СУД
Ухвала

Іменем України

21
серпня 2008 року

Справа
№ 2-16/13028-2007А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді
Голика В.С.,

суддів
Волкова К.В.,

Гонтаря В.І.,

секретар
судового засідання                                        Діомідова О.І.

за участю
представників сторін:

у
судове засідання представники сторін не з'явились;

розглянувши
апеляційну скаргу
Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній
Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим
(суддя  Омельченко В.А.) від 03.06.2008 у
справі № 2-16/13028-2007А

за
позовом
Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній
Республіці Крим (вул. Північна, 2, місто Красноперекопськ, АР Крим, 96000)

до фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1(АДРЕСА_1)

про
стягнення 10 427,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Красноперекопська
об'єднана державна податкова інспекція звернулась до господарського суду
Автономної Республіки Крим із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1про
стягнення 10427,00 грн., мотивуючи позовні вимоги тим, що підприємець  здійснював діяльність, яка підлягає
ліцензуванню, без відповідної ліцензії, а тому виручка відповідачем отримана
незаконно та підлягає стягненню до бюджету.

Постановою
господарського суду Автономної Республіки від 03 червня 2008 року  у справі № 2-16/13028-2007А (суддя В.А.
Омельченко) у задоволенні позову відмовлено.

При
прийнятті постанови місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що
позивач безпідставно послався на пункт 11 статті  10 Закону України „Про Державну податкову
службу  в Україні”, оскільки вказана
норма закону визначає  функції державних
податкових  органів, а не встановлює
санкції, які можуть застосовуватись до суб'єктів підприємницької діяльності за
недотримання ними законодавства про ліцензування.

Позивач
оскаржує зазначений судовий акт у зв'зку із порушенням норм  процесуального та матеріального права,
зокрема, сторона зазначає, що стаття 10 Закону України „Про Державну податкову
службу  в Україні” наділяє податкові
органи правом звертатись до суду із позовами
про стягнення з підприємств, установ, організацій коштів, отриманих без
установлених законом підстав.

Доводи
позивача мотивовані також іншими обставинами, які більш детально викладені
безпосередньо в апеляційній скарзі.

Відповідач
надав до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, згідно
якого вважає постанову місцевого господарського суду законною, обґрунтованою, а
також такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

У
судове засідання, призначене на 21 серпня 2008 року, сторони не з'явились,
повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи.

Судове
рішення приймається по оголошеній у судовому засіданні 14.08.2008 перерві.

Враховуючи
те, що явка у судове засідання це право, а не обов'язок сторони, а неявка
учасників судового процесу не перешкоджає розгляду справи, судова колегія
вирішила  можливим розглянути справу за
відсутністю осіб, які не з'явились, за наявними в матеріалах справи
документами.

Розпорядженням
виконуючого обов'язки голови Севастопольського апеляційного господарського суду
О.А. Латиніна  від 29 липня 2008
року  у складі колегії суддів Черткову
І.В. та Волкова К.В. замінено на суддів Голика В.С. та Гонтаря В.І., головуючим
у справі призначено суддю Голика В.С.

Судова
колегія, розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін у
судовому засіданні 14.08.2008,
перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, визнає апеляційну скаргу такою, що не
підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як
вбачається з матеріалів справи, Красноперекопською об'єднаною державною
податковою інспекцією проведено планову документальну перевірку дотримання
вимог податкового та валютного законодавства суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 за період з 18.01.2006 по 24.04.2007 (акт №
282/17-1/ від 24.04.2007).

Перевіркою
встановлено, що за вказаний період останній отримав від діяльності по
організації і проведенню азартних ігор, яка підлягає ліцензуванню, виручку у
сумі 10 4237, 00 грн. При цьому відповідної ліцензії підприємець  не мав.

Згідно
з пунктом  29 статті 9 Закону України
"Про ліцензування певних видів господарської діяльності" ліцензуванню
підлягають певні види господарської діяльності, зокрема, організація   та
утримання   тоталізаторів,  гральних закладів,  випуск
та проведення лотерей, організація діяльності з проведення  азартних
ігор.

Відповідальність
за порушення вимог Закону України "Про ліцензування певних видів
господарської діяльності" від 01.06.2000 № 1775-ІІІ передбачена  статтею 22 цього Закону, а саме до суб'єктів
господарювання за провадження господарської діяльності без ліцензії
застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, встановлених
законом, рішення про стягнення штрафів, приймаються органом, на який згідно з
чинним законодавством покладено функції контролю за наявністю ліцензій.

Відповідно
до пункту 4 статті 10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”
від 04.12.1990  №509-ХІІ зі змінами та
доповненнями, на податкові органи покладено функції контролю за наявністю у
суб'єктів підприємницької діяльності ліцензій на здійснення діяльності,
визначеної їх установчими документами.

Цьому
ж органу надані і повноваження по стягненню штрафів з суб'єктів підприємницької
діяльності в разі здійснення такої діяльності без ліцензій (стаття 22 Закону України
“Про ліцензування певних видів господарської діяльності”).

Відповідно
до пункту 11 статті 10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”
податкові інспекції подають   до  судів
позови  до  підприємств,
установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і
стягнення в доход  держави коштів,
одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках  -
коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також  про
стягнення  заборгованості  перед бюджетом і державними цільовими  фондами
за  рахунок  їх майна.

Проте
судова колегія погоджується із судом першої інстанції у тому, що зазначена
норма закону визначає функції державних податкових органів, а не встановлює
санкції, які можуть застосовуватися до суб'єктів підприємницької діяльності за
недотримання ними законодавства про ліцензування, а само по собі посилання
позивача на необхідність задоволення позову на підставі пункту  11 статті
10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" є
необґрунтованим.

Отже,
підстав для задоволення позову немає.

За таких обставин, колегія
суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не  підлягає задоволенню, постанова ж
господарського суду Автономної Республіки Крим прийнята із дотримання норм
матеріального та процесуального права, підстав для її скасування немає.

Керуючись статтею 195,
пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205,
статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу
Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній
Республіці Крим залишити без задоволення.

2.Постанову господарського
суду Автономної Республіки Крим  від 03
червня 2008 року у справі № 2-16/13028-2007А залишити без змін.

Ухвала суду набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного
місяця безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                        В.С.
Голик

Судді
К.В. Волков

В.І. Гонтар