КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2008                                                                                           № 48/379

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Зеленіна В.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Українсько-середземноморськіавіалінії"

на рішення Господарського суду м.Києва від 19.12.2007

у справі № 48/379

за позовом                               Спільне закрите акціонерне товариство "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Українсько-середземноморськіавіалінії"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 631212,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 19.12.2007 р. у справі № 48/379 позов ЗАТ „Міжнародні авіалінії України” до ТОВ „Українсько-середземноморські авіалінії” про стягнення 631212,88 грн. задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням відповідач подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовної заяви відмовити повністю. Відповідач у апеляційній скарзі посилається на те, що рішення було прийнято судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду м. Києва без змін.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, 04.07.2000 сторонами була укладена двостороння угода № 22/ІВ „ Про взаємне прийняття та визнання пасажирської перевізної документації (інтерлайн)”. За умовами угоди та додатку до неї, кожна із сторін повинна була оформлювати та видавати авіаквитки та інші перевізні документи відповідно до тарифів, розцінок, умов та положень, які встановлені тією стороною, авіа маршрутами якої має бути здійснення відповідного пасажира та визначена процедура проведення розрахунків.

Пункт 2.3 угоди передбачає. Що кожна сторона зобов’язалася надати іншій стороні усі дані та інформацію про тарифи, які є необхідними для продажу тих авіатранспортних послуг, які пропонуються на даний момент часу цією авіакомпанією, в тому числі через банк даних Міжнародної асоціації авіаперевізників (ІАТА); агент, що здійснює продаж, може використовувати бланки будь якого з учасників цієї угоди, квітки приймаються до перевезення авіакомпанією, що здійснює перевезення. При цьому агент, що здійснює продаж авіаквитка , повинен здійснювати таку продажу згідно тарифу та правил застосування відповідного тарифу, який є загальнодоступним у Глобальних дистриб’юторських системах опублікування тарифів.

Згідно п. 1 додатку № 1 сторони визначили, що протягом чотирьох тижнів після закінчення кожного календарного місяця вони повинні надсилати одна одній рахунки та кредитові авізо, що мають відношення до фінансових операцій за попередній місяць. З огляду на п.6 додатку № 1, сальдо рахунків за відповідний період повинно було визначатися у доларах США.

Крім того, сторони зобов’язалися здійснювати щомісячно підведення балансу та сплату відповідних рахунків-фактур, які виставляються на поточні рахунки обох сторін; виписки з вище означених рахунків вони мали надсилати одна одній протягом 30-ти днів після закінчення звітного місяця.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок – відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За твердженням позивача, були порушені правила використання тарифів, а саме: було порушено вимогу застосовуваних тарифів (пункт 15), згідно якої, при застосуванні означеного тарифу, продаж авіаквитків дозволяється тільки на бланках позивача, чим спричинив йому збитки у розмірі 631 212 грн.88 коп. в результаті невірного застосування тарифів при оформленні авіаквитків на авіарейси позивача. Оскільки рахунок-фактура № 821161 від 14.12.2006 р. що виставив позивач відповідачу для оплати, сплачений останнім не був, тій змушений звернутися до суду.

Заперечуючи проти рішення, відповідач наполягає на тому що, оскільки на сьогоднішній час вин перебуває у стадії реорганізації і ця процедура є не завершеною, задоволення вимог не можливо.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред’явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Пунктом 2.4 укладеної угоди визначено, що жодна з сторін угоди не має права оформлювати та видавати квитки за тарифами, які будуть нижчими за відповідні наскрізні тарифи або за собівартість таких перевезень. І якщо якась з сторін, оформить квитки з порушенням тарифів, що були опубліковані, в результаті чого інша сторона угоди зазнає фінансових збитків, то сторона, яка оформляла такі авіатранспортні документи, в силу п.2.7. угоди, буде зобов’язана відшкодувати такі збитки.

Згідно зі ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідач не заперечує щодо порушення умов укладеної угоди, не надав доказів зворотного, акт звірки направлений позивачем не підписав, зауваження на позовні вимоги по суті не надані, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Щодо тверджень відповідача про неможливість у даній час розгляду справи по суті в зв’язку з його реорганізацією, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Відповідно до ст. 33 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” юридична особа припиняється в результаті передання всього майна, прав та обов’язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками юридичної особи або за рішенням органу державної влади, прийнятим у випадках, передбачених законом. Юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Згідно п.4 ст. 34 Закону України „Про підприємства в України” та ст. 22 закону України „Про господарські товариства” підприємство вважається реорганізованим з моменту виключення його з державного реєстру України.

У разі злиття, поділу, приєднання підприємств момент переходу майна та відповідних прав і обов’язків до нових підприємств визначається, якщо інше не передбачено законом чи постановою про реорганізацію, днем підписання передаточного або розподільного акту чи балансу, і тому може не співпадати у часі з моментом здійснення реорганізації підприємства, тобто виключення його з державного реєстру. Тому, розподіл кредиторської і дебіторської заборгованості здійснюється між новоутвореними підприємствами пропорційно вартості отриманого майна (роз’яснення Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002). Тому, колегія суддів вважає що, клопотання про зупинення, припинення провадження до закінчення процедури реорганізації відповідача недоречні.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги , а рішення господарського суду є обґрунтованим і таким, що відповідає чинному законодавству.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу ТОВ „Українсько-середземноморські авіалінії залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 19.12.2007 року у справі № 48/379 залишити без змін.

2.          Матеріали справи повернути, доручити господарському суду м. Києва видати відповідний наказ.

Головуючий суддя

Судді

20.03.08 (відправлено)