СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.08                                                                                 Справа № 8/22.

Суддя Батюк Г.М., розглянувши матеріали справи за позовом

Луганського транспортного прокурора в інтересах держави в особі Державного підприємства «Донецька залізниця»в особі Луганської дирекції залізничних перевезень, м.Луганськ

до ТОВ «Комбікормовий завод», смт Новоайдар Луганської області

про стягнення 104 грн. 40 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - не прибув (явка обов’язкова;

від відповідача –Чернов С.К., дов. № 44 від 10.08.07;

від заявника - не прибув (явка обов’язкова).

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафу за припустимий простій вагонів у сумі 104 грн. 40 коп.

Ухвалою арбітражного суду Луганської області від 16.01.1999 по справі № 8/22 провадження по справі було зупинено.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 24.12.07 № 8/22 провадження по справі поновлено.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, але у судовому засіданні пояснив, що заборгованості перед позивачем за припустимий простій вагонів не має.

В обґрунтування позовних вимог заявник зазначає, що згідно зі ст. 119 Статуту Залізниць і наказу № 174 від 8/5-98 за користування над встановлені строки вагонів поданих під навантаження та вивантаження або перевантаження засобами вантажовідправника або вантажоотримувача, з останніх стягується штраф. Відповідно до відомостей подачу та прибирання вагонів №076084, у зв’язку з тим, що відповідачем не було виконано план перевезень по станції Новий Айдар, останньому за липень 1998 р. нарахований штраф за припустимий простій вагонів у розмірі 104 грн. 40 коп.

Оцінивши матеріали справи та вислухавши доводи представників сторін у їх сукупності, суд, прийшов до наступного.

Відповідно до п.1 Наказу Міністерства транспорту України № 176 від 29.03.99 з 01.07.99 Луганській відділок Донецької залізниці реорганізовано в Луганське регіональне представництво Донецької залізниці на правах відокремленого структурного підрозділу Донецької залізниці. Та п.2 зазначеного Наказу встановлено, що Донецька залізниця є правонаступником майнових прав і обов’язків реорганізованих відділків.

Згідно довідки відділу ліцензування, державної реєстрації та міського реєстру Луганське відділення Донецької залізниці виключено з реєстру суб’єктів підприємницької діяльності –юридичних осіб 18.10.00 за № 0152.

Наказом по Донецькій залізниці № 228/н від 15.05.00 Луганське регіональне представництво Донецької залізниці з 01.06.2000 реорганізовано шляхом перетворення у Луганську дирекцію залізничних перевезень Донецької залізниці.

Згідно зі статтею 25 ГПК України в разі вибуття однієї з сторін у спірному або встановленому рішенням господарського суду правовідношенні внаслідок реорганізації підприємства чи організації господарський суд здійснює заміну цієї сторони її правонаступником, вказуючи про це в рішенні або ухвалі. Усі дії, вчинені в процесі до вступу правонаступника, є обов’язковими для нього в такій же мірі, в якій вони були б обов’язковими для особи, яку він замінив. Правонаступництво можливе на будь-якій стадії судового процесу.

За таких обставин, ухвалою господарського суду Луганської області від 21.01.08 по справі № 8/22 здійснено заміну позивача Луганського відділення Донецької залізниці його правонаступником Державним підприємством "Донецька залізниця", м. Донецьк, вул. Артема, 68, .

Відповідно до ст. 230 ГК України, штраф є штрафною санкцією, яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушенням ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Як було вказано вище позивач посилається на норми Статуту залізниць України, які передбачали нарахування відповідного штрафу за понаднормативний простій вагонів.

Діюча редакція статті 119 Статуту залізниць України передбачає, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки

забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Тобто діюча редакція Статуту не містить такого поняття як простій вагонів та відповідно штраф за нього.

Частиною 2 ст. 5 ЦК України визначено, що якщо цивільні правовідносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, що втратив силу, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов’язків, які виникли після моменту набрання ним сили.

Відповідно до статті 8 ЦК України цивільні відносини, не врегульовані цим кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, регулюються тими правовими нормами, які регулюють схожі за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

При неможливості застосування аналогії закону для регулювання цивільних правовідносин, вони регулюються відповідно загальними принципами цивільного законодавства (аналогія права).

Як було вказано вище, нормативний акт, на підставі якого позивач нарахував штрафні санкції на цей час не діє, в той же час положеннями діючого Статуту залізниць, нарахування штрафу за понаднормативне користування вагонами не передбачено. Також вказані правовідносини не врегульовані загальними принципами цивільного законодавства. Тобто у даному випадку неможливо застосувати ані аналогію закону ані аналогію права.

Приймаючи до уваги викладене, у задоволенні позову слід відмовити.

У задоволенні заявлених вимог щодо накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача з ціллю забезпечення позову суд відмовляє з огляду на ступне.

Згідно ст. 66 ГПК України забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до п.3 Роз’яснення Вищого господарського суду від 23.08.1994р. №02-5/611 “Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову” умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери, тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Так, при заявлених вимогах про забезпечення позову позивачем не наведено обґрунтування та не надано докази про те, що невжиття заявлених заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

За вказаних обставин у задоволені позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України, питання щодо розподілу судових витрат не вирішується, оскільки прокурор звільнений від їх сплати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1.У задоволені позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення - 25.02.08.

Суддя            Г.М.Батюк