ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"10" січня 2008 р.                                                  Справа № 3/344а/15а

« 10 » січня 2008 року справа № 3/344а/15а

15 год. 00 хв.

За позовом Приватного підприємства „Алюмпласт сервіс” м.Чернігів, пр.Миру, 68, офіс 210

до Державної податкової інспекції у місті Чернігові м.Чернігів, вул.Кирпоноса, 28

про визнання частково нечинним податкового повідомлення-рішення

Суддя В. М. Репех

За участю секретаря судового засідання Карнабеда Т. О.

Представники сторін :

від позивача: Борзак А. М. –представник ПП „Алюмпласт сервіс”, довіреність № б/н від 17.12.2007р.

від відповідача: Ступак С. О. –старший держподатінспектор юридичного відділу ДПІ у м.Чернігові, довіреність № 10663/9/10-010 від 28.12.2007р.

СУТЬ СПОРУ:

Постанова прийнята після перерви оголошеної в засіданні згідно статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач заявив позов про визнання частково нечинним податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Чернігові від 31.10.2007р. № /0, яким Приватному підприємству „Алюмпласт сервіс” нараховано штрафну санкцію у розмірі 26150,80 грн.

Приватне підприємство „Алюмпласт сервіс” свої вимоги мотивує невідповідністю оспорюваного акту інспекції вимогам податкового законодавства.

Під час розгляду справи позивач подав заяву про уточнення розміру позовних вимог. В своїй заяві позивач вказує на те, що оспорює не всю суму штрафу, визначену спірним податковим повідомленням-рішенням, а тільки в розмірі штрафних санкцій накладених за 9 місяців 2005 року, тобто в розмірі 25565,20 грн. Стягнення суми штрафу в розмірі 588,60 грн. підприємством не оспорюється.

В обґрунтування своїх доводів позивач зазначає, що допущену помилку в декларації з податку на прибуток, своєчасно, до настання кінцевого терміну сплати податкового зобов”язання, самостійно виправлено, надавши уточнення до декларації.

Позивач стверджує, що оспорюване податкове повідомлення-рішення прийнято ДПІ у м.Чернігові на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 р. N 2181-III, відповідно до якої у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі 10% погашеної суми податкового боргу;

- при затримці від 31 до 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу.

В той же час, у підприємства відсутній факт заниження суми податкового зобов”язання за спірний період, а відтак, відсутні і правові підстави для застосування штрафних санкцій оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Відповідач позовних вимог не визнає, посилаючись на безпідставність вимог позивача та обґрунтованість прийнятого податкового повідомлення-рішення і відповідність його чинному законодавству. Обґрунтовуючи свої заперечення відповідач вказує на те, що в результаті перевірки своєчасності сплати податку на прибуток позивачем допущено порушення строку сплати узгодженого податкового зобов”язання протягом граничних строків їх сплати.

Отже, на думку інспекції, відповідно до підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону N 2181-III у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі 10% погашеної суми податкового боргу.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, з’ясувавши обставини та докази по справі, встановив наступне:

Державною податковою інспекцією у м.Чернігові згідно оспорюваного податкового повідомлення-рішення від 31.10.2007р. № /0 зобов”язано Приватне підприємство „Алюмпласт сервіс” сплатити штраф у сумі 26153,80 грн. за затримку на 1 календарний день граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання.

Податкове повідомлення-рішення № /0 прийнято на підставі акту камеральної перевірки від 25.10.2007р. № 328/15-125, в якому вказано, що позивачем не було сплачене своєчасно податок на прибуток.

Не погоджуючись з цим податковим повідомленням-рішенням позивач, звернувшись з позовною заявою, просить визнати його частково нечинним в розмірі 25565,20 грн.

Так, відповідно до пункту 17.2 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 р. N 2181-III платник податків, який до початку його перевірки контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму такої недоплати та штраф у розмірі п'яти відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку,

б) або відобразити суму такої недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов'язання з цього податку.

22.10.2007р. ПП „Алюмпласт сервіс” було подано уточнюючі розрахунки податкових зобов”язань у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок № 124830 за 9 місяців 2005 року; № 124893 за 2005 рік; № 124833 за 1 півріччя 2006 року та № 124834 за 9 місяців 2006 року.

Оскільки уточнюючі розрахунки від 22.10.2007р. також були невірно заповнені, 23.10.2007р. підприємством було подано новий уточнюючий розрахунок в якому зменшено суму, що підлягає сплаті до державного бюджету.

Відповідно підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 р. N 2181-III за прострочення сплати узгодженого податкового зобов”язання на 1 день ДПІ у м.Чернігові застосовано до підприємства штраф у розмірі 26153,80 грн.

Згідно п.1.2 ст.1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 р. N 2181-III податкове зобов'язання –це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Відповідно до п.п.4.1.1 п.4.1. ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї статті.

Згідно з п. 5.1 ст. 5 вищезазначеного Закону податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Як вбачається із вказаної норми Закону, а також п.3.1 ст.3, ст.ст.7, 10, п.16.2 ст.16, пунктів 7.12, 7.13, 7.14, 14.1, 16.9 та статей 6 та 13, пунктами 16.3, 16.16 ст.16, п.21.3 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 28.12.1994р. N 334/94-ВР, податкове зобов”язання виникає в силу закону у зв”язку із здійсненням суб”єктом господарювання господарської діяльності.

Помилково зазначені платниками податків у звітних податкових деклараціях суми податків в розумінні вказаних норм Законів не є податковим зобов”язанням і не підлягають сплаті до бюджету, а сплачені –підлягають поверненню, що визнає і сам податковий орган, вказуючи на те, що уточнюючі розрахунки № 124830 від 22.10.2007р. за 9 місяців 2005 року; № 124893 від 22.10.2007р. за 2005 рік; № 124833 від 22.10.2007р. за 1 півріччя 2006 року та № 124834 від 22.10.2007р. за 9 місяців 2006 року невірно заповнені, тому підприємством на підставі п.5.1 ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" 23.10.2007р. подано новий уточнюючий розрахунок, яким виправлено помилки.

З аналізу вказаних норм Закону вбачається, що у підприємства на спірну суму відсутній об”єкт оподаткування, а тому зазначена сума не випливає з об”єкту оподаткування, не може вважатись податковим зобов”язанням і не підлягає сплаті до бюджету.

Оспорювані податкові повідомлення-рішення прийняті ДПІ у м.Чернігові на підставі п.п.17.1.7 п.17.1. ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 р. N 2181-III, відповідно до якої, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі 10% погашеної суми податкового боргу;

- при затримці від 31 до 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу.

З огляду на викладене, внаслідок подання позивачем уточнюючого розрахунку зі зменшенням розміру податкового зобов'язання у спірний період погашення податкового боргу не відбулося, а здійснено лише виправлення самостійно виявленої помилки (тобто сума погашеного боргу для подальшого визначення суми штрафної санкції відсутня).

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб”єкта владних повноважень обов”язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів суду правомірність свого повідомлення-рішення та не надав достатніх і необхідних доказів на підтвердження своїх заперечень на позов.

При таких обставинах, враховуючи вищезазначене, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 72, 86, 87, 94, 158, 160-163, 167, 186, 254, 255, пунктом 6 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати частково нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Чернігові від 31.10.2007р. № /0, яким Приватному підприємству „Алюмпласт сервіс” нараховано штрафну санкцію у розмірі 25565,20 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства „Алюмпласт сервіс” ( м.Чернігів, пр.Миру, 68, офіс 210, р/р 567 в ЧФ ВАТ „Укрексімбанк” м.Чернігів ) 3,40 грн. судових витрат.

Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Суддя В. М. Репех

Повний текст постанови підписаний