СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

25 березня 2008 року

Справа № 2-13/15382-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

позивача: Аметов Сіран Дурсінович, довіреність б/н, Фонд майна Автономної Республіки Крим;

відповідача: Чепа Анна Григорівна, довіреність б/н від 28.02.08, товариство з обмеженою відповідальністю "Грей-Севастополь";

третьої особи: не з'явився, державне підприємство "Видавництво і друкарня "Таврида";

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Грей-Севастополь" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Жукова А.І.) від 12 грудня 2007 року у справі № 2-13/15382-2007

за позовом           Фонду майна Автономної Республіки Крим (вул. Севастопольська, 17,Сімферополь,95015)

до           товариства з обмеженою відповідальністю "Грей-Севастополь" (вул. Ген. Висльєва, 44-б,Сімферополь,95040)

3-тя особа державне підприємство "Видавництво і друкарня "Таврида" (вул. Ген. Васильєва, 44,Сімферополь,95040)

про повернення майна та стягнення неустойки

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фонд майна Автономної Республіки Крим, звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю „Грей-Севастополь”, про повернення балансоутримувачу –державному підприємству „Видавництво і друкарня „Таврида” об’єкту оренди –нежитлових приміщень загальною площею 282, 3 кв.м, розташованих на першому поверсі в адміністративно-побутовому корпусі за адресою: м. Сімферополь, вул. Ген. Васильєва, 44 та стягнення неустойки за безпідставне користування майном у сумі 17631, 05 грн..

Рішенням господарського суду Автономної республіки Крим від 12 грудня 2008 року у справі № 2-13/15382-2007 (суддя Жукова А.І.) позов Фонду майна Автономної Республіки Крим задоволений в повному обсязі.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Грей-Севастополь” зобов’язано повернути державному підприємству „Видавництво і друкарня „Таврида” орендоване державне нерухоме майно: нежитлові приміщення загальною площею 282, 3 кв.м., розташовані на першому поверсі в адміністративно-побутовому корпусі за адресою: м. Сімферополь, вул.. Ген. Васильєва, 44, що знаходяться на балансі державного підприємства „Видавництво і друкарня „Таврида” за актом приймання-передачі.

З товариства з обмеженою відповідальністю „Грей-Севастополь” в доход державного бюджету України стягнуто неустойку за безпідставне користування майном з 16 квітня 2007 року по 01 вересня 2007 року у розмірі 17631, 05 грн..

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, товариство з обмеженою відповідальністю „Грей-Севастополь” звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані неповним з’ясуванням господарським судом Автономної Республіки Крим обставин, що мають значення для справи, а також порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт, посилаючись на статтю 1 Господарського процесуального кодексу України, стверджує, що Фонд майна Автономної Республіки Крим не мав права на звернення до господарського суду із даною позовною заявою, оскільки не є особою, уповноваженою управляти майном, яке знаходиться в державній власності.

Також, на думку апелянта, місцевим господарським судом не був доведений факт припинення дії договору оренди від 17.04.2006, оскільки Фонд державного майна України не звертався до товариства з обмеженою відповідальністю „Грей –Севастополь” з відповідною заявою про його припинення.

Крім того, товариство з обмеженою відповідальністю „Грей –Севастополь” вважає, що місцевим господарським судом не було надано правової оцінки тому факту, що позивач після нібито закінчення строку дії договору оренди продовжував нарахувати плату за оренду приміщення, що, на думку апелянта, свідчить про погодження позивача продовжити строк дії договору.

У судове засідання, призначене на 25 березня 2008 року, представник третьої особи, державного підприємства „Видавництво і друкарня „Таврида” не з’явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи, що відповідно до частини 2 статті 101 Господарського-процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, судова колегія вважає можливим розглянути скаргу за відсутності нез’явившихся представників сторін.

Переглянувши постанову суду першої інстанції в порядку статей 99, 100 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила наступне.

17 квітня 2006 року між Фондом майна Автономної Республіки Крим та товариством з обмеженою відповідальністю „Грей-Севастополь” був укладений договір оренди державного нерухомого майна - нежитлових приміщень загальною площею 282, 3 кв.м., розташованих на першому поверсі в адміністративно-побутовому корпусі за адресою: м. Сімферополь, вул. Ген. Васильєва, 44, що знаходяться на балансі державного підприємства „Видавництво і друкарня „Таврида”

Згідно з пунктом 1.1 договору орендодавець, Фонд майна Автономної Республіки Крим, передає, а орендар, товариство з обмеженою відповідальністю „Грей-Севастополь”, приймає у строкове плате користування за актом приймання-передачі вказані нежитлові приміщення.

Пунктом 10.1 визначений строк дії цього договору –з 17 квітня 2006 року по 15 квітня 2007 року.

Згідно з пунктом 2.6 договору у разі припинення дії договору орендар зобов’язаний повернути балансоутримувачу орендоване майно відповідно до порядку, встановленому при передачі майна орендарю за договором. Майно вважається поверненим балансоутимувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Пунктом 8.3 договору передбачено право орендодавця виступати з ініціативою щодо внесення змін до договору або його розірвання.

17 квітня 2006 року державним підприємством „Видавництво і друкарня „Таврида” та товариством з обмеженою відповідальністю „Грей -Севастополь” підписаний акт приймання-передачі в оренду зазначеного майна.

Листом № 02/1490 від 19 квітня 2007 року Фонд майна Автономної Республіки Крим повідомив товариство з обмеженою відповідальністю „Грей -Севастополь” про намір припинити дію договору оренди від 17 квітня 2006 року та зобов’язав товариство повернути орендоване майно у строк до 14 травня 2007 року за актом приймання –передачі.

Також, листом № 07/3859 від 15 серпня 2007 року Фонд майна Автономної Республіки Крим повідомив товариство з обмеженою відповідальністю „Грей -Севастополь” про нарахування неустойки за безпідставне користування майном.

Оскільки відповідь на вказані листи отримана не була, Фонд майна Автономної Республіки Крим звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про спонукання товариство з обмеженою відповідальністю „Грей-Севастополь” звільнити та повернути об’єкт оренди, а також про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю „Грей-Севастополь” неустойки за безпідставне користування майном.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Об’єктом оренди у даній справі є державне нерухоме майно, у зв’язку з чим спірні правовідносини підлягають врегулюванню Законом України “Про оренду державного та комунального майна”, а також нормами Цивільного та Господарського кодексів.

Згідно зі статтею 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Договір найму, у відповідності до статті 763 Цивільного кодексу України укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” та статті 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Згідно зі статтею 17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на той самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Однак, матеріалами справи підтверджується, що листом № 02/1490 від 19 квітня 2007 року позивач повідомив товариство з обмеженою відповідальністю „Грей-Севастополь” про відсутність наміру продовжити договір оренди. Факт отримання відповідачем листа підтверджується поштовим повідомленням, наданим суду позивачем.

Листом № 07/38859 від 15 серпня 2007 року, що міститься в матеріалах справи, позивач повідомив відповідача про нарахування неустойки за безпідставне користування майном.

На підставі викладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем були здійснені усі дії, передбачені діючим законодавством, щодо припинення договору оренди.

У відповідності до пункту 2.6 договору та статті 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” орендар повинен у разі припинення договору оренди повернути позивачу орендоване майно. Відповідач спірне майно не повернув, та продовжує ним користуватися.

Статтею 785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

За розрахунком позивача, неустойка за безпідставне користування спірним майном за період з 17 квітня 2007 року становить 17631, 05 грн..

Враховуючи викладене, судова колегія вважає також правомірними висновки суду першої інстанції про обґрунтованість позову в частині стягнення з відповідача суми неустойки.

Стосовно тверджень апелянта про відсутність у Фонду майна Автономної Республіки Крим здійснювати повноваження на представництво інтересів балансоутримувача –товариства з обмеженою відповідальністю „Виробництво і друкарня „Таврида”, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з Регламентом Фонду державного майна України, затвердженим наказом Фонду державного майна України N 1684 від 19 жовтня 2007 року, Фонд є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що здійснює визначені законами України повноваження власника державного майна, виконує функції з управління об'єктами права державної власності, що належать до сфери управління Фонду, у тому числі у процесі приватизації, реалізує державну політику в сфері приватизації державного майна, здійснює державне регулювання оціночної діяльності в Україні, а також виступає орендодавцем цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю.

У відповідності до статті 1 Тимчасового положення про Фонд державного майна України, затвердженого постановою Верховної ради України N 2558-XII від 7 липня 1992 року, Фонд державного майна України (Фонд) є державним органом, який здійснює державну політику в сфері приватизації державного майна, виступає орендодавцем майнових комплексів, що є загальнодержавною власністю.

Статтею 3 Положення встановлено, що в Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі Фонд створює регіональні відділення.

Статтею 4 Положення визначені основні завдання Фонду, зокрема, це здійснення повноважень орендодавця майна державних підприємств і організацій, їх структурних підрозділів.

Згідно зі статтею 5 Положення Фонд, відповідно до покладених на нього завдань, виступає орендодавцем майна цілісних майнових комплексів підприємств, організацій, їх структурних підрозділів, що є загальнодержавною власністю, дає дозвіл підприємствам, організаціям на передачу в оренду майнових комплексів їх структурних підрозділів.

З вищенаведеного випливає, що Фонд майна Автономної Республіки Крим володіє усіма необхідними повноваженнями для здійснення представництва інтересів балансоутримувача у вирішенні питань щодо надання державного нерухомого майна в оренду.

Аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 1 частини 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Грей-Севастополь” залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 12 грудня 2007 року у справі № 2-13/15382-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді