донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

11.03.2008 р.                                                              справа №6/360

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Мирошниченка С.В.

суддів

Колядко Т.М. , Акулової Н.В.

за участю представників сторін:

від позивача:

Кірячок І.О. - за довір. б/н від 17.01.2008 року,

від відповідача:

Старовецький В.І. - за довір. б/н від 28.01.2008 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське" с. Луганське Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від

05.02.2008 року

по справі

№6/360 (Подколзіна Л.Д.)

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоспецтех" м. Донецьк

до

Товариство з обмеженою відповідальністю "Луганське" с. Луганське Донецької області

про

стягнення 62 200 грн. 00 коп. (остаточні вимоги позивача)

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.02.2008 року задоволені позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Автоспецтех" м. Донецьк (далі по тексту - ТОВ "Автоспецтех") до товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське" с. Луганське Донецької області (далі по тексту - ТОВ "Луганське") про стягнення боргу, який виник на підставі договору № 01/03-1 від 01.03.2007 року в сумі 62 200 грн. 00 коп., пені в сумі 4 934 грн. 47 коп., 3% річних в сумі 1 467 грн. 24 коп. та інфляційних в сумі 8 023 грн. 80 коп., а також витрати на оплату послуг адвоката в сумі 1 500 грн. 00 коп.

У обгрунтування рішення місцевий суд послався на законність та доведеність позовних вимог.

ТОВ "Луганське" не погодилось з рішенням господарського суду та звернулось з апеляційною скаргою в якій просить його скасувати, як таке, що не відповідає вимогам чинного законодавства. У скарзі та під час судового засідання заявник, зокрема, послався на те, що судом першої інстанції були прийняті у якості доказів документи, які не завірені належним чином та не відповідають вимогам ст. 36 Господарського процесуального кодексу України та п. 5.27. ДСТУ 4163-2003 від 01.09.2003 року. Також відповідач зазначив, що уточнення позову не були отримані ТОВ "Луганське". Крім того, заявник послався на те, що громадянка Кірячок І.О. не мала відповідних повноважень на представництво інтересів позивача в суді, оскільки ТОВ "Автоспецтех" не видавало їй довіреності. Під час слухання справи відповідач навів і інші заперечення, які на його думку, також є підставою для скасування оскарженого рішення.

ТОВ "Автоспецтех" у відзиві на апеляційну скаргу та у судовому засіданні проти її задоволення заперечує і просить рішення господарського суду залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Донецький апеляційний господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "Агроспецтех" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом (а.с. 3-4) про стягнення з ТОВ "Луганське" 76 625 грн. 51 коп. з яких: заборгованості за товар, переданий відповідачу на підставі договору № 01/03-1 від 01.03.2007 року (а.с. 7-8) в сумі 62 200 грн. 00 коп., пені в сумі 4 934 грн. 47 коп., 3% річних в сумі 1 467 грн. 47 коп. та інфляційних в сумі 8 023 грн. 80 коп. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати по оплаті послуг адвоката в сумі 1 500 грн. 00 коп. згідно договору про надання юридичних (адвокатських) послуг № 42 від 13.12.2007 року (а.с. 14) та банківської виписки ЗАТ “ОТП Банк” філії в м. Донецьк (а.с.15).

Заявою від 31.01.2008 року (а.с. 33) позивач зменшив свої вимоги та остаточно просив господарський суд стягнути з відповідача 62 200 грн. 00 коп.

Вказана заява була прийнята місцевим судом, позовні вимоги розглядались з урахуванням уточнень.

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.02.2008 року (а.с. 42-43) позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Згідно рішення з відповідача на користь позивача стягнутий борг в сумі 62 200 грн. 00 коп., витрати по сплаті держмита в сумі 622 грн. 00 коп. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє оскаржене рішення у повному обсязі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності з врахуванням пояснень представників сторін, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга відповідача задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Суд першої інстанції при винесенні рішення з'ясував всі обставини справи, дав їм належну юридичну оцінку та дійшов правильного висновку про законність і обгрунтованість позовних вимог. Тому апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду, що викладені у оскарженому рішенні та з правильністю арифметичного розрахунку суми боргу.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення відповідача про те, що господарський суд безпідставно прийняв у якості доказів документи, які не були завірені належним чином, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вони необгрунтовані.

Відповідно до ст. 36 Господарського процесуального кодексу України та абз. 3 п. 2.1. розділу 2 Роз"яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 року № 02-5/289, письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідчених копіях. Якщо документи, які мають значення для правильного вирішення спору, і підписи на них виготовлені стороною за допомогою будь-яких технічних засобів, то такі документи повинні прийматись господарським судом, як письмові докази, досліджуватись та оцінюватись за загальними правилами Господарського процесуального кодексу України. Якщо подані документи викликають сумніви, господарський суд має право витребувати оригінали цих документів. Для перевірки достовірності поданих документів ним може бути призначено експертизу.

В обгрунтування позовних вимог ТОВ "Агроспецтех" послалось на документи, що містяться в матеріалах справи, а саме: договір № 01/03-1 від 01.03.2007 року (а.с. 7-8); акти сдачі-приймання робіт (а.с. 12,); податкову та видаткову накладну, рахункок-фактуру (а.с. 9-11). Всі ці копії документів засвідчені та містять відбиток печатки ТОВ "Аргоспецтех". Тому апеляційний суд вважає, що всі ці матеріали правомірно прийняті господарським судом у якості доказів.

Крім того, представник відповідача у судовому засіданні, яке відбулось 11.03.2008 року пояснив апеляційному суду, що в нього викликають сумніви саме акти прийому-передачі робіт та накладні. Проте, відповідач не зміг пояснити які саме реквізити цих документів та викладені в них дані він вважає сумнівними.

Також під час засідання представник відповідача доповів, що він не заперечує проти існування у нього перед позивачем заборгованості.

Заперечення відповідача про те, що уточнення позову ним отримані не були апеляційний суд також до уваги не приймає.

В матеріалах справи є відповідні документи, які додані до заяви про уточнення позовних вимог, а саме, докази надсилання її копії відповідачу (а.с. 36-38). Крім того, позивач зменшив позовні вимоги, тому права відповідача не були порушені.

Ствердження відповідача в частині того, що Кірячок І.О. є неналежним представником позивача також, на думку апеляційного суду, є безпідставними, оскільки спростовуються наявною в матеріалах справи довіреністю від 17.01.2008 року (а.с. 28), виданою ТОВ "Агроспецтех".

Спірний договір є договором купівлі-продажу, тому сторони повинні керватися у своїх відносинах ст.ст. 655-697 Цивільного кодексу України.

При перевірці оскарженого рішення апеляційним судом було встановлено, що договір від 06.09.2006 року, на підставі якого виникла заборгованість відповідає вимогам чинного законодавства та підписаний повноважними представниками обох сторін, тому зобов'язання сторін повинні виконуватись належним чином і в повному обсязі згідно до ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України.

На підставі договору позивач поставив відповідачу зерносушилку та транспортер гвинтовий відповідно накладної № РН-90.1 від 01.03.2007 року та акту приймання від 01.03.2007 року. Відповідно договору строк оплати не встановлений. Тому, відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України оплата повинна бути здійснена протягом семи днів від моменту отримання вимоги про оплату. Така вимога отримана відповідачем 19.12.2007 року (а.с. 17) та не пізніше 26.12.2007 року повинна бути здійснена оплата.

Наявні у справі докази не доводять того, що відповідач належним чином виконав зобов'язання за вищевказаним договором, не надано таких доказів і апеляційному суду. Тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заборгованість в сумі 62 200 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача.

Що стосується інших заперечень відповідача, то вони, на думку апеляційного суду, є необгрунтованими, оскільки не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції, які викладені у оскарженому рішенні.

Також при перевірці рішення апеляційним судом не було встановлено і порушення або неправильного застосування норм матеріального та процесуального права. Тому судова колегія приходить до висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 02.05.2008 року скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 05.02.2008 року по справі № 6/360 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Головуючий          С.В. Мирошниченко

Судді:          Т.М. Колядко

Н.В. Акулова

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС

5 господарському суду