Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2008 р.
Справа № 29/438-07

Колегія суддів у складі:

головуючого судді Бондаренка
В.П., судді Лакізи В.В., судді Шепітько І.І.

при секретарі -Шубіній Ю.Є.

за участю представників сторін :

позивача -
Олевський В.І. доручення у
матеріалах справи

відповідача
-ОСОБА_1 за дорученням від 09.06.2007 року

третьої особи -не
з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду у місті
Харкові апеляційну скаргу позивача вх. № 3478Х/1-10 на рішення
господарського суду Харківської області від 29.10.2007 року по справі №
29/438-07

за позовом
ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "ВБК", м. Харків

до  Фізична особи - підприємця ОСОБА_2, м. Харків

третя особа - ТОВ ПБК
"Яса", м. Харків

про
стягнення 1028695,57 грн.

встановила:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 20.04.2005 р. (суддя Швед Е.Ю.), залишеним без змін
постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.06.2005 року
(судді: Олійник В.Ф., Кравець Т.В., Істоміна О.А.), позов задоволено частково,
стягнуто з відповідача на користь ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія
"ВБК" 727008,22 грн. заборгованості.

Постановою Вищого господарського
суду України від 08.02.2006 р. рішення господарського суду Харківської області
від 20.04.2005 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду
від 23.06.2005 р. в частині задоволення позову на суму 635794,25 грн.
скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до місцевого
господарського суду. В решті рішення господарського суду Харківської області
від 20.04.2005 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду
від 23.06.2005 р. залишено без змін.

В процесі нового розгляду справи
відповідачем подано заяву про застосування позовної давності.

За наслідком нового розгляду справи,
рішенням господарського суду Харківської області від 20.11.2006 р. (судді:
Светлічний Ю.В., Інте Т.В., Лаврова Л.С.), залишеним без змін постановою
Харківського апеляційного господарського суду від 12.02.2007 р. (судді:
Афанасьєв В.В., Гагін М.В., Шевель О.В.), в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 11 липня 2007 року касаційну скаргу ТОВ “Інвестиційно-будівельна
фірма “ВБК” задоволено частково, рішення господарського суду Харківської
області від 20.11.2006 р. та постанову Харківського апеляційного господарського
суду від 12.02.2007 р. у справі № 47/111-06 (35/144-05) скасовано, справу
передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Рішенням господарського суду Харківської
області від 29.10.2007 р. по справі №29/438-07 (суддя Тихий П.В.) відмовлено в
задоволенні позовних вимог позивача.

Позивач не погодився з вказаним рішенням
та звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення господарського суду Харківської області від 29.10.2007 р. по
справі №29/438-07 скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з
відповідача грошові кошти у розмірі 635794,25 грн. за поставлену продукцію,
державне мито у розмірі 3178,97 грн., а також судові витрати по справам №
35/144-05 та 47/111-06, посилаючись на невідповідність висновків суду,
фактичним обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для
справи, які місцевий суд визнав встановленими та порушення норм процесуального
права.  Вказує на те, що місцевий
господарський суд безпідставно не взяв до уваги докази, які, на думку позивача,
свідчать про отримання відповідачем товару на суму 409,980,02 грн. за договором
№25, а саме -копію видаткової накладної
№РН-0000063 від 30.06.02 та реєстр договорів з номерами, присвоєними
програмою “1С:ПРЕДПРИЯТИЕ”.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
зазначає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з тих підстав, що
оскаржене рішення прийняте при повному та всебічному з'ясуванні обставин
справи, воно є обґрунтованим і відповідає як фактичним обставинам, так і
вимогам чинного законодавства. На цій підставі просить рішення господарського
суду Харківської області від 29.10.2007 року
залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без
задоволення. Вказує на те, що накладна №РН-0000063 не може вважатись належним
доказом поставки відповідачу товару за договором № 25, оскільки відповідно
до  вищезазначеної накладній, товар
поставлено на підставі договору №ДГ-0000113 від 05.05.2002р., а не на підставі
договору № 25 від 05.05.2002р., по якому заявлені позивачем позовні вимоги.
Крім того, у видатковій накладній №РН-0000063 від 30.06.2002р. зазначено, що
товар отримується на підставі попередньої оплати, а по умовам договору №25 від
05.05.2002р. передбачена оплата на протязі 30 днів з моменту поставки, також
загальна сума відповідно до цієї накладної становить 409980,02грн., а
відповідно до договору № 25 від 05.06.2002 р. загальна сума договору становить
450000,00 грн.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, 08.01.2007 року ліквідатор ТОВ ПБК "Яса" подав
до канцелярії суду відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що йому
невідомо про правовідношення позивача та відповідача по даній справі, у зв'язку
з чим, просить розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи,  викладені в
апеляційній скарзі доводи, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх
юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність
застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено господарським судом та
вбачається з матеріалів справи, 01.06.2001р. між сторонами було підписано
Договір купівлі-продажу № 7.

Згідно зі ст.153 ЦК
Української СРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в  потрібній у належних випадках формі досягнуто
згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані
такими за  законом або необхідні для
договорів даного виду, а  також  всі
ті  умови, щодо яких за заявою
однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до п. 1.1
Договору №7 позивач зобов"язався поставити відповідачу кабельну продукцію
в кількості, асортименті та в строки, вказані в доданої до цього договору
спеціфікації, що є його невід"ємною частиною, а відповідач
зобов"язався прийняти та оплатити її вартість за цінами, узгодженими
сторонами.

З матеріалів справи
вбачається, що специфікацій до договору №7 підписано не було, у зв"язку з
чим, в договорі №7 відсутні такі істотні умови як найменування товару, його
асортимент, кількість та ціна.

За таких обставин,
господарський суд дійшов обгрунтованого висновку, що сторонами не було
досягнуто згоди по всім істотним умовам договору №7, у зв'язку з чим Договір №7
від 01.06.01 р. є неукладеним.

Позивач, вказує на те,
що факт поставки відповідачу товару по договору №7 підтверджується накладною
№РН-0000030 від 30.11.01р. на суму 27489,01 грн. та накладною №РН-0000028 від
30.11.01р. на суму 198325,22 грн.

На думку колегії
суддів, вказані накладні не можуть вважатись належними доказами поставки
відповідачу товару за договором № 7, ще й з тих підстав, що у вказаних
накладних зазначено, що товар поставлено на підставі договору №ДГ-0000043 від
01.06.2001р. (а не на підставі договору № 7 від 01.06.2001р., по якому заявлені
позивачем позовні вимоги). Крім того, у видаткових накладних №РН-0000030 та
№РН-0000028 зазначено, що умовою продажу товару є попередня оплата, тоді як
умовами п.3.3 Договору №7  передбачена
оплата протягом 30 днів з моменту відвантаження.

На підставі
викладеного, колегія судддів погоджується з судом першої інстанції, що товар,
який поставлявся позивачем на адресу відповідача за накладними №РН-0000030 від
30.11.01 на суму 27489,01 грн. та №РН-0000028 від 30.11.01 на суму 198325,22
грн., поставлявся не за Договором №7 від 01.06.01р., оскільки мала місце
позадоговірна поставка.

Відповідно
до ст.154 ЦК Української СРСР коли сторони домовились укласти договір у
певній  формі,  він вважається укладеним з моменту надання
йому обумовленої форми, хоч би  за  законом
для  даного  виду
договорів  ця  форма
і    не потребувалась.  Якщо згідно з законом або угодою сторін
договір повинен  бути укладений в
письмовій формі, він може  бути  укладений
як  шляхом складання одного
документа, підписаного сторонами,
так  і  шляхом обміну листами, телеграмами,
телефонограмами та  ін.,  підписаними стороною, яка їх надсилає.      В передбачених законом випадках договір
може  бути  укладений шляхом прийняття до виконання
замовлення.

Згідно зі ст.165 ЦК
Української СРСР якщо  строк  виконання
зобов'язання  не  встановлений
або визначений  моментом  витребування,
кредитор   вправі    вимагати виконання, а боржник вправі
провести виконання в будь-який час.      Боржник повинен виконати таке зобов'язання в
семиденний строк з дня пред'явлення вимоги
кредитором,  якщо  обов'язок
негайного виконання  не  випливає
із  закону,  договору
або   із    змісту зобов'язання.

Доказів того, що за
накладними №РН-0000030 від 30.11.01р. на суму 27489,01 грн. та №РН-0000028 від
30.11.01р. на суму 198325,22 грн. відповідачу пред'являлися вимоги виконання
зобов'язання позивач не надав.

Таким чином,
господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що в задоволенні
позову в частині стягнення 225814,23 грн. боргу за договором №7 від 01.06.01р.
слід відмовити.

Розглянувши позовні
вимоги щодо стягнення з відповідача 409980,02 грн. боргу за Договором №25 від
05.06.02р., колегією суддів встановлено, що згідно з Договором купівлі-продажу
№ 25 05.06.2002р.,  позивач повинен був
поставити відповідачу будівельні матеріали на суму 450 000 грн., а відповідач
відповідно до пункту 2.2. цього договору
повинен оплатити вартість товару протягом 30 днів з моменту його поставки.

Відповідно до статті
526 Цивільного кодексу України, з якою узгоджуються і приписи статті 193
Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказом належного
виконання договору з боку ТОВ “Інвестиційна будівельна фірма “ВБК” позивач
вважає видаткову накладну №РН-0000063 від 30.06.2002р. на суму 409980,02 грн.

Однак, вказана
накладна не може вважатись належним доказом поставки відповідачу товару за
договором № 25, оскільки у ній зазначено, що товар поставлено на підставі
договору №ДГ-0000113 від 05.05.2002р. (а не на підставі договору № 25 від
05.05.2002р., по якому заявлені позивачем позовні вимоги). Крім того, у
видатковій накладній №РН-0000063 від 30.06.2002р. зазначено, що умовою продажу
товару є попередня оплата, тоді як умовами договору №25  передбачена оплата протягом 30 днів з моменту
поставки.

Позивач в апеляційній
скарзі зазначає, що комп'ютерною програмою “1С:ПРЕДПРИЯТИЕ”, за допомогою якої
виготовляються видаткові накладні,
договорам, на підставі яких видаються ці накладні, присвоюються  інші номери, що не відповідають їх фактичним
номерам (наприклад, договір №25 має номер №ДГ-0000113). В якості доказів даного
твердження позивачем надано реєстр документів за 01.06.01 -31.12.03, а також
копію податкової накладної №73 від 30.06.02 на суму 409.980,02 грн., у якій
зазначено, що умовою продажу є Договір №25 від 05.06.02р.

Розглянувши дані
докази, колегія суддів відзначає наступне. Оскільки реєстр документів складено
самим позивачем в односторонньому порядку, він не може бути підтвердженням
факту поставки відповідачу товару за договором №25 - так само, як і відповідна
податкова накладна, яка є документом податкової звітності позивача і з якої не
вбачається, що вказаний у ній товар отримано відповідачем.

Таким чином, позивачем
не доведено факту отримання відповідачем товару саме за договором №25, оскільки
у даному випадку також мала місце позадоговірна поставка, а відтак,
господарський суд обґрунтовано відмовив у позові в частині стягнення з
відповідача 409.980,02 грн. за даним договором.

Крім того, колегія
суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.5 ч.1 ст.54 ГПК
України позовна заява повинна містити виклад
обставин,  на  яких
грунтуються  позовні  вимоги; зазначення   доказів,
що   підтверджують   позов;
обгрунтований розрахунок сум, що стягуються чи  оспорюються;
законодавство,  на підставі якого
подається позов.

З позовної заяви
вбачається, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на Договір
купівлі-продажу №7 від 01.06.2001р. та Договір купівлі-продажу №25 від
05.06.2002р., проте доказів поставки товару за вказаними договорами суду не
надав, позовних вимог про стягнення заборгованості за товар поставлений не в
межах  вказаних договорів позивач не
заявляв.

Крім того, слід
зазначити, що позивач не надав суду пояснень щодо наявності в матеріалах справи
договору № 25 від 05.06.2002 р., де покупцем товару є ТОВ ПБК «ЯСА»та виписки з
книги обліку придбання товарів, робіт, послуг по ТОВ ПБК «ЯСА», наданих суду
третьою особою (у вказаній виписці відображено податкову накладну №73 від
30.06.02р.).

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Колегія суддів вважає,
що позивач ні під час вирішення спору у господарському суді, ні при розгляді
справи у суді апеляційної інстанції не забезпечив дотримання передбачених цією
статтею положень, а саме, не довів факту існування у відповідача заборгованості
за Договорами купівлі-продажу №7 від 01.06.2001р. та №25 від 05.06.2002р.

На підставі
викладеного судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду
Харківської області від 29.10.2007 року по справі № 29/438-07  прийняте у відповідності до норм чинного
матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні,
у зв'язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.  99, 101,
п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України,

постановила:

Рішення
господарського суду Харківської області від 29.10.2007 року по справі №
29/438-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без
задоволення.

Головуючий суддя                (підпис)                                 Бондаренко
В.П.

суддя                (підпис)                                 Лакіза В.В.

суддя                (підпис)                                 Шепітько І.І.

Постанову підписано 11.01.2008р.