КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2008                                                                                           № 3/516-2/201-36/265

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Ропій Л.М.

суддів:           Буравльова С.І.

Попікової О.В.

при секретарі:           Дегтярюк Л.О.

За участю представників:

від позивача - Цірат Г.В. (довіреність б/н від 19.12.2007р.);

від відповідача - 1.Правило Т.О. (довіреність № 114/244 від 14.01.2008 р.);

2. Правило Т.О. (довіреність № 044/114/20 від 08.01.2008 р.);

від третьої особи - повідомлений, але не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Житлоінвестбуд-УКБ" Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації

на рішення Господарського суду м.Києва від 11.06.2008

у справі № 3/516-2/201-36/265 (Трофименко Т.Ю.)

за позовом                               Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут"

до                                                   1. Комунального підприємства "Житлоінвестбуд-УКБ" Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації

2. Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації

3-тя особа, яка не заявляє

самостійних

вимог на предмет спору           Комунальне підприємство "Житлосервіс"

про                                                  усунення перешкод у користуванні власністю

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від09.09.2008р. відповідно до ст. ст. 69, 99 ГПК України строк розгляду апеляційної скарги продовжений за заявою сторін.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва від11.06.2008р. у справі №3/516-2/201-36/265 позовні вимоги задоволено повністю. Зобов’язано відповідача-2 здійснити роботи по влаштуванню додаткового освітлення в приміщення східного фасаду будівлі учбового корпусу позивача по вул. П. Мирного, 19 в м. Києві. Зобов’язано відповідача-1 відновити знищений межовий знак з земельною ділянкою позивача з боку побудованого будинку по вул. П. Мирного, 17 в м. Києві. Зобов’язано відповідача-1 протягом 10 робочих днів з моменту винесення рішення та в подальшому не пізніше 10 числа місяця лютого кожного наступного року сплачувати на користь позивача компенсаційну виплату в розмірі 3 121,93 грн., що розглядається як компенсаційна виплата на відшкодування шкоди, яка була завдана позивачу внаслідок самовільного зайняття частини його земельної ділянки. Зобов’язано відповідача-1 здійснити частковий ремонт асфальтового покриття на території позивача біля корпусу № 26 та відновити існуюче асфальтове покриття в місцях прокладання ним комунальних мереж та встановлення залізобетонної огорожі згідно меж землевідведення позивача. Зобов’язано відповідача-1 як замовника та забудовника житлового будинку за адресою: вул. Панаса Мирного, 17 в м. Києві забезпечити пожежну безпеку зазначеного житлового будинку згідно до вимог Закону України ”Про пожежну безпеку”. Стягнуто з відповідача-1 на користь позивача 1 577,80 грн. витрат на оплату за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, 475,44 грн. витрат по сплаті державного мита, 59,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Стягнуто з відповідача-2 на користь позивача 1 577,80 грн. витрат на оплату за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, 85,00 грн. витрат по сплаті державного мита, 59,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням відповідач-1 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає його таким, що не відповідає дійсним обставинам справи та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач-2 надав пояснення на апеляційну скаргу, в яких зазначив, що підтримує доводи відповідача-1, викладені в апеляційній скарзі, та просить задовольнити апеляційну скаргу відповіла-1.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення господарського суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представник третьої особи у судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчить відповідний штамп апеляційного господарського суду на звороті у лівому нижньому куті ухвали від 15.07.2008 р. про прийняття апеляційної скарги до провадження та від 09.09.2008 р. з відміткою про відправку документа здійсненою згідно із вимогами Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Голови Вищого господарського суду України від 10.12.2002 р. № 75, та повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 436185.

Згідно з ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом про зобов’язання відповідачів відновити стан земельної ділянки, наданої позивачу в користування, який існував до порушення прав, а саме: знести пандус та тротуар, який побудовано на земельній ділянці, що надана позивачу в користування, протягом 10 днів з дня набрання рішення суду законної сили; відновити межовий знак, який було встановлено між земельними ділянками по вул. Панаса Мирного, 17 та 19 протягом 10 днів з дня набрання рішення суду законної сили; відновити паркан, який огороджував земельну ділянку позивача згідно меж землевідведення, визначених Державним актом на право постійного користування землею від 18.07.2002 р., зареєстрований у книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 82-4-00043, протягом 10 днів з дня набрання рішення суду законної сили; звільнити земельну ділянку позивача від всіх будівельних механізмів, додаткових споруд, будівельних матеріалів, тощо протягом 10 днів з дня набрання рішення суду законної сили; зобов’язання відповідачів здійснити благоустрій земельної ділянки позивача, на якій здійснювалося складання будівельних матеріалів та інші види робіт при будівництві житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Панаса Мирного, 17, протягом 10 днів з дня набрання рішення суду законної сили.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 30.08.2005 р. у справі № 3/516 позов задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2005 р. рішення Господарського суду м. Києва від 30.08.2005р. у справі № 3/516 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.03.2006 р. рішення Господарського суду м. Києва від 30.08.2005 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2005 р. у справі № 3/516 скасовано, справу передано на новий розгляд.

При новому розгляді справі № 3/516 присвоєно № 3/516-2/201.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 27.12.2006 р. у справі № 3/516-2/201 позов задоволено частково. Зобов’язано відповідачів відновити стан земельної ділянки, наданий у користування позивачу, який існував до порушення прав, а саме: знести пандус та тротуар, який побудовано на земельній ділянці, що надана в користування позивачу та відновити межовий знак, який було встановлено між земельними ділянками по вул. Панаса Мирного, 17 та 19 протягом 10 днів з дня набрання рішення суду законної сили, суд зобов’язав відповідачів здійснити благоустрій земельної ділянки позивача, на якій здійснювалось складування будівельних матеріалів та інші види робіт при будівництві житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Панаса Мирного, 17 протягом 10 днів з дня набрання рішення суду законної сили. Стягнуто з відповідачів судові витрати у справі. В частині стягнення збитків в сумі 39 093,20 грн. провадження у справі припинено. В частині вимог про зобов’язання забезпечити пожежну безпеку житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Панаса Мирного, 17 позов залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2007 р. рішення Господарського суду м. Києва від 27.12.2006 р. у справі № 3/516-2/201 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.07.2007 р. рішення Господарського суду м. Києва від 27.12.2006 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2007 р. у справі № 3/516-2/201 скасовано, справу передано на новий розгляд.

При новому розгляді справі № 3/516-2/201 присвоєно № 3/516-2/201-36/265.

В ході розгляду справи Господарським судом м. Києва позивач неодноразово уточнював та збільшував розмір позовних вимог. Відповідно до останніх уточнених позовних вимог позивач просить суд: встановити факт порушення відповідачами ст. 103 Земельного Кодексу України; на підставі ст. ст. 1166, 1172 ЦК України і листа № 044/026/154 від 13.11.2002 р. та листа № 044/026/162 від 21.01.2003 р. зобов’язати відповідача-2, як особу-гаранта згідно перелічених листів здійснити роботи по влаштуванню додаткового освітлення в приміщення східного фасаду будівлі учбового корпусу позивача по вул. П. Мирного, 19; зобов’язати відповідача-1 на підставі ст. ст. 106, 107 Земельного кодексу України відновити знищений межовий знак з земельною ділянкою позивача з боку побудованого будинку по вул. П. Мирного, 17; протягом 10 робочих днів з моменту винесення рішення на користь позивача та в подальшому не пізніше 10 числа місяця лютого кожного наступного року сплачувати позивачу компенсаційну виплату в розмірі 3 121,93 грн., що розглядається як компенсаційна виплата на відшкодування шкоди, яка була завдана позивачу внаслідок самовільного зайняття частини земельної ділянки позивача; зобов’язати відповідача-1 здійснити частковий ремонт асфальтового покриття на території позивача біля корпусу № 26 та відновити існуюче асфальтове покриття в місцях прокладання ним комунальних мереж та встановлення залізобетонної огорожі згідно меж землевідведення позивача; зобов’язати відповідача-1 як замовника та забудовника житлового будинку за адресою вул. П. Мирного, 17 забезпечити пожежну безпеку зазначеного житлового будинку згідно вимог Закону України ”Про пожежну безпеку”.

Оскаржуваним рішенням Господарського суду м. Києва від 11.06.2008 р. у справі № 3/516-2/201-36/265 позов задоволено повністю.

Дослідивши всі матеріали справи, з’ясувавши всі обставини, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування вказаного рішення господарського суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Київської міської ради від 24.05.2001 р. № 327/1303 ”Про надання і вилучення земельних ділянок” (а. с. 6, том 1) затверджено проект відведення земельної ділянки Національному технічному університету України ”Київський політехнічний інститут” (позивачу) для експлуатації та обслуговування навчального корпусу та господарських будівель на вул. Панаса Мирного, 19 у Печерському районі м. Києва; надано позивачу земельну ділянку площею 0,04 га в постійне користування та обслуговування навчального корпусу та господарських будівель на вул. Панаса Мирного, 19 у Печерському районі м. Києва за рахунок земель міської забудови; оформлено позивачу право постійного користування земельною ділянкою площею 0,85 га для експлуатації та обслуговування навчального корпусу та господарських будівель на вул. Панаса Мирного, 19 у Печерському районі м. Києва у зв’язку з балансовою приналежністю університету цих будівель та споруд (п. 13).

Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою (а. с. 10, том 1), виданим Київським міським головою 18.07.2002 р. та зареєстрованим в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 82-4-00043 підтверджується право постійного користування позивачем вказаною земельною ділянкою.

Рішенням Київської міської ради від 24.04.2003 р. № 411-1/571 ”Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею” (а. с. 57, том 1) затверджено проект відведення земельної ділянки Головному управлінню житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (відповідачу-2) для будівництва житлового будинку на вул. Панаса Мирного, 17 у Печерському районі м. Києва; передано відповідачу-2 у короткострокову оренду на 2 роки земельну ділянку площею 0,33 га для будівництва житлового будинку на вул. Панаса Мирного, 17 у Печерському районі м. Києва за рахунок земель міської забудови, у т. ч. площею 0,02 га в межах червоних ліній (п. 1).

Межі зазначеної земельної ділянки площею 0,3344 га по вул. Панаса Мирного, 17 у Печерському районі м. Києві перенесені в натуру, про що свідчить акт перенесення на місцевість меж земельною ділянки від 29.05.2003 р. (а. с. 66, том 1).

20.06.2003 р. між Київською міською радою та відповідачем-2 було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого Київська міська рада, як орендодавець, на підставі рішення Київської міської ради від 24.04.2003 р. № 411-1/571 передала, а відповідач-2, як орендар, прийняв у короткострокову оренду на 2 роки земельну ділянку, місце розташування якої вул. Панаса Мирного, 17 у Печерському районі м. Києва, розміром 0,3344 га для будівництва житлового будинку у межах, які перенесені у натуру (на місцевість) і зазначені на плані, що є невід’ємною частиною цього договору (п. 1.).

Статтею 103 Земельного кодексу України визначено зміст добросусідства.

Так, згідно із ч. 1 вказаної статті власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Як вбачається із висновку № 2509 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 25.07.2005 р., (а. с. 65, том 2) об’єктом дослідження були земельні ділянки № 17 та № 19 по вул. Панаса Мирного в м. Києві. При дослідженні зазначених земельних ділянок експертом було встановлено, що мають м’ясце зміни в розмірах меж земельної ділянки та площі по відношенню до акту наданого позивачу на право постійного користування землею від 18.07.2002 р., що відбулись з боку лівої суміжної межі ділянки № 19 по вул. Панаса Мирного.

Як вбачається із висновку № 6862 додаткової судової будівельно-технічної експертизи, складеного 12.09.2006 р., (а. с. 28, том 3) об’єктом дослідження були земельні ділянки № 17, № 19 та будови, що розташовані на межі цих суміжних ділянок по вул. Панаса Мирного в м. Києві. При дослідженні зазначених земельних ділянок та будов експертом встановлено, що на земельній ділянці між межами земельних ділянок № 17 та № 19 по вул. Панаса Мирного знаходиться тротуар та частина тераси, пандус будинку № 17.

Відповідно до ст. 95 Земельного кодексу землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; в) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об’єкти, а також інші корисні властивості землі; г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов’язані: а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням; б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем.

Матеріали справи та висновки експертиз свідчать, що на належній позивачу земельній ділянці, всупереч вимогам ст. ст. 95, 96 Земельного кодексу України побудовано тротуар, частину тераси та пандус будинку № 17, по якому здійснюється вхід в будинок № 17 по вул. Панаса Мирного в м. Києві.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов’язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно із абзацом 1 ст. 440 ЦК України шкода, заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством Союзу РСР.

Матеріали справи свідчать, що відповідач-2 надіслав на адресу позивача листи № 044/026/1548 від 13.11.2002 р. (а. с. 15, том 1) та № 044/026/162 від 21.01.2003 р. (а. с. 17, том 1), в яких зобов’язався компенсувати позивачу всі витрати на влаштування додаткового освітлення в приміщеннях східного фасаду будівлі позивача.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та п. 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, які набрали чинності з 01.01.2004 р., щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності; до господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов’язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

З огляду на те, що правовідносини між сторонами не припинилися, а продовжують існувати після набрання чинності 01.01.2004 р. Цивільним та Господарським кодексами України, то відповідно до Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України та Прикінцевих положень Господарського кодексу України при розгляді даного спору застосовуються норми цих Кодексів.

Згідно зі ст. ст. 224, 225 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено; під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною; до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства, матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою для застосування відповідальності є цивільне правопорушення, яке складається з таких елементів, як протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв’язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вина завдавача шкоди.

Причинний зв’язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди полягає в тому, що протиправна поведінка відповідача-1 призвела до зниження часткової нормованої природної освітленості приміщень східного фасаду учбового корпусу позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 1172 ЦК України замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Оскільки зазначена норма встановлює відповідальність відповідача-2, як замовника будівництва, за дії, виконані відповідачем-1 та іншими підрядними організаціями, що призвели до зниження часткової нормованої природної освітленості приміщень східного фасаду учбового корпусу позивача, то вимога позивача про зобов’язання відповідача-2, як особи-гаранта, здійснити роботи по влаштуванню додаткового освітлення в приміщенні східного фасаду будівлі учбового корпусу позивача по вул. Панаса Мирного, 19 обґрунтовано задоволена господарським судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації (ч. 1 ст. 107 Земельного кодексу України).

Оскільки матеріалами справи підтверджується, що в процесі будівництва житлового будинку по вул. Панаса Мирного, 17 відповідачами були знесені межовий знак та паркан, який огороджував земельну ділянку позивача від земельної ділянки, наданої для будівництва будинку по вул. Панаса Мирного, 17, то вимога позивача про зобов’язання відповідачів відновити межовий знак, який було встановлено між земельними ділянками по вул. Панаса Мирного, 17 та 19 обґрунтовано задоволена господарським судом першої інстанції.

Враховуючи факт часткового будівництва відповідачами частини житлового будинку по вул. Панаса Мирного, 17 на земельній ділянці позивача, неможливість виправлення цього порушення у зв’язку з неможливістю руйнування побудованого житлового будинку, апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про зобов’язання відповідача-1 протягом 10 робочих днів з моменту винесення рішення та в подальшому не пізніше 10 числа лютого місяця кожного наступного року сплачувати позивачу компенсаційну виплату в розмірі 3 121,93 грн., що розглядається як компенсаційна виплата на відшкодування шкоди, яка була завдана позивачу внаслідок самовільного зайняття частини земельної ділянки позивача, розрахунок розміру якої здійснений за Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 р. № 963 за формулою, наданою позивачем та перевіреною судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України ”Про благоустрій населених пунктів” у випадках пошкодження чи знищення елементів благоустрою, визначених пунктом 2 частини другої цієї статті, винна юридична чи фізична особа усуває пошкодження (відновлює елементи благоустрою) власними силами або за домовленістю з балансоутримувачем перераховує на його рахунок суму відновної вартості.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 19 названого Закону визначено, що оцінка завданих збитків проводиться балансоутримувачем у разі пошкодження чи знищення елементів благоустрою при: ліквідації аварій на інженерних мережах та інших елементах благоустрою; здійсненні ремонту інженерних мереж; видаленні аварійних сухостійних дерев та чагарників; прокладанні нових інженерних мереж; виконанні інших суспільно необхідних робіт.

Згідно з ч. 1 ст. 42 Закону України ”Про благоустрій населених пунктів” до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у: порушенні встановлених державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів; проектуванні об’єктів благоустрою населених пунктів з порушенням затвердженої в установленому законодавством порядку містобудівної документації та державних будівельних норм; порушенні встановлених законодавством екологічних, санітарно-гігієнічних вимог та санітарних норм під час проектування, розміщення, будівництва та експлуатації об’єктів благоустрою; порушенні правил благоустрою територій населених пунктів; порушенні режиму використання і охорони територій та об’єктів рекреаційного призначення; самовільному зайнятті території (частини території) об’єкта благоустрою населеного пункту; пошкодженні (руйнуванні чи псуванні) вулично-дорожньої мережі, інших об’єктів благоустрою населених пунктів; знищенні або пошкодженні зелених насаджень чи інших об’єктів озеленення населених пунктів, крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону; забрудненні (засміченні) території населеного пункту; неналежному утриманні об’єктів благоустрою, зокрема покриття доріг, тротуарів, освітлення територій населених пунктів тощо.

Притягнення осіб, винних у порушенні законодавства у сфері благоустрою населених пунктів, до відповідальності, передбаченої законом, не звільняє їх від обов’язку відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення вимог цього законодавства (ч. 3 ст. 42 Закону України ”Про благоустрій населених пунктів”).

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України ”Про благоустрій населених пунктів” шкода, завдана внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення незалежно від сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс, методик, розрахунків щодо обрахування шкоди. Відсутність таких такс, методик, розрахунків не може бути підставою для відмови у відшкодуванні шкоди. У такому разі шкода компенсується за фактичними витратами, затвердженими в установленому порядку рішенням органу місцевого самоврядування, на облаштування одного квадратного метра території міста або базової вартості одного квадратного метра землі на відновлення порушеного стану об’єкта благоустрою або довкілля.

Згідно з ч. 4 ст. 22 ЦК України на вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Матеріали справи свідчать, що для виконання будівельно-монтажних робіт та прокладання тепломережі, каналізації, дощової каналізації, електрокабелю відповідачу-1 був виданий ордер № , яким дозволено тимчасове порушення благоустрою земельної ділянки позивача (а. с. 77, том 1), термін дії ордеру закінчився 01.01.2005 р. Продовження терміну дії даного ордеру та продовження дії дозволу на порушення благоустрою земельної ділянки позивача неможливе, оскільки житловий будинок по вул. Панаса Мирного, 17 прийнятий в експлуатацію 28.02.2005 р., про що складено акт про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта від 28.02.2005 р. № 060 (а. с. 68, том 3).

В листі № 044/026/2587 б/з (а. с. 75, том 1) відповідач-1 гарантував позивачу відновити благоустрій за типом існуючого.

Листом № 114 від 12.10.2004 р. відповідач-1 зобов’язався перед позивачем виконати частковий ремонт асфальтового покриття на території позивача біля корпусу № 26 та відновити існуюче асфальтове покриття в місцях прокладання комунальних мереж та встановлення залізобетонної огорожі згідно меж землевідведення.

Отже, відповідач-1 підтвердив факт пошкодження ним благоустрою земельної ділянки позивача, що межує з побудованим житловим будинком.

За таких обставин, вимога позивача про зобов’язання відповідача-1 здійснити частковий ремонт асфальтового покриття на території позивача біля корпусу № 26 та відновити існуюче асфальтове покриття в місцях прокладання ним комунальних мереж та встановлення залізобетонної огорожі згідно меж землевідведення правомірно задоволена господарським судом першої інстанції.

Відповідно до абзацу 3 ст. 2 Закону України ”Про пожежну безпеку” забезпечення пожежної безпеки при проектуванні та забудові населених пунктів, будівництві, розширенні, реконструкції та технічному переоснащенні підприємств, будівель і споруд покладається на органи архітектури, замовників, забудовників, проектні та будівельні організації.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції, замовником будівництва житлового будинку по вул. Панаса Мирного, 17 є відповідач-2, відповідач-1 є співзабудовником та співзамовником будівництва.

Також господарським судом першої інстанції встановлено, що з листа управління пожежної безпеки ГУМВС України в м. Києві № 25/5/4064вх від 26.07.2006 р. вбачається, що при проектуванні житлового будинку по вул. Панаса Мирного, 17, замовник планував виконати проїзд пожежних автомобілів за рахунок земельної ділянки позивача, про, що також свідчить лист Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища № 07-10218 від 29.11.2006 р.

Таким чином, відповідач-1 повинен привести проектну документацію на житловий будинок відповідно до вимог чинного законодавства України та здійснити необхідні заходи щодо відповідності побудованого будинку нормам чинного законодавства України ”Про пожежну безпеку”, а тому вимога позивача про зобов’язання відповідача-1, як замовника та забудовника житлового будинку за адресою вул. Панаса Мирного, 17 забезпечити пожежну безпеку зазначеного житлового будинку згідно вимог Закону України ”Про пожежну безпеку” обґрунтовано задоволена господарським судом першої інстанції.

З урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що господарським судом першої інстанції в процесі розгляду справи в достатній мірі з’ясовані та доведені обставини, що мають значення для справи. Рішення прийняте судом у повній відповідності з матеріалами справи та з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи відповідача-1, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м.Києва від11.06.2008р. у справі №3/516-2/201-36/265 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Матеріали справи № 3/516-2/201-36/265 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Ропій Л.М.

Судді                                                                                          Буравльов С.І.

Попікова О.В.