ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2008 р.

№
21/4587

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
судді

Добролюбової
Т.В.

суддів

Рогач
Л.І., Швеця В.О.

розглянувши матеріали  касаційної скарги

Приватного підприємця ОСОБА_1

на
постановуЖитомирського
апеляційного  господарського суду від
21.02.08

у
справі

№21/4587

за позовом

Приватного
підприємця ОСОБА_1

доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Подільський господар -2004"

про

визнання
угоди дійсною та стягнення 15000,00 грн.

Розпорядженням
Заступника Голови Вищого господарського суду України від 18.06.08 №02-12.2/207,
у зв'язку з відпусткою судді Гоголь Т.Г., для розгляду касаційної скарги у цій
справі призначено колегію суддів у складі: Добролюбової Т.В.- головуючого,
Рогач Л.І., Швеця В.О.

В
судовому засіданні 19.06.08 оголошувалась перерва до 26.06.08.

В
судовому засіданні взяв участь представник відповідача: Савчук Ю.М. - за дов.
від 18.06.08.

Представник
позивача в судове засідання не з'явився, належно повідомлений про час і місце
розгляду касаційної скарги.

Приватним підприємцем ОСОБА_1 у
червні 2007 року заявлений позов до Товариства з обмеженою відповідальністю
«Подільський господар -2004»про визнання дійсною усної угоди щодо відмови
підприємця від оренди земельної ділянки під водним фондом ставка, загальною
площею 149 га, розташованої на річці Хомора в смт. Гриців, Шепетівського

доповідач:
Добролюбова Т.В

району
та  зобов'язання відповідача сплатити за
нього заборгованість з оренди земельних ділянок під водним фондом; стягнення з
відповідача за цією угодою 15000,00 грн боргу (оренда та штраф). Обґрунтовуючи
свої вимоги позивач вказував на те, що між сторонами було укладено усну угоду
про наступне: відповідач зобов'язався сплатити заборгованість за оренду
земельних ділянок під водним фондом на суму 15 000,00 грн. З свого боку на виконання
усної домовленості позивач відмовився від оренди земельної ділянки під водним
фондом ставка 149 га, на р. Хомора в смт. Гриців, Шепетівського району. При
цьому,  позивач зауважував, що відповідно
до протоколу від 22.05.06 №3/2006 комісії з надання земельних ділянок під
об'єктами водного фонду у власність та тимчасове користування, комісія
рекомендувала голові районної адміністрації, при умові сплати заборгованості з
орендної плати за попереднього орендаря -ОСОБА_1 надати в оренду земельну
ділянку під водним фондом   смт. Гриців,
Грицівської та Коськівської селищних рад Товариству з обмеженою
відповідальністю "Подільський господар - 2004". При цьому, позивач
наголошував, що платіжними дорученнями від 16.07.06 №305 на суму 10 000,00 грн
та від 18.07.07 №306 на суму 5 000,00 грн було переведено орендну плату за
ставки. Однак, Шепетівською ОДПІ вказані вище перерахування по картці особового
рахунку платника податку позивача у справі -не проведено, між тим,  дана сума зарахована відповідачеві. Позивач
посилався на приписи статей 206, 218 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 18.09.07, ухваленим суддею Огороднік К.М., позовні
вимоги задоволено. Вмотивовуючи рішення суд посилаючись на приписи статті  206, частини 2 статті 218, статті 612
Цивільного кодексу України, частини 1 статті 173, статті 193 Господарського
кодексу України визнав позовні вимоги доведеними.

Житомирський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів: Гулової А.Г. -головуючого, Зав'язуна
В.С., Пасічник С.С., постановою від 21.02.08, перевірене рішення суду першої
інстанції скасував. У задоволенні позовних вимог відмовив. Постанова суду
вмотивована тим, що позивачем не було погоджено з податковим органом питання
про переведення боргу з орендної плати за договором від 06.01.05 №126 на
ТОВ"Подільський господар -2004". Суд апеляційної інстанції встановив
і  порушення позивачем  вимог статей 513, 520 Цивільного кодексу
України, оскільки  угода про зміну
боржника у зобов'язанні повинна вчинятися в письмовій формі з її реєстрацією.
Тому, суд дійшов висновку про ненадання позивачем доказів, підтверджуючих
прийняття відповідачем зобов'язань зі сплати заборгованості підприємця за
договором №126 та недоведеність зобов'язань відповідача перед позивачем щодо
сплати 15000,00 грн. Постанова обґрунтована також приписами статей 203, 207,
210, 218 Цивільного кодексу України.

Приватний підприємець ОСОБА_1
звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій
просить постанову у справі скасувати, а рішення просить залишити без змін.
Обґрунтовуючи доводи скаржник вказує на порушення апеляційним судом приписів
статті 513 Цивільного кодексу України та незастосування положень статті 206,
частини 1 статті 207, частини 2 статті 218 названого Кодексу. На думку
скаржника, судом помилково не враховано і те, що на виконання усної
домовленості відповідачем було вчинено ряд дій, зокрема, перерахування 15
000,00 грн, а зміст цього правочину зафіксовано в протоколі комісії з надання
земельних ділянок та платіжних дорученнях, що свідчить про досягнення сторонами
згоди з усіх умов і дійсність усної угоди.

Від Товариства з обмеженою
відповідальністю "Подільський господар -2004" відзиву на касаційну
скаргу судом не отримано.

Вищий
Господарський  суд  України
заслухавши  доповідь  судді
Добролюбової Т.В. та пояснення присутнього у судовому засіданні
представника відповідача, переглянувши матеріали справи і доводи касаційної
скарги, перевіривши  правильність  застосування
судами приписів чинного законодавства,
відзначає  наступне.

Господарськими судами попередніх
інстанцій установлено, що 26.01.05 Шепетівська районна державна  адміністрація - орендодавець, уклала з
Приватним підприємцем ОСОБА_1, договір тимчасового користування земельною
ділянкою водного фонду на умовах оренди №126. Відповідно до умов цього договору
орендодавець на підставі розпорядження Голови адміністрації від 26.01.05
№28/2005-р надав із земель водного фонду Грицівської селищної ради - 117, 567
га та Коськівської сільської ради - 32,045 га, а орендар -прийняв у тимчасове
користування, строком на 25 років, на умовах оренди земельну ділянку з
розміщеним на ній водним об'єктом загальною площею 149,612 га для
риборозведення. Згідно протоколу засідання комісії з надання земельних ділянок
під об'єктами водного фонду у власність та тимчасове користування від 22.05.06
№3/2006 за наслідками розгляду заяви директора ТОВ "Подільський господар
-2004 " ОСОБА_2 про надання в оренду земельної ділянки під водним об'єктом
смт Гриців на території Грицівської і Коськівської селищних рад комісія
вирішила рекомендувати голові районної адміністрації після сплати
заборгованості з орендної плати за попереднього орендаря ОСОБА_1 надати в
оренду земельну ділянку під водним об'єктом
смт Гриців на території Грицівської і Коськівської селищних рад ТОВ
"Подільський господар-2004". Установлено судами і те, що 31.05.06
Шепетівська районна державна адміністрація, уклала з ТОВ "Подільський
господар -2004", договір №5 тимчасового користування  вказаної земельної ділянки, строком на 15
років. Разом з цим, ТОВ "Подільський господар -2004" платіжними
дорученнями від 18.07.06 та від 18.07.06 №306 перерахувало на банківські
рахунки Грицівської селищної ради і Коськівської сільської ради відповідно 10
000,00 грн та 5 000,00 грн, при цьому, у платіжних дорученнях зазначено:
"орендна плата за ставки згідно договору переведення боргу за ПП
ОСОБА_1".  Предметом позову є вимога  Приватного підприємця ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Подільський господар -2004»про визнання дійсною
усної угоди щодо його відмови від оренди земельної ділянки під водним фондом
ставка, розташованої на річці Хомора в смт. Гриців, Шепетівського району,
загальною площею 149,612 га  та  зобов'язання відповідача сплатити за нього
заборгованість з оренди земельних ділянок під водним фондом; стягнення з
відповідача за цією угодою 15000,00 грн боргу (оренда та штраф). Отже,
предметом спору у даній справі є стягнення коштів за умовами угоди, відтак і її
дійсність. Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення місцевого суду виходив,
зокрема з того, що відносини, які склалися між сторонами виникли щодо
переведення боргу з орендної плати, між тим, договір про переведення боргу  має вчинятися в письмовій формі з його
обов'язковою державною реєстрацією. Такий висновок колегія суддів визнає
передчасним. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства,
а також із дії осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.  Згідно з
частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до статті 206 цього Кодексу усно можуть вчинятися правочини, які
повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів,
які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.
За приписами статті 218 Цивільного кодексу України, недодержання сторонами
письмової форми правочину,  яка
встановлена  законом, не   має наслідком  його
недійсність,  крім випадків,
встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або
оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами
аудіо -, відеозапису та іншими доказами. Якщо правочин, для якого законом
встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми,
укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її
вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі
спору може бути визнаний судом дійсним. Отже, для підтвердження факту  здійснення правочину та його умов можуть
подаватися та розглядатися судом письмові докази та інші. До письмових доказів
у відповідності до приписів статті 36 Господарського процесуального кодексу
України відносяться будь -якого роду документи, акти, листування, що містять
відомості про правочин та його умови. У разі передання майна за правочином,
воно може слугувати доказом його вчинення. З наведеного вбачається, що
сторони не позбавлені права на підтвердження існування зобов'язальних правовідносин
посилатись на інші докази, ніж договір. Суд апеляційної інстанції, обмежився
перерахуванням наданих позивачем доказів в підтвердження своїх вимог,
зокрема,  протокол засідання комісії з
надання земельних ділянок під об'єктами водного фонду у власність та тимчасове
користування від 22.05.06, однак, доводів за якими суд відхилив цей доказ не
навів. Не досліджено апеляційним судом і підстав, на яких, 31.05.06 відбулось
укладення договору тимчасового користування земельною ділянкою водного фонду на
умовах оренди №5  та договору оренди
земельної ділянки №5 з ТОВ "Подільський господар -2004", адже, однією
з умов укладення цього договору була відмова ОСОБА_1 від права на оренду
ставка та сплата новим орендарем заборгованості з орендної плати за
попереднього орендаря ОСОБА_1 Наведене свідчить, що поза увагою суду
залишилось дослідження дійсної природи правовідносин сторін щодо відмови від
права на оренду чужого майна. Окрім цього,
задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, обмежився
перерахуванням норм чинного законодавства. Суд апеляційної інстанції помилково
визнав спірні відносини договором про перевід податкового боргу і не спростував
висновків першої інстанції. Проте, суди обох інстанцій не звернули уваги на те,
що сторони визначили тверду суму компенсації -15 000,00 грн, і лише зазначили,
що це вартість платежів з нарахуванням санкцій за невчасну сплату.  Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного
суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 "Про
судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи,
вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин. Оскільки передбачені процесуальним законом
межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти
докази, всі рішення у справі підлягають скасуванню, а справа -направленню на
новий розгляд до господарського суду Хмельницької області. При новому розгляді
справи судові необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити
доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від
встановлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

З
огляду  на  зазначене, керуючись статтями    1115 ,  1117 , 1119, 11110,  11111, 11112  Господарського процесуального
кодексу  України, Вищий  господарський суд  України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Житомирського апеляційного господарського суду
від 21.02.08 у справі №21/4587 і рішення господарського суду Хмельницької
області від 18.09.07 скасувати.

Матеріали справи скерувати для нового
розгляду до Господарського суду Хмельницької області.

Касаційну скаргу Приватного підприємця
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Головуючий
Т.Добролюбова

Судді
Л.Рогач

В.Швець