ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.08.08
Справа №1/182-08

Колегія суддів
Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя
Кагітіна Л.П. судді  Кагітіна Л.П.    , Коробка Н.Д.  , Яценко О.М.

при секретарі: Шерник
О.В.,

за участю представників:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

розглянув у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Херсон,
на рішення господарського суду Херсонської області від 22.05.2008р. у справі №
1/182-08

за позовом: Комунального
підприємства “Господарська організація “Бюро естетики міського середовища та
зовнішньої реклами”, м. Херсон,

до відповідача:
Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Херсон,

про стягнення 1849,84
грн.

Комунальне підприємство
“Господарська організація “Бюро естетики міського середовища та зовнішньої
реклами”, м. Херсон, звернулось до господарського суду Херсонської області з
позовом до Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Херсон, про стягнення 1849,84
грн., з яких 1487,28 грн. сума заборгованості за користування місцем для
розташування рекламного засобу, 177,71 грн. сума інфляційних втрат та 184,85
грн. пені.

Рішенням господарського
суду Херсонської області від 22.05.2008 року у справі              №1/182-08 (суддя Губіна І.В.)
позов задоволено. Присуджено до стягнення з Приватного підприємця ОСОБА_1 на
користь Комунального підприємства “Господарська організація “Бюро естетики
міського середовища та зовнішньої реклами” 1664,99 грн. суми заборгованості з
урахуванням індексу інфляції, 184,85 грн. пені за несвоєчасне проведення
розрахунків та 220,00 грн. судових витрат.

Рішення господарського
суду першої інстанції мотивовано тим, що заявлена позивачем до стягнення сума є
обґрунтованою та підтверджена відповідними доказами. Невиконання відповідачем
зобов'язань щодо оплати за договором про тимчасове використання місцем для
розташування рекламного засобу обумовлює стягнення заборгованості та штрафних
санкцій.

Приватний підприємець
ОСОБА_1, відповідач, не погоджуючись із прийнятим судом першої інстанції
судовим актом, звернулась до Запорізького апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду
Херсонської області від 22.05.2008 року по справі №1/182-08 та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Вважає, що місцевим
господарським судом при прийнятті оскаржуваного судового рішення неповно
з'ясовані обставини, що мають значення для справи; недоведені висновки, що
мають значення для справи, які суд визнав встановленими; а самі висновки,
викладені у рішенні місцевого господарського суду не відповідають обставинам
справи. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що господарським судом не
враховано визначені п.8.1 умови договору, за якими договір вступає в силу з
моменту його підписання і діє до закінчення строку дії дозволу на розміщення
зовнішньої реклами на місці, наданому у тимчасове користування. Вказує, що
строк дії договору скінчився 20.02.2007р. у зв'язку з закінченням строку
дозволу на розміщення зовнішньої реклами, отже у позивача відсутні підстави для
нарахування оплати за розташування рекламного засобу та штрафних санкцій.

Ухвалою Запорізького
апеляційного господарського суду від 24.07.2008 року у справі  № 1/182-08 апеляційний розгляд справи
призначено на 21.08.2008 року.

Комунальне підприємство
“Господарська організація “Бюро естетики міського середовища та зовнішньої
реклами”, позивач, у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що за період з
01.08.2006р. по 20.02.2007р. у ПП ОСОБА_1. виникла заборгованість перед МКП
“Бюро естетики міського середовища та зовнішньої реклами” в сумі 462,01 грн.
основного боргу та 21,59 грн. пені.

Розпорядженням першого заступника
голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1585 від 20.08.2008 року
справу № 1/182-08 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий:
Кагітіна Л.П. (доповідач), судді: Коробка Н.Д., Яценко О.М., якою апеляційна
скарга прийнята до розгляду.

Сторони своїм
процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористалися,
представників в судове засідання не направили, про дату, час і місце судового
розгляду повідомлені належним чином.

Враховуючи достатність
матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за
можливе  розглянути справу відсутності
позивача та відповідача.

Відповідно до ст.99
Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду
першої інстанції.

Згідно ст.101
Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість
рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

За результатами  розгляду справи в судовому засіданні
21.08.2008р. колегією суддів  прийнято
постанову.

Розглянувши матеріали
справи та апеляційної скарги, Запорізький апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Комунальним підприємством
“Господарська організація “Бюро естетики міського середовища та зовнішньої
реклами” було подано позов до господарського суду Херсонської області про
стягнення з Приватного підприємця ОСОБА_1. 1849,84 грн., з яких 1487,28 грн.
сума заборгованості за користування місцем для розташування рекламного засобу,
177,71 грн. сума інфляційних втрат та 184,85 грн. пені.

Рішенням господарського
суду Херсонської області від 22.05.2008 року у справі   №1/182-08 позов задоволено. Присуджено до
стягнення з Приватного підприємця ОСОБА_1. 1849,84 грн. на користь Комунального
підприємства “Господарська організація “Бюро естетики міського середовища та
зовнішньої реклами” 1664,99 грн. суми заборгованості з урахуванням індексу
інфляції та 184,85 грн. пені.

Приватний підприємець ОСОБА_1., не
погоджуючись із прийнятим судом першої інстанції судовим актом, звернулась до
Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. Як на
підставу оскарження рішення господарського суду заявник апеляційної скарги
посилається на відсутність підстав для нарахування оплати за розташування
рекламного засобу у зв'язку із закінченням строку дозволу на розміщення
зовнішньої реклами та, відповідно, закінченням строку дії укладеного між
сторонами договору.

Колегія суддів,
розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи, застосування норм матеріального та процесуального
права при винесені оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що
підлягає частковому задоволенню, в силу наступного:

З матеріалів справи
вбачається, що 22.08.2005 року між Комунальним підприємством “Господарська
організація “Бюро естетики міського середовища та зовнішньої реклами”  (надалі - комунальне підприємство) та
Приватним підприємцем Бурмістенко Галиною Василівною було укладено договір
№16-317/05 про тимчасове користування місцем для розташування рекламного
засобу, за змістом якого комунальне підприємство на умовах та в порядку,
передбаченому цим договором, надає, а приватний підприємець приймає в тимчасове
платне користування місце, що перебуває в комунальній власності, для
розташування рекламного засобу, та розташовує на цьому місці спеціальну
рекламну конструкцію, що використовується для розміщення рекламного засобу
(п.1.1 договору).

Згідно з п.3.1 договору
за тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу приватний
підприємець  щомісячно сплачує
комунальному підприємству плату, розрахунок якої здійснюється у відповідності
до тарифів, затверджених рішенням виконавчого комітету міської ради від
17.02.2004р. №84.

Пунктом  3.4 договору визначено, що плата за
користування місцем для розташування рекламного засобу сплачується приватним
підприємцем  щомісячно, не пізніше 10
числа поточного місяця, не залежно від наслідків господарської діяльності
користувача, наявності або відсутності підписаних сторонами актів наданих
послуг.

Відповідно до п.6.1
договору у випадку несвоєчасної сплати платежів за тимчасове користування
місцем для розташування рекламного засобу,
приватний підприємець  сплачує на
користь комунального підприємства пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми прострочених платежів за весь час прострочення.

Обставини справи
свідчать, що відповідачем зобов'язання щодо оплати встановлених договором
щомісячних платежів виконані частково, що призвело до утворення заборгованості.

12.11.2007р. позивачем на
адресу ПП ОСОБА_1. було направлено претензію №46/07 з вимогою сплатити суму
1388,06 грн. заборгованості за тимчасове користування місцями для розміщення
реклами.

Залишення претензії без
відповіді та відсутність оплати боргу стало підставою для подання позову. При
цьому, згідно наданих до позовної заяви розрахунків, період, за який нарахована
сума основного боргу та штрафних санкцій, визначено позивачем з серпня 2006
року по грудень 2007 року. Господарський суд визнав розрахунки позивача
вірними, а заявлені позовні вимоги обґрунтованими.

Такі висновки
господарського суду колегія суддів вважає помилковими.

Як раніше зазначалося,
відповідачем умови пункту 3.4 договору щодо своєчасного внесення плати за
користування місцем для розташування рекламного засобу в повному обсязі не були
виконані, на момент подання позову у відповідача перед позивачем існувала
заборгованість.

Разом з тим, всупереч
вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України  щодо всебічного та повного розгляду всіх
обставин справи в їх сукупності не було з'ясовано судом першої інстанції не
було з'ясовано та не досліджено в повній мірі всі обставини, а саме умови п.8.1
договору, за якими договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до
закінчення строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами на місці,
наданому у тимчасове користування.

Згідно з дозволом
№10-1213, виданим виконавчим комітетом Херсонської міської ради на розміщення
зовнішньої реклами ОСОБА_1. строк дії дозволу визначено з 21.02.2006 року по
20.02.2007 року.

Таким чином, враховуючи
умови п.8.1 укладеного між сторонами договору та закінчення строку дозволу на
розміщення зовнішньої реклами 20.02.2007р., нарахування щомісячної плати за
користування місцем під розміщення реклами
за цим договором після 20.02.2007р. не можна визнати правомірним,
оскільки строк дії зазначеного договору закінчився.

Суму нарахованого
позивачем основного боргу, нарахування суми інфляційних втрат на суму основного
боргу та нарахування пені слід визнати вірним в період з серпня 2006 року по
лютий 2007 року.

Статтею 173
Господарського кодексу України передбачено, що господарським  визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого
суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію
тощо), або  утриматися  від певних дій, а інший суб'єкт (управнена
сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Пунктом першим статті 193
Господарського Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог,
що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічна норма
міститься і в статті 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 629
Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами пункту
7 статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається.

Пунктом 2 статті 193
Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідачем умови пункту
3.4 договору щодо своєчасного внесення плати за користування місцем для
розташування рекламного засобу не виконані в повному обсязі.

Частиною 2 статті 625
Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Відповідно до частини
першої ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 2 статті 343
цього Кодексу визначено, що платник грошових коштів сплачує на користь
одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється
за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.1 договору
сторони визначили, що за невиконання умов щодо своєчасної сплати платежів за
тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу, відповідач
сплачує на користь позивача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від
суми прострочених платежів за весь час прострочення.

Враховуючи, що відповідач
своєчасно оплату за користування місцем під розміщення рекламного засобу не
здійснив, господарський суд дійшов правомірного висновку про відповідальність
відповідача за несвоєчасні розрахунки у вигляді пені в частині стягнення пені в
розмірі 21,59 грн., а в іншій частині пеня стягненню не підлягає у зв'язку із
припиненням строку дії договору.

Отже, позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача суми 462,01
грн. основного боргу, збитків від інфляції в розмірі 14,70 грн. та пені в
розмірі 21,59 грн. за період з серпня 2006 року по лютий 2007 року. В іншій
частині позовні вимоги в частині стягнення основного боргу та штрафних санкцій,
нарахованих після закінчення строку дії дозволу на розміщення реклами та,
відповідно, припинення дії договору є необґрунтованими і не підлягають
задоволенню.

З огляду на викладене, у
зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні господарського суду,
обставинам справи та порушенням місцевим господарським судом норм матеріального
права, колегія суддів знаходить підстави для часткового скасування
оскаржуваного рішення.

Апеляційна скарга
відповідача  підлягає задоволенню
частково.

У відповідності зі ст.49
ГПК України, судові витрати за позовом та апеляційною скаргою покладаються на
обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного
та керуючись  ст.ст. 99, 101, п.2 ст.103,
п.1 та п.4 ч.1 ст.104, ст.105 Господарського процесуального кодексу  України,
Запорізький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Херсон, задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Херсонської області від 22.05.2008 року у справі №1/182-08 скасувати частково
та прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_1 м.Херсон на користь Комунального підприємства “Господарська організація
“Бюро естетики міського середовища та зовнішньої реклами” м. Херсон суму 462,01
грн. заборгованості, суму 14,70 грн. інфляційних втрат, суму пені в розмірі
21,59 грн., витрати на державне мито в розмірі 28,96 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 33,50 грн. Видати
наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства
“Господарська організація “Бюро естетики міського середовища та зовнішньої
реклами” м. Херсон на користь Приватного підприємця ОСОБА_1 м.Херсон суму 36,51
грн. сплаченого за апеляційної скаргою державного мита.

Видачу наказів доручити
господарському суду Херсонської області.

Постанову у повному обсязі
підготовлено та підписано 29.08.2008 року.

Головуючий суддя
Кагітіна Л.П.

судді
Кагітіна Л.П.

Коробка Н.Д.
Яценко О.М.