КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24.09.2008
№ 30/220

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Корсака В.А.

суддів:            Авдєєва  П.В.

Коршун Н.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -ОСОБА_2. ( за довіреністю)

від відповідача -ОСОБА_3 ( за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Суб"єкта підприємницької діяльності - фізична особа
ОСОБА_1

на рішення Господарського суду м.Києва від
10.07.2008

у справі № 30/220 (Ващенко Т.М.)

за позовом                               Суб"єкта
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1

до                                                   Суб"єкта підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_3

про
стягнення 52113,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 52113,92 грн ( 45 000,00 грн.-  заборгованість по орендній платі, 6 480,96
грн.- збитків від  інфляції, 632,96 грн.
- 3% річних) заборгованість за Договором оренди
не житлового приміщення  від
01.06.2007р.

Рішенням
Господарського суду м. Києва від  10.07.2008р.
по справі № 30/220  позовні вимоги
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи  ОСОБА_1задоволено частково.  Стягнуто з Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особиОСОБА_3  на
користь Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 борг у
розмірі  57 931 грн. 03 коп., 3% річних у
розмірі 1 173грн. 82 коп., 11 181 грн. 21 коп. - збитків від інфляції, 702 грн.
86 коп.  державного мита та 118 грн. 00
коп.  витрат на інформаційно технічне
забезпечення  судового процесу.  В іншій частині  позову відмовлено.

Відповідач,
не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою та просить
його скасувати повністю   оскільки вважає
що воно винесене по неповно з'ясованим обставинам, що мають значення для
справи, з порушенням норм процесуального та матеріального  права.

На обґрунтування  вимог апеляційної скарги відповідач
посилається на те, що  позивачем не було
належним чином виконані умови Договору,
орендної плати.

Позивач  не погодившись з рішенням, звернувся з
апеляційною скаргою  та просить його
скасувати частково, в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо
стягнення  з відповідача 1 533,87 грн.
збитків від інфляції  та відмови  в задоволені
вимог про стягнення з відповідача судових витрат - 15,34 грн.  державного
мита  та  1 750,00 грн. оплати послуг адвоката  і щодо цих вимог постановити нове рішення про
їх  задоволення в повному обсязі.

У судовому засіданні  представник позивача подав Відзив на
апеляційну скаргу  та просить  задовольнити
апеляційну скаргу  Суб'єкта
підприємницької діяльності  -  фізичної особи  ОСОБА_1
про часткове  скасування  рішення в частині  відмови
в задоволенні  позовних  вимог щодо стягнення з відповідача на користь
позивача 1533,87 грн.- збитків від інфляції . 15,34 грн. - державного мита  та 1759,00 грн. оплати послуг  адвоката
і постановити  в цій частині  нове рішення
про задоволення  цих позовних
вимог  в повному обсязі.

Розглянувши
апеляційні скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін,  колегія встановила
наступне.

01.06.2007р.
між  Суб'єктом підприємницької діяльності
- фізичною особою    ОСОБА_1
(Орендодавцем) та Суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особоюОСОБА_4 ( Орендар) було укладено Договір
оренди від 01.06.2007р.  не житлового
приміщення ( далі - Договір).

Згідно
п. 1. Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове платне
користування нежитлове приміщення № 141, площею 122, 6 кв. м. 1-й поверх, яке
розташоване за адресою: м. Київ. вул. Соломії Крушельницької, 7.

Власником  орендованого приміщення   є Орендодавець на праві приватної власності
згідно свідоцтва про право власності від 13.04.06. серії ЯЯЯ № 501815 (належним
чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи).

Відповідно
до п. 3.1. Договору встановлено, що Орендар щомісячно сплачує Орендодавцю
орендну плату в розмірі 15 000, 00 грн. Також Орендар повинен сплачувати повну
вартість комунальних послуг, сигналізації, спожитої електроенергії, холодної і
теплої води, телефонних розмов.

Відповідно
до п. 3.2. Договору, внесення платежів проводиться щомісяця, авансом на весь
наступний місяць, але не пізніше як з 25 по 30 числа попереднього місяця,
шляхом передачі суми, указаної в п. 3.1. чинного Договору, Орендарю або його
уповноваженій особі (без надання рахунку).

Нежитлове
приміщення № 141, площею 122, 6 кв. м., яке розташоване за адресою: м. Київ.
вул. Соломії Крушельницької, 7 було передано відповідачеві, що підтверджується
актом приймання-передачі нежитлового приміщення в оренду від 01.06.07.

Згідно
ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються
вимоги і заперечення сторін, а також
інші  обставини,  які мають значення для правильного вирішення
господарського спору.

Згідно
з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами
1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами
та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо
інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Договір,
відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно
зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися
на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею
526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна
норма міститься і в ст. 193 Господарського кодексу України, яка регламентує, що
суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судом
було встановленно , що  відповідач
сплачував орендну плату за користування нежитловим приміщенням   меншу за встановлену  ,  чим
було порушено умови Договору оренди від 01.06.07. а також вимоги ст. 526
Цивільного  кодексу  України
та  ст.   193
Господарського  кодексу  України, відповідно    яких
зобов'язання    має
виконуватись        належним        чином відповідно до умов договору та
вимог цих Кодексу, інших актів законодавства.

Таким
чином, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем з оплати орендної
плати за період з 01.06.07. по 25.02.08. в розмірі 57 931, 03 грн.

Порушенням
зобов'язання згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України є його невиконання
або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне
виконання).

На
підставі викладеного,  Колегія  суддів
прийшла до висновку, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми
заборгованості з оплати орендної плати за період з 01.07.08. по 25.02.08. в
розмірі 57 931, 03 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно
до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник,
який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції
за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи
те, що відповідачем прострочено перед позивачем виконання грошового
зобов'язання по сплаті орендної плати за Договором в розмірі 57 931, 03 грн.,
суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача
3% річних та інфляційних втрат - є законними, обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню частково.

З
урахуванням останнього уточнення розміру позовних вимог від 01.07.08., позивач
просить суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті орендної плати за
користування нежитловим приміщенням з 01.06.07. по 25.02.08., що складає 57
931, 03 грн., а також 12 715, 08 грн. інфляційних втрат та 3 % річних у розмірі
1 173, 82 грн. за період з 01.07.07. по 01.07.08. Разом -71 819, 93 грн.

Відповідно
до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до
прийняття рішення у справі змінити підставу або предмет позову , збільшити
розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього кодексу в цій
частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

З
огляду на викладене,  Колегія суддів
дійшла висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу у розмірі
57 931, 03 грн. та 3 % річних у розмірі 1 173, 82 грн. є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Судом
першої інстанції  було встановлено, що
станом на день розгляду спору Державним комітетом статистики не опубліковано
дані про індекс інфляції за червень 2008 року.

Отже,
клопотання позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з
01.07.07. по 01.07.08. не може бути задоволено.

Таким
чином,  колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції , що в частині стягнення з відповідача суми
боргу з урахуванням індексу інфляції, вимоги позивача підлягають задоволенню за
період з 01.07.07. по 01.06.08. виходячи з розрахунку суду, а саме 11 181,21
грн. - інфляційних втрат за період з 01.07.07. по 01.06.08.

Відповідно
до апеляційної скарги позивач останній
просить включити до складу судових витрат і стягнути з відповідача
витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 1 750, 00 грн. понесені при
розгляді справи № 30/220 у Господарському суді міста Києва.

Відповідно        до         ст.         44
Господарського
процесуального

кодексу
України, судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають
сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат,
пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження,
оплати послуг

перекладача,
адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та
інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно
до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України України суми, які
підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача,
адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та
інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

при
задоволенні позову - на відповідача;

при
відмові в позові - на позивача;

при
частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно

розміру
задоволених позовних вимог.

В
матеріалах справи міститься довіреність, видана позивачем ОСОБА_2 на ведення
справи у суді, а також угода про надання правової допомоги, укладена між
Суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно
до ст. 2 Закону України «Про адвокатуру», адвокатом може бути громадянин
України, який має вищу юридичну освіту, стаж роботи за спеціальністю юриста або
помічника адвоката не менше двох років, склав кваліфікаційні іспити, одержав
свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю та прийняв Присягу
адвоката України.

Але
як свідчать матеріали справи суду не надано доказів про право ОСОБА_2 займатися
адвокатською діяльністю (свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю).

Таким
чином, послуги ОСОБА_2 по наданню юридичної допомоги по веденню справи в
господарському суді не входять до складу судових витрат, які відшкодовуються
відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно
до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень

Враховуючи
вище викладене, колегія прийшла до висновку, що місцевий суд правомірно
задовольнив частково  позовні вимоги   Суб'єкта підприємницької діяльності  -
фізичної особиОСОБА_1 .

За
таких обставин, колегія прийшла до висновку про те, що апеляційні скарги
задоволенню не підлягають.

З
огляду на викладене, колегія приходить до висновку, що оспорюване рішення   відповідає чинному законодавству,
фактичним  обставинам та матеріалам
справи, підстав до його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99,101, 103,
105  ГПК України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційні скарги Суб'єкта підприємницької
діяльності ФООСОБА_3 та Суб'єкта підприємницької діяльності  ФО ОСОБА_1
залишити без задоволення.

2.Рішення
Господарського суду  м. Києва  від 10.07.2008 р. по справі №30/220 залишити
без змін.

3.
Матеріали справи №30/220 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя
Корсак В.А.

Судді
Авдєєв  П.В.

Коршун Н.М.