ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.08                                                                                 Справа № 17/98

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Луганське енергетичне об’єднання” в особі Луганської філії, м. Луганськ

до Відкритого акціонерного товариства „Видавництво „Лугань”, м. Луганськ

про стягнення 689 грн. 99 коп.

Суддя Фонова О.С.

Представники:

від позивача –Голоколосова Л.І., юрисконсульт, довіреність №32 від 01.01.2008;

від відповідача –не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за користування активною електричною енергію у сумі 601 грн. 12 коп., пеню у сумі 57 грн. 91 коп., 3% річних у сумі 7 грн. 01 коп., інфляційні нарахування у сумі 23 грн. 95 коп.

Відповідач відзив на позовну заяву суду не надав, явку повноважного та компетентного представника у судові засідання, 27.10.2008, 10.11.2008 не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце їх проведення, про що свідчить відповідний штамп суду з відміткою про відправку документу на звороті примірника всіх ухвал суду, який містить вихідний реєстр. номер, загальну кількість відправлених примірників ухвали, дату відправки, підпис працівника суду, яким вона здійснена.

Як зазначив Вищий господарський суд України в Інформаційному листі від 13.08.2008 № 01-8/482 Про деякі питання застосування норм господарського процесуального кодексу України (п. 19)… дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до вимог п. 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затв. наказом ВГСУ від 10.12.2002 № 75 (з подальшими змінами), є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

До повноважень суду не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилались згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи, а також згідно відомостей, що містяться у довідці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців, станом на час розгляду справи.

З огляду на вищевказане, відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши обставини справи, витребувані судом та надані позивачем докази на підтвердження своїх доводів, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, суд

встановив:

Між ТОВ «Луганське енергетичне об’єднання» в особі Луганської філії (позивач у справі) та Відкритим акціонерним товариством „Видавництво „Лугань” (відповідач у справі) було укладено договір № 238 від 01.04.2002 на користування електричною енергією (далі –Договір), за яким Постачальник - ТОВ «Луганське енергетичне об’єднання»в особі Луганської філії, зобов’язується постачати електричну енергію, а Споживач - Відкрите акціонерне товариство „Видавництво „Лугань”, зобов’язується своєчасно оплачувати Постачальнику її вартість.

Відповідно до п. 2.2.2 Договору відповідач зобов’язується для визначення величини спожитої електроенергії щомісячно до 18 числа надавати позивачу звіти про спожиту електроенергію.

Згідно п. 3 Додатку № 4 до Договору «Графік зняття показань лічильників та подання їх до Енергопостачальника»у раз неподання даних про обсяги спожитої електроенергії у зазначений в таблиці 1 цього Додатку термін, визначення обсягу використаної електроенергії здійснюється за середньодобовим споживанням за попередній період. Період розрахунку за середньодобовим споживанням електроенергії не повинен перевищувати один місяць, після чого розрахунок обсягу спожитої електроенергії здійснюється Енергопостачальником за встановленою потужністю струмоприймачів та числом годин їх використання до передачі показань розрахункових приладів без подальшого перерахунку.

Відповідачем за період з грудня 2007 року по вересень 2008 року звіти про спожиту електроенергію не надавались, у зв’язку з чим розрахунок обсягів спожитої електроенергії за цей період встановлений по фактичній потужності струмоприймачів (0,47 кВт), яка зафіксована в акті контрольного огляду розрахункових приладів обліку електроенергії від 12.12.2005 та числу їх використання (24 години на добу).

У відповідності з п. 9 Додатку «Порядок розрахунків»до Договору кінцевий розрахунок за спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії та ін., Споживач здійснює на підставі наданих Постачальником рахунків протягом 5-ти операційних днів, починаючи з наступного дня після їх отримання.

На виконання умов вказаного договору позивачем були надані послуги у повній мірі та поставлено електричну енергію відповідачеві.

Однак, відповідачем умови договору по сплаті спожитої активної електроенергії не виконано, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість за активну електроенергію за січень-вересень 2008 року.

Позивачем було виставлено рахунки за вищевказані періоди, а саме: за активну електроенергію –рахунки № 238/1/1 від 25.01.2008, № 238/2/1 від 29.02.2008, № 238/3/1 від 24.03.2008, № 238/4/1 від 22.04.2008, № 238/5/1 від 04.06.2008, № 238/6/1 від 19.06.2008, № 238/7/1 від 22.07.2008, № 238/8/1 від 05.09.2008, № 238/9/1 від 19.09.2008 на загальну суму 601,12 грн.

Вручення зазначених рахунків відповідачу підтверджується реєстрами рекомендованої кореспонденції (а.с.18, 20)

У зв’язку з тим, що, відповідач умови договору порушив та виставлені рахунки не сплатив, позивач звернувся до суду та просить стягнути заборгованість у судовому порядку.

Крім того, заявлена вимога про стягнення пені за період з січня 2008 року по вересень 2008, яка станом на 03.10.2008 становить 57,91 грн., 3% річних у сумі 7,01 грн. та інфляційних нарахувань у сумі 23,95 грн.

Відповідачем відзиву на позовну заяву та пояснень стосовно суті спору не надано.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи позивача та надані ним докази, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання не допускається, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.

Матеріалами справи підтверджено постачання позивачем електричної енергії відповідачу, на виконання умов Договору, та виставлення рахунків на її оплату. Однак, зобов’язання по перерахуванню позивачеві вартості спожитої активної електроенергії в обумовлені Договором строки відповідачем не були виконані у повному обсязі та вчасно, що підтверджено наданими позивачем доказами та не спростовано відповідачем.

З огляду на викладене, матеріалами справи підтверджено невиконання відповідачем зобов’язання по сплаті боргу у сумі 601,12 грн. за спожиту активну електроенергію.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення пені у сумі 57,91 грн. за період з 01.01.2008 по 30.09.2008.

Відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань передбачена сторонами у п. 4.5 Договору у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від вартості невиконаних зобов’язань за кожен день прострочення.

З огляду на викладене, зазначена пеня є обґрунтовано заявленою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути 3% річних у сумі 7,01 грн. та інфляційні нарахування у сумі 23,95 грн.

Відповідно до пункту 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлено договором або законом.

Отже, вищевказана вимога позивача про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань відповідають чинному законодавству, є обґрунтованими, вірно нарахованими та підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги є такими, що підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню з покладенням судових витрат на відповідача відповідно до статті 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Видавництво „Лугань”, м. Луганськ, вул. Лермонтова, буд. 1б, ідентифікаційний код 05905585 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об’єднання»в особі Луганської філії, м. Луганськ, вул. Штеровська, 17, ідентифікаційний код 26204065:

-          борг за використану активну електроенергію у сумі 601,12 грн. на р/р № 80 у ЛОВ ВАТ „Державний ощадний банк України”, МФО 304665;

-          пеню у сумі 57,91 грн., 3% річних у сумі 48,68 грн. та інфляційні нарахування у сумі 319,33 грн.; витрати по сплаті державного мита у сумі 102 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн. на р/р № у ВАТ „Райффайзен Банк Аваль”, Луганська обласна дирекція, МФО 304007, видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення: 14.11.2008.

Суддя                                                                                 О.С. Фонова