ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2008 р.

№ 05-5-35/1356-35/234

Вищий господарський суд України в складі колегії

суддів:

Грейц К.В. –головуючого,

Бакуліної С.В.,

Глос О.І.,

розглянувши касаційне подання

Заступника прокурора міста Києва

на постанову

від 15.09.2008

Київського апеляційного господарського суду

у справі господарського суду міста Києва № 05-5-35/1356-35/234

за позовом

Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державного комітету України із земельних ресурсів

до

3-ті особи

Київської міської ради

- ТОВ "АТП КМБ-1 ім. М.П.Загороднього"

- Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про

визнання недійсним рішення від 26.07.2007 №89/1923

за участю представників:

- позивача

не з’явились

- відповідача

- 3-ї особи-1

- прокуратури

не з’явились

Збирит О.В

Попенка О.С.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 14.07.2008 у справі № 05-5-35/1356-35/234 (суддя М.Є.Літвінова), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2008 (колегія суддів у складі головуючого судді Григоровича О.М., суддів Гольцової Л.А., Рябухи В.І.), позовні вимоги Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державного комітету України із земельних ресурсів до Київської міської ради, за участю третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог - ТОВ "АТП КМБ-1 ім. М.П. Загороднього", Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання недійсним рішення від 26.07.2007 № 89/1923 залишені без задоволення.

Рішення та постанова у справі мотивовані тим, що спірне рішення Київської міської ради про передачу в оренду земельних ділянок є виключною компетенцією органу місцевого самоврядування, відповідає чинному законодавству України, зокрема, ст. 124 Земельного кодексу України та ст. 35 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації", внаслідок його прийняття не вбачається порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі - Державного комітету України із земельних ресурсів.

Заступник прокурора міста Києва з рішенням та постановою у справі не згоден, у внесеному касаційному поданні просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування норми процесуального та матеріального права судами попередніх інстанцій.

Зокрема, касатор вважає, що спірне рішення Київською міською радою прийнято з порушенням ст. п. 6 ст. 123 Земельного кодексу України, ст. 35 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації", оскільки проект відведення земельної ділянки не погоджений Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а висновок судів попередніх інстанцій про належність висновку державної експертизи землевпорядної документації від 26.07.2007 № 432/05-42 суперечить пунктам 3.5.8, 3.5.9 Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації, затвердженої наказом Держкомзему від 03.12.2004 № 391.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТП КМБ-1 ім. М.П. Загороднього" у відзиві на касаційне подання просить залишити його без задоволення, як необґрунтоване, натомість рішення та постанову у справі залишити в силі як такі, що відповідають вимогам чинного матеріального та процесуального законодавства.

Ухвалою від 20.11.2008 розгляд касаційного подання у справі відкладено на 27.11.2008.

Представники позивача і відповідача своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні касаційної інстанції не скористались.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників прокуратури і 3-ї особи у справі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного та рішенні місцевого господарських судів, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено, що 26.07.2007 Київською міською радою прийняте рішення № 89/1923 "Про передачу ТОВ "АТП КМБ-1 ім. М.П. Загороднього" земельних ділянок для будівництва та обслуговування автотранспортного підприємства з автосалоном та виставковими приміщеннями та прибудованою станцією техобслуговування з офісними приміщеннями по вул. Куренівській, 27а в Оболонському районі міста Києва".

Зазначеним рішенням Київською міською радою затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок ТОВ "АТП КМБ-1 ім. М.П. Загороднього" для будівництва та обслуговування автотранспортного підприємства з автосалоном та виставковими приміщеннями та прибудованою станцією техобслуговування загальною площею 2,03 га по вул. Куренівській, 27а в Оболонському районі міста Києва та вирішено передати товариству, за умови виконання п. З рішення, ці земельні ділянки загальною площею 2,03 га, в тому числі: ділянку № 1 площею 0,24 га - в короткострокову оренду на 5 років, в межах червоних ліній (період будівництва), для організації будівництва за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування; ділянку № 2 площею 1,79 га - в довгострокову оренду на 15 років для будівництва та обслуговування автотранспортного підприємства з автосалоном та виставковими приміщеннями та прибудованою станцією техобслуговування з офісними приміщеннями, з них: 1,21 га - за рахунок земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення; площею 0,58 га - за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування (у зв'язку з переходом права власності на майно, договір купівлі-продажу від 16.01.2007 № 68).

Пунктом 3.7 рішення Київська міська рада зобов'язала товариство виконати вимоги, викладені у листах Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища, Київської міської санепідемстанції, Головного управління охорони культурної спадщини, Державного управління охорони навколишнього природного середовища в м. Києві, ДП "Інститут генерального плану міста Києва".

Звертаючись до суду з даним позовом в інтересах Державного комітету України із земельних ресурсів, прокурор в обґрунтування позовних вимог послався на норми ст. ст. 123, 184 Земельного кодексу України, ст. ст. 17, 19 Закону України "Про основи містобудування", ст. 13 Закону України "Про планування і забудову територій", оскільки вважає, що Київською міською радою затверджено проект землеустрою з надання ТОВ "АТП КМБ-1 ім. М.П. Загороднього" земельних ділянок в оренду без розроблення детального плану території та планів земельно-господарського устрою, без погодження проекту Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій дійшли висновків, що спірне рішення Київської міської ради прийняте у межах наданої компетенції, з дотриманням вимог законодавства і не порушує будь-яких прав або охоронюваних законом інтересів позивача у справі - Державного комітету України із земельних ресурсів.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками і вважає, що доводи касаційного подання їх не спростовують.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що земельні ділянки, передані в оренду ТОВ "АТП КМБ-1 ім. М.П. Загороднього", знаходяться в межах міста Києва, а, отже, прийняття відповідного рішення про передачу земельних ділянок є компетенцією органу місцевого самоврядування - Київської міської ради.

Частиною 1 ст. 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу (ч. 3 ст. 124 Земельного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

Проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки (ч. 6 ст. 123 Земельного кодексу України).

Як встановлено судами і вбачається з матеріалів справи, проект відведення земельних ділянок площею 2,03 га ТОВ "АТП КМБ-1 ім. М.П.Загороднього" погоджено: Київським міським головним управлінням земельних ресурсів Державного комітету України по земельних ресурсах (Київміськголовзем) 25.07.2007 за № 06-03-4/1520, ДП "Інститут Генерального плану міста Києва" ВАТ "Київпроект" Київської міської державної адміністрації (лист від 19.07.2007 № 2201), Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) (лист від 23.07.2007 № 09-7354), Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в м. Києві (висновок № 05/812 від 26.09.2007).

Таким чином, на виконання вимог ч. 6 ст. 123 ЗК України, проект погоджено органом по земельних ресурсах, при цьому, колегія суддів зазначає, що ця норма не містить визначення конкретного органу по земельних ресурсах та/або необхідності узгодження проекту з кількома такими органами, отже, посилання прокурора на необхідність погодження проекту Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) колегія суддів вважає безпідставним.

Крім того, спірне рішення Київською міською радою прийняте, як того вимагає норма ч. 6 ст. 123 ЗК України, після одержання висновку державної землевпорядної експертизи від 26.07.2007 № 432/05-42 по об'єктах.

Щодо надання судами попередніх інстанцій оцінки цьому висновку, яка, на думку касатора, не відповідає приписам пунктів 3.5.8, 3.5.9 Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації, затвердженої наказом Держкомзему від 03.12.2004 № 391, колегія суддів зазначає, що норма ч. 6 ст. 123 ЗК України вимагає лише одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, втім, не визначає необхідного змісту висновку і не встановлює правових наслідків його недотримання у вигляді заборони прийняття відповідним органом рішення про надання земельної ділянки.

Разом з тим, за приписами ст. 35 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" висновки державної експертизи повинні містити оцінку допустимості та можливості прийняття рішення щодо об'єкта державної експертизи і враховувати соціально-економічні наслідки, позитивні висновки державної експертизи щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи є підставою для прийняття відповідного рішення органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування, відкриття фінансування робіт з реалізації заходів, передбачених відповідною документацією, у разі якщо об'єкт державної експертизи не повною мірою відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, він повертається на доопрацювання, при цьому, вказуються конкретні вимоги, відповідно до яких необхідно внести зміни і доповнення до об'єкта державної експертизи. Висновки державної експертизи після їх затвердження спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері державної експертизи є обов'язковими для прийняття до розгляду замовником і врахування при прийнятті відповідного рішення щодо об'єктів державної експертизи.

На виконання зазначеного Закону та згідно з дорученням Кабінету Міністрів України від 14.07.2004 № 31034/1/1-04 наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 03.12.2004 № 391 затверджено Методику проведення державної експертизи землевпорядної документації, за змістом якої усунення зауважень та внесення виправлень, виявлених в результаті державної експертизи, здійснюють розробники землевпорядної документації та інші суб'єкти, що допустили порушення вимог чинного законодавства України, встановлених норм і правил при підготовці об'єкта державної експертизи або його окремих складових частин (п. 3.5.8 Методики), контроль за усуненням зауважень державної експертизи здійснюють виконавці експертизи (експерти) чи, за їх дорученням, керівники підпорядкованих територіальних органів земельних ресурсів(п. 3.5.9 Методики), негативна оцінка об'єкта експертизи повинна бути всебічно обґрунтована положеннями відповідних нормативно-правових актів (п. 3.5.4 Методики).

Виходячи з аналізу зазначених норм і приписів, суди попередніх інстанцій дійшли ґрунтовного висновку, що затверджений начальником Київського міського головного управління земельних ресурсів Державного комітету України по земельних ресурсах висновок державної експертизи землевпорядної документації від 26.07.2007 № 432/05-42 не є негативним, адже, не містить конкретних вимог, відповідно до яких необхідно внести зміни і доповнення до об'єкта державної експертизи, а, крім того, на користь позитивного характеру висновку свідчить та обставина, що в пункті 13 висновку вказано про його дійсність протягом строку дії об’єкта державної експертизі, але не більше 3-х років від дня його видачі, що повністю узгоджується з вимогами ст. 36 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації", згідно якої лише позитивний висновок державної експертизи дійсний протягом строку дії об’єкта державної експертизи, але не більше трьох років від дня його видачі.

Отже, погодження проекту землеустрою, надане 25.07.2007 за №06-03-4/1520 начальником Київського міського головного управління земельних ресурсів Державного комітету України по земельних ресурсах О.С.Харченко, та затвердження цією ж посадовою особою висновку державної експертизи землевпорядної документації від 26.07.2007 № 432/05-42 свідчить саме про можливість прийняття відповідного рішення з обов’язковим врахуванням висновку державної експертизи органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування щодо об'єкта державної експертизи, а не навпаки, як зазначає касатор.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наявність як необхідних погоджень відповідних органів, так і висновку державної експертизи землевпорядної документації надавало відповідачеві підстав для прийняття спірного рішення у межах його повноважень, відтак, позов про визнання цього рішення недійсним не підлягає задоволенню.

Наведене свідчить, що під час прийняття рішення та постанови у справі про відмову у позові, суди попередніх інстанцій не припустились порушення або неправильного застосування норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а, отже, підстави для їх скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2008 у справі господарського суду міста Києва № 05-5-35/1356-35/234 залишити без змін.

Касаційне подання Заступника прокурора міста Києва залишити без задоволення.

Головуючий суддя К.В.Грейц

Судді           С.В.Бакуліна

О.І.Глос