ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2008 р.

Справа № 3/15

за позовом (за зустрічним позовом відповідач) ТзОВ "Перко",

- вулиця Грушевського, 11/35, місто Івано-Франківськ, 76000

до відповідача (за зустрічним позовом позивач) ТзОВ "Інкомбуд",

- вулиця Миколайчука, 7/70, місто Івано-Франківськ, 76006

Cуддя Фрич Марія Миколаївна

При секретарі Толочко Інна Валеріївна

Представники:

Від позивача: Халус Михайло Михайлович - представник, (довіреність від 13.02.2008 року).

Від відповідача: Гадзюк Ірина Романівна - адвокат, (довіреність від 29.05.2007 року).

Сторонам роз"яснено права і обов"язки передбачені ст. 22 ГПК України.

СУТЬ СПРАВИ за первісним позовом: визнання діючим договору "Про співпрацю та організацію взаємовідносин" від 15.01.2006 року та усунення перешкод користування будівельним майданчиком.

СУТЬ СПРАВИ за зустрічним позовом: про визнання Договору "Про співпрацю та організацію взаємовідносин" від 15.01.2006 року недійсним з моменту укладення.

В засіданні суду 04.03.08 відкладено розляд справи на 07.03.2008р.

07.03.08 розгляд справи продовжено.

В обгрунтування позовних вимог по первісному позову представник позивача в засіданні суду посилався на той факт, що договір про співпрацю та організацію взаємовідносин від 15.01.2006 року є дійсним на сьогоднішній час, а також просить усунути перешкоди в користуванні будівельним майданчиком.

Відповідач по первісному позову позовні вимоги не визнав та заперечує проти тверджень Позивача за Первісним позовом. мотивуючи, що договір "Про співпрацю та організацію взаємовідносин" від 15.01.2006 року є недійсним з моменту укладення так як був укладений з порушенням законодавства.

Відповідачем також заявлено та в судовому засіданні підтримано зустрічний позов до ТзОВ "Перко", мотивуючи, що договір "Про співпрацю та організацію взаємовідносин" від 15.01.2006 року є недійсним з моменту укладення так як був укладений з порушенням законодавства.

При цьому сторони посилаються на наступне:

15 січня 2006 року між сторонами відповідно до вимог ст. ст.626 і 628 глави 52 розділу II ЦК України та ст. ст. 179-181 ГК України був укладений договір про співпрацю та організацію взаємовідносин.

Предметом даного договору є організація взаємовідносин, порядок і умови здійснення дольового будівництва Сторонами багатоквартирного будинку на вул. Довженка (напроти будинку № 9Б), що в місті Івано-Франківську.

Сторона 1(Відповідач) брала на себе зобов'язання:

Прийняти Сторону 2 (Позивач) у дольове будівництво багатоквартирного будинку по вул.Довженка (напроти будинку № 9Б), що в місті Івано-Франківську, яке вона здійснює.

Планове закінчення будівництва та здача в експлуатацію: І квартал 2008р.

Виходячи з умов укладеного договору між сторонами:

11 травня 2007 року позивач направив на ім'я голови Крихівецької сільської Ради лист № 2 про укладення угоди на оренду землі по вул. Довженка напроти будинку № 9Б в м. Івано-Франківську.

22 травня відповідач направив на ім'я голови Крихівецької сільської Ради аналогічний лист № 26.

24 травня 2007 року 12 сесія 5 демократичного скликання Крихівецької сільської Ради вирішила на підставі договору про співробітництво від 15.01.2007 року між сторонами дати дозвіл на виготовлення технічної документації щодо інвентаризації земельної ділянки по вул. Довженка площею 0,3 га для ТзОВ «Інкомбуд»та 0,2 га для ТзОВ «Перко»для будівництва житлового будинку з приміщеннями громадського призначення (листи № 507 і 512 від 02.07.2007 р. додаються).

22.08.07 р. на адресу відповідача була направлена виготовлена технічна документація із землеустрою для розгляду і підписання.

Факт отримання відповідачем документів підтверджується листом позивача № 7/8-2007 від 22.08.2007 року, на якому є дата їх отримання 23.08.07 року та підпис працівника, який їх отримав: Глинина.

На даний лист відповідач відповіді не направив, техдокументації не розглядав і не підписав її.

27.09.2007 р. і 19.10.2007 р. позивач направляв на ім'я голови Крихівецької сільської Ради листи № 11 і 12 про затвердження проекту землевідведення на черговій сесії сільської Ради площею 0,2 га.

16.11.2007 року позивачем на ім'я відповідача направлявся лист № 14 про підписання акту звірки розрахунків між сторонами, відповіді на який не отримано.

16.11.2007 року позивачем була направлена на адресу сільського голови с.Крихівці техдокументація по землевідведенню для розгляду і погодження на земельній комісії, яка була отримана 19.11.2007 року і зареєстрована під № 149.

28.11.2007 року відповідач направив на ім'я голови Крихівецької сільської Ради заяву про те, що він заперечує проти вилучення землі в розмірі 0,2 га і надання в оренду ТзОВ «Перко», в зв'язку з тим, що позивач не виконує умови зазначеного договору, при тому конкретно не зазначивши, яких саме умов договору.

07.12.2007 року відповідач направив позивачу повідомлення про відшкодування 40% понесених ним витрат в сумі 65120 грн.

12.12.2007 року позивач направив на адресу відповідача лист № 18, в якому зазначив, що не може виконати вимоги по оплаті заборгованості через відсутність кінцевих актів звірки між підприємствами, неврахування в повідомленні витрат, понесених позивачем в ході будівництва, а також не надання відповіді на лист № 14 від 16.11.07 р. щодо акту звірки між сторонами. Одночасно позивач просив направити на його адресу кошторис та акти виконаних електромонтажних робіт підприємством «Електросервіс-1». Відповіді від відповідача на цей лист не отримано.

20.12.2007 року позивач направив відповідачу лист № 22 про відкликання з Крихівецької сільської Ради заперечення щодо розподілу земельної ділянки.

27 грудня 2007 року позивач повторно направив відповідачу листи № 18 від 12.12.2007 р. і № 22 від 20.12.2007 року, на які відповідь не отримав.

21 грудня 2007 року відповідач направив на адресу позивача повідомлення № 78 про розірвання договору з 21.12.2007 року згідно п.4.2 в зв'язку з тим, що ТзОВ «Перко»не виконало п.2.2.5 договору про співпрацю та організацію взаємовідносин від 15.01.06 року.

29 грудня 2007 року позивач направив на повідомлення відповідь № 25, в якому просив вказати конкретні факти невиконання ним п.2.2.5 договору від 15.01.2006 року, на що не отримав відповідної відповіді.

Пункт 2.2.5 вказує на те, що позивач за місяць до початку виконання робіт по підключенню житлового будинку до систем водопроводу та каналізації, газопостачання, приєднання до електромереж обленерго, оплатити відповідачу їх вартість та вартість проектної документації на їх виготовлення пропорційно площі секцій № 4 і № 5 багатоквартирного будинку, за виключенням квартир, передбачених п.3.2 даного договору, будівництво яких здійснюється відповідачем за його кошти.

Для виконання умов цього пункту договору відповідач не надав позивачу кошторисів, актів виконаних робіт та підтверджуючих документів, понесених ним фінансових витрат по цьому. Раніше позивач направляв відповідачу лист № 18 від 12.12.07 р. з проханням надати позивачу кошториси, акти виконаних робіт і підтверджуючі документи про оплату виконаних робіт.

Пункт 4.2 зазначеного договору передбачає, що у випадку відмови позивача від проплати погашень згідно п.2.2.5 або недотримання графіка проплати, відповідач припиняє співпрацю без будь-яких відшкодувань.

Згода на розірвання договору від 15.01.2006 року позивачем не була надана відповідачу.

Приписи п.1 ст.651 ЦК України передбачають, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Пункт 2 цієї статті ЦК України вказує на те, що договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Пунктом 3 ст.651 ЦК України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним.

Стаття 188 Господарського кодексу України передбачає порядок зміни та розірвання господарських договорів.

Пункт 1 цієї статті вказує, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачене законом або договором.

Пункт 2 даної статті вказує на те, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Згідно пункту 3 цієї статті, сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Приписи пункту 4 ст.188 ГК України чітко вказують, що у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона маг право передати спір на вирішення суду.

З огляду на вищевикладене, на думку позивача, відповідач не має юридичного права на припинення зобов'язань по укладеному між сторонами договору від 15.01.2006 року.

Позивач стверджує, що вимоги вищевказаних норм законів позивачем не порушувались, а навпаки вони порушені відповідачем.

Відповідач постійно доводить позивачу усно, що договір між сторонами розірваний і подальша співпраця по цій причині між сторонами припинена.

14 січня 2008 року відповідач без попереднього усного і письмового повідомлення самовільно заблокував в'їзди на територію будівельного майданчика.

16.01.2008 року позивачем на адресу відповідача був відправлений лист № 3 про негайне розблокування в'їздів на територію буд майданчика, на який відповідачем не вжито заходів реагування та не направлено відповіді.

21.01.2008 року працівники вийшли на роботу і не змогли приступити до неї, оскільки в'їзди на буд майданчик заблоковані відповідачем.

Позивач змушений був звернутись з заявою до Вовчинецького відділу міліції.

З метою збереження працівників позивач змушений був заплатити працівникам за простій, який виник з вини відповідача.

Незаконними діями відповідача чиняться перешкоди у виконанні умов договору від 15.01.2006 року та проведенні будівельних робіт, що тягне за собою матеріальні збитки кожний день..

Таке становище змусило позивача за захистом порушених прав звернутись до господарського суду.

Щодо зустрічного позову то, Відповідач за первісним позовом вказує на наступне:

15 січня 2006 року ТзОВ „ Інкомбуд" та ТзОВ „ Перко" уклали договір „ Про співпрацю та організацію взаємовідносин".

Предметом цього договору є організація взаємовідносин, порядок і умови здійснення дольового будівництва сторонами багатоквартирного будинку на вул Довженка, навпроти будинку 9-Б, що в місті Івано-Франківську.

Згідно п. 2.1.3., 2.1.2. розділу 2 Договору ТзОВ „ Інкомбуд" зобов'язується передати частину земельної ділянки площею 0,2 га ТзОВ „ Перко" під будівництво секцій № 4, 5 багатоквартирного будинку, виготовити та надати в користування Стороні-2 („ Перко2) наступні документи:

- рішення сесії Крихівецької сільської ради від 18.11 2005р.

- висновок міської санепідемстанції, державної екологічної інспекції; -висновок державної служби охорони культурної спадщини; -висновок архітектури та містобудування;

-план пропонованих меж(архітектура);

-план земельної ділянки(управління земельних ресурсів міськвиконкому);

- акт землевідведення;

- договір оренди землі;

- всю проектно-технічну документацію для будівництва багатоквартирного будинку на вул Довженка, навпроти будинку 9-Б. Що в місті Івано-Франківську.

ТзОВ „ Перко" зобов"язується самостійно завершити будівництво секцій № 4, 5 багатоквартирного будинку ( п.2.2.6, п. 2.2.7. р. 2 Договору) , відшкодувати Стороні-1 40% всіх витрат, понесених нею в ході будівництва цього будинку.

При цьому зазначеним Договором не дотримано вимог чинного законодавства щодо оренди землі, отримання дозволу на будівництво та виконання будівельних робіт, а саме:

1. Ст. 12 Земельного кодексу України передбачає, що розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ.

В ст. 4 Закону України „Про оренду землі" зазначено, що орендодавцями земельних ділянок, які перебувають у комунальній власності є сільські, селищні ради в межах повноважень, визначених законом.

А тому, надати ТзОВ „ Перко" земельну ділянку в користування може тільки Крихівецька сільська рада у встановленому порядку, а не ТзОВ „ Інкомбуд".

2. Ст. 125 Земельного кодексу України встановлює, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Зі змісту договору вбачається, що сторони, не маючи на те повноважень, всупереч вимогам законодавства розпорядилися земельною ділянкою, яка належить територіальній громаді села Крихівці.

3. Для здійснення будівництва багатоквартирного будинку відповідачу необхідно було отримати дозвіл на будівництво, оскільки ст. 24 Закону України „ Про планування та забудову території"зобов"язує фізичних та юридичних осіб, які мають намір здійснити будівництво об"єктів містобудування на земельних ділянках, що належить ім на праві власності чи користування, отримати дозвіл на будівництво.

Крім того, Договір „Про співпрацю та організацію взаємовідносин" суперечить і вимогам ст. 29 цього закону, оскільки не передбачає отримання ТзОВ „ Перко" дозволу на виконання будівельних робіт. Здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством.

3. Зазначений договір укладено з порушенням ст. 14, ст.43 Господарського кодесу України, п.ЗО ст. 9 Закону України „ Про ліцензування певних видів діяльності": на час укладення договору відповідач не мав ліцензії на здійснення будівельної діяльності, а тому не мав права здійснювати будівництво як це передбачено договором.

Отже, за Договором „Про співпрацю та організацію взаємовідносин" у Сторони-2 виникають зобов'язання, на виконання яких вона, на час укладення договору, не мала права і не відомо чи набуде таке право в майбутньому.

Таким чином, зміст договору суперечить вимогам Земельного кодексу, Законам України: „ Про оренду землі", „Про планування та забудову територій", „ Про ліцензування певних видів діяльності", ст. 14, ст.43 Господарського кодесу України, що відповідно до ч.І ст. 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання його недійсним.

Відповідно до ч.І ст. 83 Господарського процесуального кодексу, господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Таким чином, Відповідач за первісним позовом просить суд визнати недійсним з моменту укладення Договір „Про співпрацю та організацію взаємовідносин", від 15.01.2006р. між ТзОВ „ Інкомбуд" та ТзОВ „ Перко".

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення предтавників сторін та на підставі вимог діючого законодавства, дійшов по справі наступних висновків.

Основний позов в частині визнання договору діючим.

15.01.2006р. сторони підписали договір про співпрацю та організацію взаємовідносин, відповідно до якого у сторін виникли певні права та обов"язки. Пунктом 2.1 договору сторони передбачили, що відповідач зобов"язувався прийняти позивача у дольове будівництво багатоквартирного будинку по вул. Довженка, м.Івано-Франківськ.

Закінчення будівництво передбачалось у І кварталі 2008р.

Проте, фактично позивач не може здійснювати будівництво будинку, що встановлено в засіданні суду та не заперечується обома сторонами, оскільки відповідач вважає, що договір від 15.01.2006р. є достроково розірваним із-за невиконання позивачем договірних зобов"язань.

Відповідно до п.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У разі одностороньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (п.3 ст. 651 ЦК України).

Таким чином, діюче законодавство передбачає можливість одностороньої відмови від договору, за умови передбачення такої відмови умовами договору.

Спірним договором встановлено, що :

- у випадку відмови позивача від проплати погашень згідно п. 2.2.5 або недотримання графіка проплати, відповідач припиняє співпрацю з позивачем (п.4.2 Договору);

- при систематичному порушенні умов даного договору однією стороною, друга сторона має право розірвати договір достроково, за умови попередження другої сторони за 1 місяць (п.4.5 Договору).

Отже, за умовами договору підставою для дострокового припинення договірних відносин є дві обставини: 1) невиконання п.2.2.5 договору та 2) систематичне порушення умов договору.

Проте, даних обставин в судовому засіданні не встановлено. При цьому суд виходив із наступного. Пунктом 2.2.5 встановлено, що за місяць до початку виконання робіт по підключенню житлового будинку до систем водопроводу, каналізації, газопостачання, приєднання до електромереж, позивач зобов"язувався оплатити вартість проектної документації та їх виготовлення пропорційно площі згідно фактично понесених витрат. Проте суду не доведено, що будівництво будинку в стадії підключення до комунікацій, з настанням чого у позивача виникає певне зобов"язання по проведенню розрахунків.

Не доведено відповідачем і наявність факту систематичного порушення умов договору, який є єдиною умовою для дострокового розірвання договору. При цьому суд зауважує, що п.2.2.7, на який посилається відповідач, не встановлює будь-яких термінів, а з вимогою по цьому пункту відповідач звертався до позивача єдиний раз.

За таких обставин, вимоги основного позову в частині договору є обгрунтованими, а отже такими, що підлягають до задоволення.

Зустрічний позов: про визнання недійсним з моменту укладення договору "Про співпрацю та організацію взаємовідносин" від 15.01.2006р.

Відповідно до п.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства недотримання сторонами цього правила має своїм наслідком підставу визнання договору недійсним.

Предметом спірного договору є організація взаємовідносин, порядок і умову здійснення дольового будівництва сторонами багатоквартирного будинку на вул. Довженка, м.Івано-Франківськ.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про ліцензування певних видів діяльності", будівництво є тим видом діяльності, на ведення якого суб"єкт підприємницької діяльності повинен отримати ліцензію.

Проте такої ліцензії на момент укладення договору сторона не мала. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про ліцензування певних видів діяльності", ліцензія є єдиним документом дозвільного характеру, який дає право на зайняття певним видом господарської діяльності, що відповідно до законодавства підлягає обмеженню.

Суд погоджується і з доводами позивача і в тій частині договору, що стосується вирішення сторонами земельних питань, враховуючи, що не будучи власником землі, вони не наділені розпорядчими функціями по використанню земельних ділянок.

А тому умови договору в цій частині є такими, що не відповідають вимогам земельного законодавства.

Наведені обставини дають право суду на висновок про те, що зміст договору не відповідає вимогам діючого законодавства, а отже в наявності підстави для визнання договору недійсним.

Задоволення судом позову в цій частині є підставою для відмови позивачу за первісним позовом в його вимозі про усунення перешкод у користуванні будівельним майданчиком.

Таким чином, на підставі наведеного та у відповідності до ст. 124 Конституції України, Закону України "Про ліцензування певних видів діяльності", Закону України "Про оренду землі", Закону України "Про планування та забудову територій", ст. 203, 215, 626-632, 638-640, 651 ЦК України, ст. 14, 43, 179-181, 188, 207 Господарського кодексу України, керуючись ст. 2, 15, 44-49, 60, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задоволити частково.

Визнати діючим договір про співпрацю та організацію взаємовідносин від 15.01.2006р.

Відмовити в задоволенні вимог про усунення перешкод в користуванні будівельним майданчиком.

Задовільнити зустрічну позовну вимогу.

Визнати недійсним договір про співпрацю та організацію взаємовідносин від 15.01.2006р.

Суддя                                                             Фрич Марія Миколаївна                                                             рішення підписане 14.03.08

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________ Мисак Руслан Зіновійович