ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.02.08 р.                     Справа № 40/5

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

Присекретарі судового засідання Ротар Н.Ю.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Прокурора м. Димитрова в інтересах держави в особі Димитровської центральної міської лікарні м.Димитров

до відповідача державного підприємства „Красноармійськвугілля” м. Димитров

про стягнення 42 770 грн. 44 коп.

за участю:

прокурора Лисенко С.І.

представників сторін:

від позивача Лимар В.В. - юрисконсульт, Куваріна Ю.В. - економіст

від відповідача не з’явився

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор м. Димитрова звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Димитровської центральної міської лікарні з вимогами про стягнення з державного підприємства „Красноармійськвугілля” боргу в сумі 42 770 грн. 44 коп., який утворився на підставі договору № 314/14 від 02.02.04р.

До прийняття рішення по справі прокурор та позивач уточнили позовні вимоги та просять вважати зазначений договір за своєю правовою природою договором про надання послуг у відповідності зі ст. 901 ЦК України.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, однак надав суду відзив, в якому позовні вимоги прокурора визнав в повному обсязі.

З’ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги висновок прокурора, доводи представників позивача, суд встановив:

Позов прокурора мотивовано тим, що 02.02.04р. між Димитровськю центральною міською лікарнею (далі – позивач) та державним підприємством „Красноармійськвугілля” (далі – відповідач) було укладено договір № 314/14.

Відповідно до п. 1. укладеного договору відповідач доручив, а позивач прийняв на себе зобов’язання проводити обов’язковий періодичний медичний огляд працівників підприємства відповідача та його відособлених підрозділів.

Пунктом 3 сторони перебачили, що розрахунки між сторонами проводяться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача протягом 30 днів з моменту виставлення рахунків за фактично виконані послуги, вартість яких відповідно до п. 3 договору визначається калькуляцією, узгодженою сторонами, яка є невід’ємною частиною договору.

На виконання умов договору позивач надав відповідачеві послуги по проведенню профілактичних оглядів працівників підприємства відповідача та його відособлених підрозділів на загальну суму 42 770 грн. 44 коп., що відповідними рахунками, рахунками-фактурами, актами виконаних робіт, заключними актами періодичного медичного огляду працівників та актами звірки розрахунків між сторонами.

Відповідач свої зобов’язання не виконав, послуги отримав, однак їх вартість на оплати внаслідок чого за ним утворився борг в сумі 42 770 грн. 44 коп., який прокурор та позивач намагаються стягнути.

Надавши правову кваліфікацію правовідносинам сторін суд дійшов до висновку про те, що за правовою природою між сторонами укладено договір про надання послуг.

Укладений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов’язань, а саме майново-господарських зобов’язань згідно зі статтями 173, 174, 175 ГК України (статтями 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обов’язковим для виконання сторонами.

У силу частини першої ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач свої зобов’язання за договором не виконав, надані послуги відповідно до умов договору та вимог закону в повному обсязі не оплатив, що підтверджено доказами по справі, а тому позов щодо стягнення з нього боргу в сумі 42 770 грн. 44 коп. обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Статтею 49 ГПК України передбачено, що у випадку звільнення позивача у встановленому порядку від сплати державного мита, воно підлягає стягненню з відповідача в доход державного бюджету, якщо відповідач не звільнений від його сплати. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню в доход державного бюджету державне мито в сумі 427 грн. 70 коп. згідно вимог ст.ст.44, 49 ГПК України. Витрати по забезпеченню процесу в розмірі 118 грн. покладаються також на відповідача.

У зв’язку з тим, що у судовому засіданні за згодою прокурора та представників позивача присутнього у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення згідно частини третьої ст. 85 ГПК України, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого згідно статті 84 ГПК України.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 526, 901, 903 ЦК України, ст. ст. 173, 174, 175, 193 ГК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 22, 29, 44, 49, 82, 84, частиною третьою ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов прокурора задовольнити.

2.Стягнути з державного підприємства „Красноармійськвугілля”, 85322, м. Димитров, вул. Ватутіна, 1, ід. код 32087941, р/р 0953 в ПІБ України м.Димитров, МФО 334806, на користь:

-          Димитровської центральної міської лікарні, 85323, м.Димитров, вул. Ватутіна, 20, ід. код 01990855, р/р 1957 в УДК м. Димитров, МФО 834016, борг в сумі 42 770 грн. 44 коп., видавши наказ;

-          державного бюджету України державне мито в сумі 427 грн. 70 коп., видавши наказ та надіславши його на виконання до Красноармійської об’єднаної державної податкової інспекції;

-          державного бюджету України (, отримувач Державний бюджет м. Донецька, Ворошиловський район, р/р 0004 у ГУ ДКУ Донецької області, код банку 834016) витрати по забезпеченню судового процесу в розмірі 118 грн. 00 коп. грн., видавши наказ.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя Підченко Ю.О.

Дата підписання рішення, оформленого у відповідності зі ст. 84 ГПК України: 15.02.08р.