ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.08
Справа №  6/167/08

Суддя   Місюра Л.С.

За позовом           Приватного підприємця ОСОБА_1 м. Запоріжжя

До          Житлово-будівельного кооперативу “Автомобіліст -7” м.
Запоріжжя

Про  стягнення
8984 грн. 11 коп., зустрічний позов про визнання договору недійсним

Суддя                    Місюра  Л.С.

За
участю представників:

Від
позивача:          ОСОБА_2 -дов. № 789 від  27.02.2008р., ОСОБА_3 -свид.  про держреестр. От 06.08.2007р.

Від
відповідача:          Омельченко В.В. -дов. б/н від
17.04.2008р. , Шляга В.Ф. -  голова
правл., прот.  № 22 выд 27.12.2006р.

Розглянувши
матеріали справи за позовом  Приватного
підприємця ОСОБА_1 м. Запоріжжя до Житлово-будівельного кооперативу
“Автомобіліст -7” м. Запоріжжя про стягнення 8984 грн. 11 коп.,  зустрічній позов про визнання
договору недійсним ,  суддя

В С Т
А Н О В И В:

Позивач просить
стягнути  з відповідача заборгованість за
підрядні роботи в розмірі 8050 грн., 3% річних в розмірі 89 грн. 98 коп.,
втрати від інфляції в розмірі 844 грн. 13 коп.

Відповідач
позовні вимоги не визнав з наступних підстав: за договором № 4 від 12 вересня
2007р. відповідачем сплачено суми на п'ять тисяч гривень та на дев'ять тисяч
гривень в якості авансу, що підтверджується платіжним дорученням № 185 від 24
грудня 2007р. та платіжним дорученням від 14 вересня 2007р. Щодо стягнення
втрат від інфляції, яка складає 844,13 грн. та 3 % річних в розмірі 89,98 грн.,
є безпідставними, так як строк виконання зобов'язань щодо сплати штрафних
санкцій ще не настав. Згідно п. 3.1 договору № 4 від 12 вересня 2007р. оплата
здійснюється з моменту підписання акту виконаних робіт протягом трьох днів. Акт
виконаних робіт підписаний  21.04.2008р.,
тому й немає підстав для нарахування даних сум. Просить в задоволенні позову
позивачу відмовити.

13.05.2008р.   ЖБК “Автомобіліст -7”  звернувся в суд з  зустрічною позовною заявою про визнання  недійсним договору № 4 від 12.09.2007р.

Ухвалою від
15.05.2008р.  господарський суд прийняв
зустрічну позовну заяву, так як вона взаємно пов'язана з первісним позовом.

ПП
ОСОБА_1  зустрічний позов не визнав , в
зв'язку з наступним:  ЖБК, як підставу
визнання договору недійсним, зазначає, що Договір №4 від 12 вересня 2007 року
на суму 22 050 грн. є за своєю правовою природою договором підряду в
капітальному будівництві відповідно до Закону України “ Про ліцензування
певних  видів  господарської діяльності”  Однак, Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю та сприяння інвестиційній діяльності у
будівництві»від 16 травня 2007 року №1026, пункт 30 статті  9 Закону України «Про ліцензування певних
видів господарської діяльності», який встановлював обов'язок наявності ліцензії
на здійснення будівельної діяльності, був виключений. Тому посилання ЖБК  на зазначений закон є безпідставним. Крім
того, помилковим є ствердження ЖБК про те, що за своєю правовою природою
спірний договір є договором підряду у капітальному будівництві. Поняття капітальне
будівництво наведено у п. 2 Порядку державного фінансування капітального
будівництва, який затверджено Постановою КМУ №1764 від 27.12.2001 року «Про
затвердження Порядку державного фінансування капітального будівництва», згідно
якого: капітальне будівництво - процес створення нових, а також розширення,
реконструкція, технічне переоснащення діючих підприємств, об'єктів
виробничого,  невиробничого призначення,
пускових комплексів (з урахуванням проектних робіт, проведення торгів
(тендерів) у будівництві, консервації, розконсервації об'єктів, утримання
дирекцій підприємств, що будуються, а також придбання технологічного
обладнання, що не входить до кошторису об'єктів). З аналізу наведеного поняття
зрозуміло, що виконані ПП ОСОБА_1 робот, не є за своїм змістом  капітальним будівництвом. Посилання ЖБК , як
на підставу визнання договору підряду №4 від 12.09.2007 року недійсним, на
Постанову КМУ від 05.12.2007 року  №1369,
у зв'язку з ст. 56 Конституції України, згідно якої закони та інші
нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони
пом'якшують або скасовують відповідальність особи, не  є можливим. Посилання Позивача, як на
підставу визнання договору підряду №4 від 12.09.2007 року недійсним, на
Постанову КМУ «Про затвердження Загальних умов укладання та виконання договорів
підряду а капітальному будівництві»від 01.08.2005 року №668, у зв'язку з тим,
що зазначена Постанова регулює відносини саме при здійсненні капітального
будівництва, також не є можливим. Крім того, роботи, які проведені ПП ОСОБА_1
за договором підряду №12 від  12.09.2007
року на суму 22 050 грн., у контексті статті 875 ЦК України, не є будівельними
роботами, в зв'язку з наступним: відповідно до ч.2 ст. 875 ЦК України договір
будівельного підряду укладається на проведення    нового
будівництва,    капітального    ремонту,
реконструкції    (технічного
переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд,
виконання монтажних,
пусконалагоджувальних   та    інших
робіт,    нерозривно    пов'язаних   з місцезнаходженням  об'єкта.
Виконані   ПП  ОСОБА_1
роботи   не   пов'язані нерозривно з місцезнаходженням
об'єкта - житлового будинку. Дільниця трубопроводу опалення вирізувалось, а
самі роботи проводились поза будівлею Крім того, виконані ПП ОСОБА_1   роботи, за своєю суттю, є ремонтними
роботами дільниць трубопроводу опалення житлового будинку, а саме: зняття
дільниці трубопроводу; чистка або заміна зношених частин на нові (вентиля,
муфти, гайки, фланці, тепломатеріали і т.п.),
зборка зазначеної дільниці трубопроводу,
фарбування. Саме у зв'язку з цим, зазначені роботи не передбачені у
переліку-видів робіт провадження будівельної діяльності, що є додатком до
пункту 1.3 Ліцензійних умов провадження будівельної діяльності, які затверджені
Наказом Державногокомітету України з питань регуляторної політики та
підприємництва, Державного комітету будівництва, архітектури та житлової
політики України від 13 вересня 2001 року N 112/182 «Про затвердження
Ліцензійних умов провадження будівельної діяльності». Просить  відмовити
ЖБК в задоволені зустрічних позовних вимог.

За
клопотанням сторін строк розгляду справи
був продовжений. Розгляд справи відкладався, та в судовому засіданні
були  оголошені перерви.

17.06.2008р.
розгляд справи продовжено та прийнято рішення.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача,
суддя вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволені
зустрічної  позовної заяві слід
відмовити  наступних підстав:

12.09.2007р.
між позивачем та відповідачем була укладена угода  № 4  на
суму  22 050 грн. (далі -угода).

Відповідно  до договору ЧП ОСОБА_1  (позивач за первісним позовом)   виконав
для ЖБК “Автомобіліст -7” (відповідача по первісному позову) роботи,
передбачені в пункті 1 договору, на суму 22 050 грн ., що підтверджується   актом
приймання  виконаних  робіт
№ 4 від 09.10.2007р. ( а. с. 8).

В
матеріалах справи є  письмове
пояснення  голови ЖБК “Автомобіліст -7”
Шляги В.Ф. від 09.06.2008р., в якому він вказує, що спірний договір на
суму 22 050 грн. підписаний головою ЖБК та
засвідчений печаткою ЖБК. Також в цьому пояснені голова ЖБК вказав,
що спірний акт приймання
виконаних  робіт  № 4 від 09.10.2007р.  на суму 22 050 грн. також
підписаний зі сторони ЖБК головою ЖБК.

Доводи
відповідача відносно того, що на акті
відсутня печатка ЖБК не обґрунтовані, оскільки відповідач не  зазначив
конкретну  норму законодавства,
яка передбачає, що на акті  повинна
бути  печатка в обов'язковому порядку.

Підписаний
в двосторонньому порядку акт
приймання  виконаних  робіт
є документом, який підтверджує, що
позивач передав, а відповідач прийняв виконані позивачем роботи.

Відповідач  не надав суду доказів, що  позивач по спірним договору та акту не
виконав   роботи, при  умові, що договір та акт підписаний головою
ЖСК.  Також відповідач не довів, що
виконані  відповідачем роботи були  ним виконані фактично на підставі іншого
договору.

Також
слідує відмітити, що  в письмових
поясненнях від 09.06.2008р.  голова ЖБК
“Автомобіліст -7” Шляга В.Ф.  вказав, що
всі  три договори та всі три
акті  на суму 20 267 грн., на суму 20
295 грн. та на суму 22 050 грн. підписані головою правління ЖБК Шлягою В.Ф.
та скреслені печатками ЖБК.

ЧП
ОСОБА_1 в  письмових поясненнях вказав,
що він уклав з ЖБК договори № 4 від
12.09.2007р. на суму 22 050 грн. та на суму 20 267 грн. Договір № 4
від  12.09.2007р.  на суму 20 295 грн.  ЧП ОСОБА_1
с  ЖБК не укладав.

Згідно
з пунктом 3 договору оплата
проводиться  в два етапи:

-перший
етап -авансовий платіж -70% для закупки матеріалів та приладів;

другий
етап - остаточний  розрахунок, в 3-х
денний термін після підписання  акту  приймання
виконаних робіт.

Згідно
до статті 526 ЦК України  зобов'язання  має виконуватися належним чином  відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за  відсутності
таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших  вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідач  перерахував позивачу  14 000 грн., що підтверджується   реєстрами
кредитових платіжних документів від 17.09.2007р. та  від 24.12.2007р.

Фактично   у
графі “призначення платежу” у
платіжному  документі  № 128
від  17.09.2007р. вказано, що
оплата здійснюється за договором  № 1 від
12.09.2007р. В реєстрі  платіжних  документів
№ 185 від 24.12.2007р. (який наданий суду позивачем) у  графі “призначення платежу” вказано,  що
оплата здійснюється  згідно
акту  за жовтень 2007р. по
договору № 1 від 12.09.2007р. В платіжному
дорученні № 185 від 24.12.2007р. (яку надав суду відповідач)  у
графі “призначення платежу” вказано,
що  оплата здійснюється  згідно акту
за  листопад  2007р. по договору № 1 від 12.09.2007р.

З
вищевикладеного  вбачається, що
оплата  відповідачем фактично  проводилась
не за спірними  договором  та актом
приймання  виконаних  робіт .

Позивач
просить стягнути з відповідача
заборгованість тільки  в сумі 8
050 грн. Суд  не вважає за необхідне
виходити за межі позовних вимог, а тому
з відповідача підлягає стягненню 8 050 грн.

Відповідно
до статті 625 ЦК України боржник не звільняється  від відповідальності  за неможливість  виконання
ним  грошового зобов'язання.

Боржник,
який прострочив виконання  грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три  проценти річних від простроченої
суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким
чином, з відповідача підлягає стягненню сума основного боргу з урахуванням
встановленого  індексу інфляції   за період
з  жовтня 2007р. по січень 2008р.
в сумі  8 894 грн. 13 коп.  та
3%  річних  за період з 13.10.2007р. по 25.02.2008р., в
сумі    89 грн. 98 коп.

Заперечення
ЖБК не приймаються  в зв'язку з
вищевикладеним.

Зустрічний
позов ЖБК “Автомобіліст -7” задоволенню не підлягає з наступних підстав:

ЖБК
“Автомобіліст -7”  в зустрічної позовної
заяві просить визнати недійсним
спірний  договір № 4 від  12.09.2007р. на суму 22 050 грн.,  на підставі статті 230  ЦК України. Підставою для визнання  цього договору недійсним  ЖБК “Автомобіліст -7”   вказує на те, що   позивач навмисно ввів відповідача в оману ,
а саме:  при укладені договору
позивач  повідомив  голову ЖБК що має ліцензію на виконання
робіт.

Згідно
зі статтею 230 ЦК України, якщо одна  із
сторін  правочину навмисно ввела
другу  сторону в оману щодо  обставин, які мають істотне значення,
такий  правочин  визнається
судом недійсним.

Обман
має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть  перешкодити
вчиненню  правочину, або якщо вона  замовчує
їх існування.

ЖБК
“Автомобіліст -7”  не довід суду, що  позивач
дійсно  повідомив голову ЖБК про
те що він має ліцензію. В спірному договорі
також не вказано, про те, що позивач має ліцензію. Більш того, ЖБК не
довів, що позивач  діяв навмисно.

Також
слід вказати, що ЖБК не довив, що мав місто обман зі сторони позивача, що
позивач заперечував наявність обставин, які можуть  перешкодити
вчиненню  правочину, або якщо
він  замовчував  їх існування.

Крім
того, ЖБК посилається на статтю 837 ЦК України.

Відповідно
до частини 3 статті 837 ЦК України для виконання  окремих
видів робіт, встановлених законом, підрядчик  (субпідрядник)  зобов'язаний одержати  спеціальний дозвіл.

З
вищевикладеного слідує, що спеціальний дозвіл потрібен тільки на окреми  види
робіт.

Роботи,
яки виконував позивач не вимагають одержання
спеціального дозволу.

Більш
того,   стаття 9 Закону України “ Про
ліцензування певних  видів  господарської діяльності”  (далі - Закон) містить вичерпаний  перелік
видів господарської діяльності, яки підлягають ліцензуванню.

До
16.05.2007р.   в пункті 30 статті 9 Закону було
передбачено, що  ліцензуванню  підлягає будівельна  діяльність (вишукувальні та проектні роботи
для будівництва, зведення  несучих
та  огороджуючи конструкцій, будівництво
та  монтаж інженерних і транспортних
мереж.

Однак,  пункт 30 статті 9 Закону  було виключено Законом України   № 1026-Y від 16.05.2007р., тобто ще до
укладення договору.

В
преамбулі Закону вказано, що  саме цей
Закон визначає види господарської діяльності, яки підлягають ліцензуванню.

Посилання
ЖБК на Ліцензійні умови, які затверджені
наказом Держпідприємництва
Держбуду  № 112/182 від
13.09.2001р.  також не може бути  прийнята судом, оскільки в пункті 1.1 цих
Ліцензійних умов  вказано, що вони  розроблені
на виконання  Закону України “ Про
ліцензування певних  видів  господарської діяльності” .

Ліцензійні
умови є підзаконним актом, а підзаконний акт
повинен відповідати  Закону, на
підставі якого він був розроблений. Якщо підзаконний акт  , в будь якої частині не відповідає Закону,
то він в цієї частині не може
прийматися.

При
внесені  змін до Закону  слід було внести зміни і в підзаконний акт,
чого не було зроблено.

За
таких обставин,  Ліцензійні умови не
можуть бути прийняти судом в той частині,
в якої вони протиричать  Закону.

Посилання  ЖБК на Постанову  КМУ № 1396 від 05.12.2007р. також не
обґрунтовані , оскільки ця Постанова була прийнята  після укладення договору і не має зворотної
сили.

Таким
чином, ЖБК не  довів, що  роботи, яки виконував  позивач, підлягають ліцензуванню.

Приймаючи
до  уваги все вищевикладене,  вимоги
та заперечення ЖБК  “Автомобіліст
-7”   не обґрунтовані.

Судові
витрати покладаються на ЖБК, відповідно до статті 49 ГПК  України.

Керуючись
ст. ст. 22, 44 -49, 75, 82 -85 ГПК України, суддя

В
И Р І Ш И В:

Первісний
позов задовольнити . Стягнути з
Житлово-будівельного кооперативу “Автомобіліст -7” м. Запоріжжя,  пр. Радянський, 9, кв. 80   на користь Приватного підприємця ОСОБА_1
АДРЕСА_1 основний борг з урахуванням
індексу інфляції в сумі  8 894
грн. 713 коп., 3% річних в сумі  89 грн.
98 коп., витрати по держмиту в сумі 102 грн. та на ІТЗ судового процесу в сумі
118 грн., надавши наказ.

В
задоволені зустрічного позову відмовити.

Суддя                                                                                                                Л.С.
Місюра

Рішення
підписано :   18.06.2008р.