВАТ „Український професійний банк" договору оренди нежитлового приміщення площею 260 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 45 та перебуває в іпотеці ВАТ „Райффайзен Банк Аваль", а укладення даного договору порушило права позивача як застово- та іпотекодежателя приміщень, які є об»єктом оренди по оспорюваному договору .

З врахуванням викладеного, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення місцевого господарського суду, як такого, що прийнято у відповідності до матеріалів та обставин справи з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ЗАТ „Завод комунального транспорту" та ВАТ „Український професійний банк" відхилити.

Рішення господарського суду Львівської області від 17.08.2007 р. у справі №10/250 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Головуючий           суддя Орищин Г.В.

суддя            Галушко Н.А.

суддя Краєвська М.В.