ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2008 р. м.Чернівці Справа № 2/162

Суддя господарського суду Чернівецької області Скрипничук Iван Васильович

при секретарі Добровольській А.Я., розглядаючи справу

за позовом Контрольно-ревізійного управління в Чернівецькій області

до Комунального підприємства "Парк Жовтневий"

про виконання вимог КРУ в області в частині вжиття заходів щодо перерахування до місцевих бюджетів доходів в сумі 96968,00 грн. та надходження плати за користування земельними ділянками в сумі 74560,87 грн.

за участю представників:

позивача – не з’явився

відповідача – Власова Т.В., довіреність № 175 від 19.11.2007р.; Григоришин Д.А. – директор

СУТЬ СПОРУ:

Контрольно-ревізійне управління в Чернівецькій області звернулось з позовом до Комунального підприємства “Парк Жовтневий” про зобов’язання виконати вимоги КРУ в Чернівецькій області від 29.12.2007р. № 24-05-14/5638 в частині забезпечення відшкодування орендної плати за використання сторонніми суб’єктами господарювання земельних ділянок у сумі 74560,87грн. та перерахування до відповідних бюджетів доходів у сумі 96968,00грн.

Ухвалою суду від 18.09.2008р. задоволено заяву позивача про зміну позовних вимог, а саме п.2 адміністративного позову від 26.05.2008р. № 24-25-13/2362 викласти у наступній редакції: стягнути з КП “Парк Жовтневий” кошти у сумі 96968грн., які були отримані останнім за незаконними угодами, на користь відповідних бюджетів згідно абзацу 4 ст. 21 Закону України від 06.10.1998р. № 161-ХХІV “Про оренду землі”.

Позовні вимоги обґрунтовуються наступним.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України від 26.01.1993р. № 2939-ХІІ “Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні” головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов’язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб’єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організація, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі – підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Згідно з п.7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно з п.п. 1, 2 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою статті 203 ЦК України, а недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з п. 2 ст. 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об’єкти комунальної власності.

У п.1 ст. 116 Земельного кодексу України зазначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених Земельного кодексу України.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до п. 1 ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Отже, на підставі акту ревізії фінансово-господарської діяльності КП “Парк Жовтневий” від 14.12.2007р. № 24-290-24/244 встановлено, що відповідач, не отримавши державного акта права власності чи права постійного користування земельною ділянкою, уклав з суб’єктами господарювання двосторонні правочини, тобто не маючи відповідної цивільної дієздатності для укладення таких правочинів, а саме:

• складування ґрунту в межах територій парку “Жовтневий” – угода від 01.07.2005р. № 9 з ТОВ “Комфорт-Інвест” (поклажодавець) та договір від 04.04.2006р. № 20 з Буковинським університетом (поклажодавець);

• влаштування майданчика парку та використання земельної ділянки для надання платних послуг населенню ПП “Агро-Бізнес” – договори від 01.10.2003р. №7 та від 02.07.2004р. № 10;

• використання майданчика парку “Жовтневий” під розміщення торгівельного кіоску ПП Горбатюк О.В. – договір від 11.06.2005р. № 8.

Відповідач позовні вимоги заперечує, посилаючись на те, що договори про співробітництво, які укладені між Комунальним підприємством “Парк Жовтневий” та суб’єктами господарювання, не є договорами оренди землі в розумінні земельного законодавства, і відносини, щодо виконання вірних зобов’язань згідно вищезазначених договорів про співробітництво, стосуються виключно сторін договору.

У судовому засіданні 22.10.2008 за участі представника позивача оголошено ухвалу про відкладення розгляду справи на 11.11.2008.

У судове засідання 11.11.2008 позивач участь повноважного представника не забезпечив з невідомих суду підстав.

Суд вважає, що не з’явлення у судове засідання представника позивача не перешкоджає вирішенню спору по суті за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, оцінивши докази, суд встановив.

Так, на підставі акту ревізії фінансово-господарської діяльності КП “Парк Жовтневий” від 14.12.2007р. № 24-290-24/244, як зазначає позивач, встановлено, що відповідач, не отримавши державного акта права власності чи права постійного користування земельною ділянкою, уклав з суб’єктами господарювання двохсторонні правочини, тобто не маючи відповідної цивільної дієздатності для укладення таких правочинів, а саме:

• складування ґрунту в межах територій парку “Жовтневий” – угода від 01.07.2005р. № 9 з ТОВ “Комфорт-Інвест” (Поклажодавець) та договір від 04.04.2006р. № 20 з Буковинським університетом (Поклажодавець);

• влаштування майданчика парку та використання земельної ділянки для надання платних послуг населенню ПП “Агро-Бізнес” – договори від 01.10.2003р. №7 та від 02.07.2004р. № 10;

• використання майданчика парку “Жовтневий” під розміщення торгівельного кіоску ПП Горбатюк О.В. – договір від 11.06.2005р. № 8.

А тому, як вважає КРУ в Чернівецькій області, необхідно стягнути з відповідача кошти в сумі 96968грн., які були отримані останнім за незаконними угодами на користь відповідних бюджетів згідно абзацу 4 ст. 21 Закону України “Про оренду землі”.

Суд вважає, що правових підстав для задоволення позовних вимог з урахуванням їх зміни у порядку ст. 137 КАС України немає з урахуванням таких обставин.

Так, комунальне підприємство “Парк Жовтневий” (відповідач) не передавав земельних ділянок в оренду іншим суб’єктам господарювання.

Відносини щодо оренди земель чітко врегульовані Земельним кодексом України та Законом України “Про оренду землі” та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з вимогами зазначених нормативних актів, відносини щодо оренди землі передбачають укладення договору відповідного зразка та його державної реєстрації.

До матеріалів позовної заяви не подано жодного договору оренди землі, укладеного від імені підприємства (як орендодавця), не подано доказів державної реєстрації таких договорів.

Договори про співробітництво, які укладені між КП “Парк Жовтневий” та суб’єктами господарювання, жодним чином не є договорами оренди землі у розумінні земельного законодавства і відносини, щодо виконання договірних зобов’язань, згідно договорів про співробітництво, стосуються виключно сторін по договору, які регулюються цивільним законодавством.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 71, 86, 159, 160, 161, 162, 163, 167, 185, 186, п.6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, с у д –

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити.

Постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Порядок і строки апеляційного оскарження.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                             І.В. Скрипничук