ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 жовтня 2008 р.

№ 5020-5/099

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Муравйова О.В. -головуючого
Коробенка Г.П. Фролової Г.М.

за участю представників:

позивача

ОСОБА_2 -дов. від 25.01.2008 року

відповідача -1:

не з'явились (про час та місце
судового засідання повідомлені належним чином)

відповідача -2:не
з'явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином)

Генеральної Прокуратури України
Рубан Д.В. -посв. № 59 від 08.04.2008 року

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційне поданняЗаступника військового прокурора
Військово-Морських сил України в інтересах держави в особі Міністерства
оборони України

на рішеннягосподарського
суду міста Севастополя від 13.03.2008 року

у справі

№ 5020-5/099 господарського суду
міста Севастополя

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1

до-
Державного комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації і
державної реєстрації об'єктів нерухомого майна" Севастопольської міської
ради - Філії Центрального спеціалізованого будівельного управління
(госпрозрахункового) Міністерства оборони України (Укроборонбуд)

провизнання
договору дійсним, визнання права власності, спонукання зареєструвати право
власності

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Заступника Голови
Вищого господарського суду України  А.Й.
Осетинського від 13.10.2008 року у зв'язку з перебуванням  судді Полянського А.Г. у відпустці, для
розгляду касаційної скарги у справі № 5020-5/099 господарського суду міста
Севастополя, утворено колегію суддів у складі: головуючий - Муравйов О.В.,
судді: Коробенко Г.П., Фролова Г.М.

У лютому 2008 Підприємець ОСОБА_1
звернувся до господарського суду міста Севастополя з позовом до Комунального
підприємства "Бюро технічної інвентаризації і державної реєстрації
об'єктів нерухомого майна" Севастопольської міської ради, Філії Центрального
спеціалізованого будівельного управління Міністерства оборони України
(Укроборонбуд) про визнання дійсним договору № 14/03-06/2Клф45 про викуп
(компенсацію пайової долі) паю Міністерства оборони України від 28.03.2006 року
до інвестиційного договору № 14/03-06/1Клф45 від 20.03.2006 року про спільну
діяльність шляхом будівництва (реконструкції) об'єкта житлово-цивільного
призначення, розташованого на території військового містечка № 5 в м.
Севастополі по вул. Федоровська, 45, створення інженерної інфраструктури для
їхнього будівництва згідно до розробленого і затвердженого у встановленому
порядку проектові шляхом пайової участі сторін, визнання за Приватним
підприємцем ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно: вбудоване нежиле
приміщення з двома ганками і навісом у двоповерховому житловому будинку за
адресою - АДРЕСА_1 та зобов'язання Комунального підприємства "Бюро
технічної інвентаризації і державної реєстрації об'єктів нерухомого майна"
Севастопольської міської ради зареєструвати за Приватним підприємцем ОСОБА_1
право власності на нерухоме майно: вбудоване нежиле приміщення з двома ганками
і навісом у двоповерховому житловому будинку за адресою - АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, з
посиланням на статтю 1 Закону України "Про підприємства, установи,
організації союзного підпорядкування, розміщені на території України",
статті 4, 7 Закону України "Про правонаступництво України", позивач
зазначає про те, що позивач фактично будучи власником спірного нерухомого
майна, не має правової форми реалізації прав власника, закріплених у статті 4
Закону України "Про власність".

Рішенням господарського суду міста
Севастополя від 13.03.2008 року, з урахуванням ухвали господарського суду міста
Севастополя про виправлення описки від 03.04.2008 року (суддя: Євдокимов І.В.)
по справі № 5020-5/099 господарського суду міста Севастополя позов задоволено
частково. Визнано дійсним договір № 14/03-06/2Клф45 від 28.03.2006 року про
компенсацію (викуп) пайової участі (паю) Міністерства оборони України  в інвестиційному договорі від 20.03.2006 року
№ 14/03-06/1Клф45 про спільну діяльність шляхом будівництва (реконструкції)
об'єктів житлово-цивільного призначення площею 75,7 м2, розташованих
на території військового містечка № 5 в АДРЕСА_1, створення інженерної інфраструктури
для їхнього будівництва (реконструкції) відповідно до розробленого і
затвердженого у встановленому порядку проекту шляхом пайової участі, укладеного
між Філією Центрального спеціалізованого будівельного управління
(госпрозрахункового) Міністерства оборони України (Укроборонбуд) та Суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1. Визнано за Суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно: вбудоване нежитлове
приміщення з двома ганками і навісом у двоповерховому житловому будинку площею
75, 7 м2 , розташованому за адресою - АДРЕСА_1. В іншій частині
позову відмовлено.

Мотивуючи судове рішення,
господарський суд, з посиланням на статті 328, 334, 392  Цивільного кодексу України, зазначає про те,
що позовні вимоги в частині визнання договору дійсним та визнання за позивачем
права власності на спірне нерухоме майно є обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з постановою,
Заступник військового прокурора Військово-Морських сил України в інтересах
держави в особі Міністерства оборони України звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційним поданням на рішення господарського суду міста
Севастополя від 13.03.2008 року по справі № 5020-5/099 господарського суду
міста Севастополя, в якому просить рішення у справі скасувати, прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи касаційну
скаргу доводами про порушення судом норм матеріального та процесуального права,
зокрема, статей 227, 241 Цивільного кодексу України, статті 43 Господарського
процесуального кодексу України. Зокрема, заявник зазначає про те, що суд першої
інстанції не з'ясував питання наявності повноважень у представника Міністерства
оборони України при підписанні спірних договорів.

Відзиви на касаційне подання не
надані.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення представника
позивача та Генеральної Прокуратури України,    присутніх
у    судовому   засіданні, перевіривши наявні матеріали
справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх
встановлення в рішенні,   колегія   суддів
вважає,   що   касаційне подання  підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

Згідно статті 108 Господарського
процесуального кодексу України       Вищий  господарський
суд  України  переглядає
за  касаційною   скаргою (поданням)    рішення
місцевого    господарського    суду
та    постанови апеляційного
господарського суду.

Відповідно до вимог статті 1117
Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному
порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції
норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази. У касаційній інстанції не
приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді
першої інстанції.

Відповідно до роз'яснень,
викладених у пунктах 1, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від
29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад
і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Мотивувальна частина рішення
повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх
юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи
інші докази, суд має це обґрунтувати.

Судове рішення цим вимогам не
відповідає.

Як встановлено господарським судом першої
інстанції, 20.03.2006 року був укладений інвестиційний  договір № 14/03-06/1КЛф45 про спільну
діяльність шляхом будівництва (реконструкції) об'єктів житлово-цивільного
призначення, розташованих на  території
військового містечка № 5 (АР Крим, АДРЕСА_1), створення інженерної
інфраструктури для їх будівництва
(реконструкції) відповідно до розробленого і затвердженого у
встановленому порядку проекту шляхом пайової участі сторін.

Об'єктом вказаного договору були
будівлі житлово-цивільного призначення з вбудовано-прибудованими приміщеннями
соціально-побутового, торговельного та адміністративного призначення, підземним
автомобільним паркінгом та інженерними мережами відповідно до проекту, що буде
розроблено, на земельної ділянці, розташованої на території військового
містечка № 5 (АР Крим, АДРЕСА_1).

Пунктом 2.5 даного договору
передбачено, що предметом договору є спільна діяльність сторін по проектуванню
і будівництву (реконструкції) об'єктів житлово-цивільного призначення зі
вбудовано-прибудованими приміщеннями соціально-побутового, торговельного та
адміністративного призначення, підземними паркінгом, інженерними мережами на
будівельному майданчику за адресою: військове містечко № 5 (АР Крим, АДРЕСА_1).

Згідно пункту 2.6 договору №
14/03-06/1КЛф45 на будівельному майданчику знаходиться нерухоме майно, яке в
цілому складається із вбудованих нежилих приміщень з двома ганками та навісом у
двоповерховій жилій будівлі (літер І-1 -І-7).

Вказане нерухоме майно є державною
власністю  і складає пайовий внесок
Міністерства оборони України по договору № 14/03-06/1КЛф45.

28.03.2006 року укладено
договір  № 14/03-06/2КЛф45 про
компенсацію пайової участі (паю) Міністерства оборони України в інвестиційному
договорі від 20.03.2006 року № 14/03-06/1КЛф45.

Судом встановлено, що 28.03.2006
року, між сторонами складено акт приймання-передачі, згідно з яким Міністерство
оборони України передало, а Приватний підприємець ОСОБА_1 прийняв майно, що є
пайовим внеском Міністерства оборони України за договором № 14/03-06/1КЛф45.

Платіжними дорученнями від
28.01.2008 року № 22 та від 30.01.2008 року № 25 позивач повністю сплатив
вартість пайового внеску Міністерства оборони України за договором №
14/03-06/2КЛф45.

Спір виник у зв'язку з неможливістю
позивача нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу нерухомого майна у
вигляді компенсації пайової участі, як наслідок, відсутність необхідного
переліку правовстановлюючих документів для державної реєстрації на право
власності на придбане нерухоме майно.

Місцевий суд врахувавши вимоги
статей 328, 334, 392 Цивільного кодексу України, дійшов висновку, що даний
договір має бути визнаний дійсним.

З матеріалів справи вбачається, що
договори № 14/03-06/1КЛф45 та № 14/03-06/2КЛф45 з боку Міністерства оборони
України, в інтересах якого діє Філія Центрального спеціалізованого будівельного
управління (госпрозрахункового) "Укроборонбуд", підписані директором
філії Мельником В'ячеславом Леонідовичем, який діяв на підставі довіреності №
610 від 09.03.2006 року.

Вказаною довіреністю директора
філії Центрального спеціалізованого будівельного управління
(госпрозрахункового) "Укроборонбуд" від імені Міністерства оборони
України уповноважено укладати правочини (договори, контракти)  про пайову участь у будівництві житла на
підставі рішення тендерного комітету Міністерства Оборони України та за
погодженням директора Департаменту будівництва Міністерства оборони України.

Судом першої інстанції при
винесенні оскаржуваного рішення не було належним чином досліджено питання
наявності вищевказаних рішень та не надано оцінки повноваженням Мельника
В'ячеслава Леонідовича.

При визнанні договору №
14/03-06/2КЛф45  дійсним судом не було
встановлено статус майна на предмет його належності до військового майна,
відчуження якого регулюється нормами Закону України "Про правовий режим
майна у Збройних Силах України" та Положенням про порядок відчуження майна
Збройних Сил України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1919
від 28.12.2000 року.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині зобов'язання  Державного комунального
підприємства "Бюро технічної інвентаризації і державної реєстрації
об'єктів нерухомого майна" Севастопольської міської ради зареєструвати
право власності на спірне майно, суд першої інстанції виходив з того, що
оскільки останньому законодавством делеговані владні повноваження у сфері
суспільних правовідносин, пов'язаних із здійсненням від імені держави дій щодо
реєстрації прав власності на нерухоме майно, то позивач повинен звернутись до
суду з адміністративним позовом про спонукання здійснити державну реєстрацію
права власності.

Однак, колегія суддів звертає увагу
на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи
предметом позову у даній справі є визнання дійсним договору № 14/03-06/2Клф45
про викуп (компенсацію пайової долі) паю Міністерства оборони України від
28.03.2006 року по інвестиційному договору № 14/03-06/1Клф45 від 20.03.2006
року про спільну діяльність шляхом будівництва (реконструкції) об'єкта
житлово-цивільного призначення, розташованого на території військового містечка
№ 5 в м. Севастополі по вул. Федоровська, 45, створення інженерної
інфраструктури для їхнього будівництва згідно до розробленого і затвердженого у
встановленому порядку проектові шляхом пайової участі сторін, визнання за
Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно:
вбудоване нежиле приміщення з двома ганками і навісом у двоповерховому
житловому будинку за адресою - АДРЕСА_1 та як похідна від викладених вище вимог
є вимога про зобов'язання Державного комунального підприємства "Бюро технічної
інвентаризації і державної реєстрації об'єктів нерухомого майна"
Севастопольської міської ради зареєструвати за Суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно: вбудоване нежиле
приміщення з двома ганками і навісом у двоповерховому житловому будинку за
адресою - АДРЕСА_1.

Також, судова колегія вважає за
необхідне зазначити, що позивач звернувся до суду з позовом до Державного
комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації і державної
реєстрації об'єктів нерухомого майна" Севастопольської міської ради та
Філії Центрального спеціалізованого будівельного управління
(госпрозрахункового) Міністерства оборони України (Укроборонбуд).

Відповідно до статті 1
Господарського процесуального кодексу України підприємства,  установи,
організації, інші юридичні особи (у тому
числі  іноземні),  громадяни,
які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і
в установленому порядку набули
статусу   суб'єкта  підприємницької  діяльності
(далі  - підприємства  та
організації),   мають   право
звертатися   до господарського    суду
згідно   з   встановленою   підвідомчістю господарських справ за
захистом своїх  порушених  або
оспорюваних прав   і  охоронюваних
законом  інтересів,  а
також  для  вжиття передбачених  цим
Кодексом  заходів,  спрямованих
на запобігання правопорушенням.

Згідно статті 21 Господарського
процесуального кодексу України сторонами
в  судовому процесі - позивачами і
відповідачами - можуть  бути  підприємства
та  організації,  зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Відповідачами є підприємства та
організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Згідно із  пунктом 1.2 Положення про філію Центрального
спеціалізованого будівельного управління - "Укроборонбуд" Філія не є
юридичною особою.

Однак, судом першої інстанції на
дані обставини уваги не звернуто.

Оскільки, відповідно до частини 2
статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна
інстанція не наділена повноваженнями щодо вирішення питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирання нових доказів або додаткової перевірки доказів, а також враховуючи, що
господарським судом  порушено вимоги
статті 43 Господарського процесуального кодексу України  щодо оцінки доказів на підставі всебічного,
повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, судова колегія дійшла висновку про те, що рішення суду підлягає
скасуванню, а справа підлягає передачі на новий розгляд до господарського суду  міста Севастополя.

При новому розгляді справи суду
слід взяти до уваги наведене, з'ясувати всі обставини справи, і, в залежності
від встановленого та у відповідності до діючого законодавства, вирішити спір.

Керуючись статтями 1115,
1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110,
11111, 11112 Господарського процесуального кодексу
України,  Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне подання Заступника
військового прокурора Військово-Морських сил України задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста
Севастополя від 13.03.2008 року у справі № 5020-5/099 господарського суду міста
Севастополя скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
господарського суду міста Севастополя.

Головуючий
О.Муравйов

Судді
Г.Коробенко

Г. Фролова