КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

12.11.08 р.                                                                                          № 9/92

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді:                    Разіної Т. І (доповідач по справі),

суддів:

Агрикової О.В.

Жук Г. А.

за участю представників сторін:

від позивача: Романов В.В. –представник за дов. № 09/284 від 28.01.08 р.;

від відповідача-1: Остапенко А.М. –представник за дов. № 14/03-144 від 18.08.08 р.;

від відповідача-2: Дряхлов Є.О. –представник за дов. № 24 від 25.04.08 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» на рішення господарського суду Полтавської області від 12.09.2008 року у справі № 9/92 (суддя Тимошенко К.В.)

за позовом відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча», м. Маріуполь Донецької області,

до відповідачів: 1. закритого акціонерного товариства транснаціональної фінансово-промислової нафтової компанії «Укртатнафта», м. Кременчук Полтавської області,

2. закритого акціонерного товариства «Торговий дім «Укртатнафта», м. Кременчук Полтавської області,

про стягнення 15425,13 грн. збитків,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2008р. відкрите акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча»звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до 1) закритого акціонерного товариства транснаціональної фінансово-промислової нафтової компанії «Укртатнафта», 2) закритого акціонерного товариства «Торговий дім «Укртатнафта»про стягнення збитків у сумі 15425,13 грн. вартості відсутньої продукції. Також, позивач просив відшкодувати понесені судові витрати.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 19.06.2008 р. позовну заяву відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча»було прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 9/92.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 12.09.2008 року у справі № 9/92 (суддя Тимошенко К.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що відповідач-1 вважається таким, що виконав свої зобов’язання по відвантаженню з моменту передачі товару вантажовідправнику, тобто відповідачу-2, отже вини відповідача-1 не вбачається. Також, суд першої інстанції зазначив, що позивач не надав належних доказів недостачі продукції, отже відповідальність відповідачів виключається.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, позивач звернувся до Київського міжобласного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 09/1-3-15 від 19.09.2008 р. (вх. №2-04/2/600/2032 від 06.10.2008 р.), в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 12.09.2008р. у справі № 9/92 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

У доводах апеляційного оскарження позивач стверджує, що судом першої інстанції не застосовані норми матеріального права ст.ст. 11, 509, 526, 527 ЦК України, ст.ст. 173, 174 ГК України, висновки, викладені у судовому рішенні, не відповідають матеріалам справи.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 13.10.2008 р., у складі суддів: головуючого судді Разіної Т.І., суддів Агрикової О.В. та Жук Г.А., прийнято до провадження апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча»на рішення господарського суду Полтавської області від 12.09.2008 року у справі № 9/92.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач-1 через відділ документального забезпечення діяльності суду надав відзив на апеляційну скаргу № 32/02-309 від 28.10.2008 р., вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Таку ж позицію підтримав у судових засіданнях представник відповідача-1.

Відповідач-2 через відділ документального забезпечення діяльності суду надав відзив на апеляційну скаргу № 23ю/1362 від 28.10.2008 р., вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Таку ж позицію підтримав у судових засіданнях представник відповідача-2.

У судовому засіданні оголошувалась перерва відповідно до ст. 77 ГПК України.

12.11.2008 р. у судовому засіданні за згодою представників сторін оголошено вступну і резолютивну частини постанови згідно ст. 85 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, між закритим акціонерним товариством транснаціональною фінансово-промисловою нафтовою компанією «Укртатнафта»(постачальник) та відкритим акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча»(покупець) був укладений договір № 37/2/2118/8267 від 03.01.2008 р. (а.с. 13-147) (далі –договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник (відповідач-1) зобов’язується поставити, а покупець (позивач) зобов’язується оплатити та прийняти нафтопродукти а асортименті та кількості, що передбачені договором.

Пунктом 3.1 договору визначено, що поставка нафтопродуктів здійснюється на підставі базису FCA (франко-перевізник на естакаді наливу) згідно «Інкотермс-2000».

Відповідно до п. 3.2 договору відвантаження товару здійснюється залізничним транспортом. Вантажовідправником товару за договором є ЗАТ «Торговий дім «Укртатнафта».

Згідно п. 3.5 договору постачальник вважається таким, що виконав свої зобов’язання з поставки товару з моменту передачі його в розпорядження транспортної організації (перевізнику). При цьому, із вказаного моменту від постачальника до покупця переходить право власності на товар, а також всі ризики, пов’язані із втратою та пошкодженням товару. Вагою фактично поставленого товару вважається вага, вказана у відвантажувальній документації. Датою поставки товару постачальником вважається дата приймання вантажу до перевезення, вказана у залізничній накладній станції вантажовідправника.

Пунктом 3.8 договору передбачено, що відправка товару вантажовідправником та приймання товару покупцем здійснюється у відповідності з вимогами «Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України», затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155 (далі –інструкція).

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме із залізничної накладної № 44518173 від 25.02.2008 р. (а.с. 11) вантажовідправником - ЗАТ «Торговий дім «Укртатнафта»позивачу був поставлений бензин автомобільний А-76 у вагоно-цистерні № 74737321 у кількості 50 тон 250 кг.

Позивач стверджує, що під час здійснення приймання продукції на станції призначення була виявлена невідповідність маси вантажу перевізним документам у кількості 2,894 тон та просить відшкодувати спричинені збитки у сумі 15425,13 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав задоволення позовних вимог щодо відповідача-1 у зв’язку з наступним.

Суд першої інстанції обґрунтовано застосував до спірних правовідносин Багатосторонню угоду від 01.01.2000 р. № 560 «ІНКОТЕРМС. Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року) (україномовний варіант)»(далі - правила), оскільки застосування правил ІНКОТЕРМС передбачено умовами договору.

Відповідно до пункту А.4. правил продавець зобов'язаний надати товар перевізнику або іншій особі, призначеній покупцем або обраній продавцем у відповідності зі статтею А.3 «а», у названому місці у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами для здійснення поставки.

Поставка вважається здійсненою якщо названим місцем поставки є площі продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього.

Пунктом А.5. правил визначено, що продавець зобов'язаний, з урахуванням положень статті Б.5, нести всі ризики втрати чи пошкодження товару до моменту здійснення його поставки у відповідності з статтею А.4.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, товар за договором був переданий постачальником відповідно до умов договору, що підтверджується відвантажувальною відомістю від 19.02.2008 р. (а.с. 39-41), квитанцією про приймання вантажу № 44518173 від 20.02.2008 р. (а.с. 42).

За оцінкою колегії суддів, вірним є висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо відповідача-1, оскільки він виконав свій обов’язок з поставки товару за договором шляхом передачі його перевізнику, як це передбачено п. 3.5 договору.

Обґрунтовуючи вину відповідача-2 у недостачі продукції, позивач посилається на акт № 3 від 28.02.2008 р. (а.с. 4) та акт експертизи № Э-117 від 03.03.2008 р. (а.с. 12).

Колегія суддів вважає, позивач не довів належними доказами факт недостачі бензину у кількості 2,894 тон.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, акт № 3 від 28.02.2008 р. не є належним доказом недостачі продукції, оскільки він складений з порушенням п.п. 4.1.3.15, 4.1.3.16, 4.1.3.18, 4.1.3.19 інструкції (яка була чинна на момент складення акта). Маса нафтопродукту після зливу не звірена з масою у резервуарі; відсутні відомості про перевірку справності зливних приладів і пристроїв; не надано наказ керівника про призначення осіб, уповноважених приймати нафтопродукти; не зазначено дату затвердження акта.

Вказані факти свідчать про порушення вантажоодержувачем порядку приймання нафтопродуктів за кількістю, передбаченого в «Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів»№ 81/38/16/235/122 від 02.04.1998 року.

Згідно п. 5.3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р., в графі 6 залізничної накладної «Відмітки про видачу вантажу»залізницею проставляється відмітка про видачу вантажу, який прибув у вагоні (контейнері) за справними пломбами (ЗПП) та виданий без перевірки його маси.

Як вбачається із залізничної накладної № 44518173, в ній відсутня відмітка про видачу вантажу, який прибув у вагоні (контейнері) за справними пломбами (ЗПП).

Згідно абзацу 10 Листа Вищого Арбітражного суду України № 01-8/1530 від 24.12.1992 р. на підставі ч. 2 ст. 34 ГПК обставини, які відповідно до законодавства повинні підтверджуватись певними засобами доказування не можуть бути підтвердженими іншими засобами доказування. Так, якщо факт прибуття вантажу в справному вагоні за непошкодженими пломбами відправника повинен засвідчуватись відміткою станції призначення про видачу вантажу в порядку, передбаченому ст. 65 (67) Статуту залізниць, він не може засвідчуватись будь-якими іншими документами, в тому числі і довідками станції призначення. Залізниця, як це передбачено її Статутом, повинна на вимогу одержувача в графі 6 накладної робити відмітки про порядок видачі вантажу. При вирішенні спорів, пов'язаних з недостачами, коли в накладній відсутня належна відмітка про те, в якому стані отримано вантаж від органу транспорту, немає підстав покладати відповідальність за недостачу на відправника, оскільки вона могла статись внаслідок несхоронної перевозки.

Тобто, не можна вважати доведеним факт, що при передачі позивачу вантажу залізницею пломби відправника були справні та не пошкоджені, оскільки в залізничній накладній № 44518173 відмітка залізниці про справність пломб відсутня.

Оскільки інструкцією передбачено лише складання акта за формою № 5-НП про приймання нафтопродуктів за кількістю, акт експертизи № Е-117 від 03.03.2008 р. не може бути взято судом до уваги як доказ недостачі товару. Також, колегія суддів бере до уваги той факт, що акт експертизи № Е-117 складено 03.03.2008 р., в той час, коли відповідно до вимог інструкції нафтопродукти за кількістю приймаються у день видачі вантажу вантажоодержувачу.

Відповідно до абзацу 13 Листа Вищого Арбітражного Суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з недостачами продовольчих товарів при поставках і перевозках»№ 01-8/1530 від 24.12.1992 року, а саме, вирішуючи спори, пов'язані з недостачами, в тому числі і продовольчих товарів необхідно розмежовувати такі поняття, як відсутність вини відповідача та недоведеність факту недостачі. Для правильного визначення причини з якої відповідач звільняється від відповідальності за недостачу, необхідно мати на увазі таке: за наявності в прийомних документах вад, через які ці документи позбавлені доказової сили, слід вважати недоведеним факт недостачі, а не вину вантажовідправника.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода.

Відшкодування збитків можливо лише за наявності складу правопорушення, до якого входять наступні елементи: протиправна поведінка, наявність збитків, причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та спричиненням збитків, наявність вини. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Позивач не довів факт недостачі товару, а отже і протиправну поведінку відповідачів, що виключає відповідальність у вигляді стягнення збитків.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у позові у зв’язку з недоведеністю факту недостачі товару належними доказами, та у зв’язку з тим, що вина відповідача-1 виключається, оскільки він виконав свій обов’язок по відвантаженню з моменту передачі товару вантажовідправнику.

Таким чином, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду, на підставі наявних в справі матеріалів прийшла до висновку що відповідно до ст. 43 ГПК України суд першої інстанції повно і всебічно дослідив усі докази у їх сукупності, дав їм вірну правову оцінку, на підставі чого виніс законне і обґрунтоване рішення, яке повністю відповідає вимогам чинного законодавства, підстав для скасування чи зміни рішення місцевого господарського суду не вбачається, а тому апеляційна скарга відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча»на рішення господарського суду Полтавської області від 12.09.2008 року у справі № 9/92 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча»на рішення господарського суду Полтавської області від 12.09.2008 року у справі № 9/92 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 12.09.2008 року у справі № 9/92 залишити без змін.

Копію постанови апеляційної інстанції надіслати сторонам по справі.

Матеріали справи № 9/92 повернути до господарського суду Полтавської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя:                                                                      Разіна Т. І

Судді:

Агрикова О.В.

Жук Г. А.

Дата відправки 21.11.08