ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2008 р.

Справа № 22/371-07-8752

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Жукової А.М.,

суддів: Бойко Л.І., Величко Т.А.

при секретарі судового засідання: Арбієві А.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Дущак Д.С.

від відповідача: Головатюк Г.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Брощанського сільського споживчого товариства; Одеська обл., Ізмаїльський р-н, с. Броска

на рішення господарського суду Одеської області від 23.01.2008р.

у справі № 22/371-07-8752

за позовом Одеської обласної спілки споживчих товариств “Облспоживспілка”, м. Одеса

до Брощанського сільського споживчого товариства

про стягнення 30427, 17 грн.

та за зустрічним позовом Брощанського сільського споживчого товариства;

до Одеської обласної спілки споживчих товариств “Облспоживспілка”

про визнання недійсним п.2.2 договору позики

встановив:

Рішенням господарського суду Одеської області від 23.01.2008р. (суддя Торчинська Л.О.) первісний позов та зустрічний позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 7176 грн. пені за договором позики від 22.03.2006р. та 422,27 грн. судових витрат; за зустрічним позовом визнано недійсним п.2.2 договору позики №3 від 1.03.06р. щодо нарахування відсотків за користування позикою.

Рішення суду вмотивовано матеріалами справи, нормами матеріального права та зазначено, що відповідно до ст.549 ЦКУ пеня визначена за кожний день прострочення зобов'язання в сумі, що є обґрунтованою до стягнення.

Пункт 2.2 договору позики щодо нарахування відсотків за користування позикою суперечить положенням ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Брощанське ССТ не погодившись із висновками місцевого суду щодо задоволення первісного позову, звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить в цій частині рішення скасувати, обґрунтувавши свої доводи завищенням позивачем суми пені в порушення ст.3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань". Зокрема, розмір пені не може перевищувати облікову ставку НБУ, тоді як судом ця норма не прийнята до уваги.

Представник "Облспоживспілки" заперечуючи доводи скаржника, просить залишити рішення в цій частині без змін, пояснюючи, що при укладені договору сторони визначили саме 0,1% пені за прострочення платежу, який був застосований при обрахуванні оспорюваної суми.

Заслухавши пояснення, розглянувши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про безпідставність апеляційної скарги з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно Постанови правління Одеської облспоживспілки від 22.03.2006р. №71 "Про надання фінансової допомоги Брощанському ССТ на поворотній основі" між сторонами укладено договір позики на суму 35000 грн. терміном до 31.12.2006р. протягом якого, позичальник мав повернути суму одержаних коштів. На виконання прийнятих зобов'язань "Облспоживспілка" плат. дорученням №124 від 22.03.2006р. перерахувала Брощанському ССТ зазначену суму (а.с.12).

На обумовлену дату закінчення дії договору Брощанське ССТ не виконало договірні зобов'язання щодо повернення коштів у повному об'ємі. Фактично, у 2006р. повернуто 6000 грн. по пл. дорученням: №393 від 26.06.06р.; №457 від 28.07.06р.; №533 від 29.08.06р.; №608 від 26.09.06р.; №706 від 6.11.06р. (а.с.13-22). Решта коштів сплачена у 2007р. у січні - листопаді (пл. дор. №2 від 4.01.07р.; №289 від 22.03.07р.; №424 від 27.04.07р.; №580 від 5.06.07р.; №885 від 20.08.07р.; №1208 від 2.11.07р.). Вважаючи, що за Брощанським ССТ рахується основний борг в сумі 22000 грн., обрахувавши процент за користування коштами в сумі 1251,17 грн. та пені - 7176 грн. Одеська обласна "Облспоживспілка" звернулась із позовом про стягнення 30427,17 грн.

Заперечуючи позовні вимоги, відповідач у відзиві на позов пояснив, що у Товариства відсутня заборгованість, а за прострочення повернення коштів пеня має складати лише 3270,49 грн. Щодо нарахування відсотків за користування коштами, то у відповідача немає підстав їх сплачувати, оскільки діяльність позивача не регулюється положеннями ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", що стало підставою для звернення із зустрічним позовом про визнання недійсним п.2.2 договору позики. У процесі провадження у справі позивачем заявлено уточнення до позовної заяви, яким сума позову зменшена до 7176 грн., що становить пеню, визначену п.6.2 договору у розмірі 0,1% за кожний день прострочки.

Слід зазначити, що відповідно до ст.546, 549 ЦКУ одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка, зокрема, пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Розмір штрафних санкцій врегульовано ст.231 ГКУ. Так, п.6 цієї статті встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (ст.3) передбачено, що розмір пені, не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Проте, відповідно до ст.551 ЦКУ - розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Оскільки сторони - суб'єкти господарювання є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням цивільного законодавства, то за взаємною згодою розмір пені, за прострочення повернення коштів в договорі визначили 0,1% від розміру позики за кожний день прострочення повернення позики.

Отже, застосування позивачем та судом цієї умови відповідальності відповідає чинному законодавству.

З урахуванням викладеного,

Керуючись ст.ст.99, 101-105 ГПК України,

суд постановив:

Рішення господарського суду Одеської області від 23.01.2008р. у справі №22/371-07-8752 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає чинності з дня прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до ВГСУ.

Головуючий суддя                                                                      А.М. Жукова

Судді                                                                                                    Т.А. Величко

Л.І. Бойко