ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2008 Справа№ 9/192-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Верхогляд Т.А. (доповідача)

суддів: Кузнецової І.Л., Сизько І.А.

при секретарі судового засідання Стуковенковій Н.В.

за участю представників:

від позивача: Хомяк О.П. юрисконсульт, довіреність №1 від 23.01.08;

від відповідача: Присяжнюк Л.П. юрисконсульт, довіреність № 98 від 27.05.08;

розглянувши апеляційні скарги відкритого акціонерного товариства “Синельниківський ресорний завод” м. Синельникове Дніпропетровської області та відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго”, м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2008 року у справі №9/192-08

за позовом відкритого акціонерного товариства “Синельниківський ресорний завод”, м. Синельникове Дніпропетровської області

до відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго”, м. Дніпропетровськ

про зобов’язання підписати та оформити належним чином надані акти та звіт,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2008 року у справі № 9/192 (суддя Подобєд І.М.) позов відкритого акціонерного товариства “Синельниківський ресорний завод” до відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” про зобов’язання підписати та оформити належним чином надані акти та звіт, задоволено частково. Зобов'язано відкрите акціонерне товариство “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” підписати та оформити належним чином надані відкритим акціонерним товариством “Синельниківський ресорний завод” акт прийому-передачі електроенергії у серпні 2007 року №07/13-ПП від 31.08.2007 року та звіт про передачу електроенергії у серпні 2007 року, що направлялись відкритому акціонерному товариству “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” у редакції відкритого акціонерного товариства “Синельниківський ресорний завод”.

У задоволенні позовних вимог про спонукання відповідача підписати акт приймання виконаних робіт у серпні 2007 року №08/07/13-пвр від 31.08.2007 року відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що вимоги позивача про спонукання відповідача до підписання та оформлення належним чином акту прийому-передачі електричної енергії у серпні 2007 року №07/13-ПП від 31.08.2007 року та звіту про передачу електроенергії у серпні 2007 року в редакції, що надсилались відповідачу, випливають із договірних зобов'язань сторін, не суперечать чинному законодавству, а саме Правилам користування електричною енергією. Решта позовних вимог - про спонукання відповідача до підписання акту приймання виконаних робіт у серпні 2007 року №08/07/13-пвр від 31.08.2007року, у якому позивачем визначена вартість його фактичних витрат на утримання технологічних мереж в порядку, встановленому умовами договору - на цей час суперечать чинному законодавству, а саме п.3.2 Правил користування електричною енергією, яким встановлюється інший, чим передбачено договором, порядок обчислення вартості таких витрат.

Не погодившись з рішенням суду, сторони подали апеляційні скарги.

Позивач у своїй апеляційній скарзі, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, Посилається на те, що а ні Постанова НКРЕ від 22.11.2006 року № 1497, а ні Правила користування електричною енергією, затверджені Постановою НКРЕ від 31.07.1996 року №28, не передбачають будь яких норм, на підставі яких змінювалися би умови раніше укладених договорів поставки електричної енергії або сумісного використання технологічних мереж споживача в односторонньому порядку, або автоматичних змін умов договору у зв’язку з набранням законної сили Постановою НКРЕ від 22.11.2006 року № 1497.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі посилається на неповне з*ясування господарським судом обставин справи. Просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити, Посилається на те, що позивачем не надано належним чином оформленого та узгодженого з територіальним представництвом НКРЕ кошторису витрат на утримання технологічних електричних мереж та не зрозуміло, на підставі яких даних було зроблено розрахунок обґрунтованих витрат на утримання технологічних електричних мереж.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача позивач вважає доводи його апеляційної скарги не обґрунтованими та вважає, що ним виконано зобов’язання згідно умов договору №88-Ц від 01.01.2002 року в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача відповідач вважає її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного:

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено договір про постачання електричної енергії №88-Ц 01.01.2002 року та додаткову угоду до нього №4/05 від 30.09.2005 року, згідно з якою позивач здійснює передачу електроенергії власними енергомережами, а відповідач відшкодовує його фактичні витрати з обслуговування електричних мереж, якими здійснюється передача, у відповідності з Порядком розрахунку оплати обґрунтованих витрат споживача на передачу електричні енергії (додаток 15 до Договору) (а.с.8-19).

Відповідно до п. 6.1. додатку №15 до договору № 88-Ц від 01.01.2002 року, підставою до розрахунків за передачу позивачем (споживачем) електроенергії є погоджений сторонами акт приймання виконаних робіт.

13.08.2002 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 215/23 -88ЦТ, згідно якого позивач надає послуги з передачі електричної енергії власними мережами в електричні мережі структурної одиниці (Синельниківського РЕМ) відповідача, який в свою чергу сплачує кошти за надану послугу (а.с.22-25).

Відповідно до п. 5.1 вказаного договору фактичний об'єм переданої електроенергії визначається на підставі показів розрахункових приладів обліку та звіту виконавця, який надається енергопостачальнику після погодження з представником підрозділу енергопостачальника, в мережі якого передана електроенергія.

Відповідно до п.6.1 договору підставою для розрахунків за надану виконавцем послугу є підписані уповноваженими особами та скріплені печатками сторін акт прийому - передачі електроенергії та звіт про передачу електричної енергії.

Відповідно до ст. 179 Господарського кодексу України між сторонами мають місце господарсько-договірні зобов'язання.

Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач виконав покладені на нього обов'язки згідно умов договору №215/23-88ЦТ в повному обсязі, зо не заперечується відповідачем.

31.08.2007 року позивач узгодив з уповноваженою особою- начальником Синельниківського РЕМ акт прийому - передачі електроенергії та звіт про передачу електроенергії за серпень 2007 року (а.с.29-30).

Відповідач в порушення вимог ст.526 ЦК України та умов договору, відмовився від підписання акту та звіту.

Підстав вважати обгрунтованими пояснення представника відповідача при розгляді апеляційної скарги щодо відсутності повноважень посадової особи Синельниківського РЕМ на підписання зазначених документів, колегія суддів не вбачає. Його доводи спростовуються наданим суду для огляду дорученням на ім*я начальника Синельниківського РЕМ Лимаренко В.В., де зазначені повноваження керівника структурного підрозділу відповідача.

Таким чином, господарський суд правомірно дійшов висновку про необхідність задоволення порушених прав позивача згідно умов договору №215/23-88ЦТ і підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та відмови в задоволенні зазначених позовних вимог колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача необхідно зазначити наступне:

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов*язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правовідносини господарюючих суб*єктів з енергопостачання врегульовані ст.ст. 275-277 ГК України.

Статтею 277 Господарського кодексу України встановлено, що абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Правилами можуть бути передбачені типові договори постачання окремих видів енергії.

Відповідно до пункту 1.3 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України №28 від 31.07.1996 року., зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 року. №417/1442, постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Постановою Національної комісії з регулювання електроенергетики України від 22.11.2006 року №1497 було внесено зміни до вищевказаних Правил користування електричної енергією, які були зареєстровані Міністерством юстиції України 08.12.2006 року за № 1294/13168 та набрали законної сили з 19.12.2006 року.

Відповідно до цих змін змінився порядок відшкодування витрат на утримання технологічних електричних мереж споживача, встановлений пунктами 6.29-6.32 Правил користування електричною енергією, згідно з якими (ч.2 пункту 6.29) частина обґрунтованих витрат на утримання технологічних електричних мереж споживача, які відповідно до однолінійної схеми використовуються для передачі електричної енергії, що належить відповідному постачальнику електричної енергії, визначається як добуток значення загальної величини витрат на утримання цих технологічних електричних мереж на частку відділення сумарного значення приєднаної потужності в точках віддачі електричної енергії з технологічних електричних мереж споживача до значення загальної приєднаної потужності за точками надходження електричної енергії в технологічні електричні мережі споживача.

Згідно вказаних змін було суттєво змінено умови типового договору про спільне використання електричних мереж, зокрема, пункт 3.1, який передбачає, що власник мереж має право на відшкодування частини (відповідно до величин приєднаної потужності в точках віддачі електричної енергії в електроустановки Користувача або інших суб'єктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує Користувач) витрат на утримання електричних мереж, якими здійснюється передача електричної енергії Користувачу, згідно з кошторисом, наведеним у додатку "Порядок розрахунку оплати обґрунтованих витрат споживача на передачу електричної енергії".

Додатковою угодою №4/05 від 30.09.2005 року до договору №88-Ц від 01.01.2002 року порядок визначення розміру відшкодування витрат інший.

Господарський суд на вказані положення звернув увагу. Зазначив, що з 19.12.2006 року суттєво змінився порядок визначення розміру відшкодування витрат на утримання технологічних електричних мереж позивача, як споживача, встановлений Правилами користування електричною енергією.

За загальним правилом, встановленим у ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За правилами, встановленими ст. ст. 174, 175 та 179 Господарського кодексу України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству, або типовому договору, затвердженому Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади. Сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови. При цьому законодавством можуть бути передбачені обов'язкові умови договорів, згідно з якими суб'єкти господарювання забезпечують споживачів, зокрема, електроенергією (ч.6 ст. 179 Господарського кодексу України).

На час виконання позивачем послуг –серпень 2007 року, умови договору №88-Т від 01.01.2002 року та додаткової угоди до нього №4/05 від 30.09.2005 року не відповідали типовому договору про спільне використання технологічних мереж (Додаток 2 до Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ від 22.11.2006 року), що зобов’язувало сторони відповідно до ст.188 ГК України привести умови діючого договору у відповідність з вимогами п.3.2 Правил користування електричною енергією.

Таким чином, господарський суд в оскаржуваному рішенні дійшов правильного висновку про те, що зміст будь-якого договору про постачання електричної енергії, укладений між енергопостачальною компанією і споживачем, має відповідати типовому договору, а також включати в себе усі умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, та про відсутність законних підстав для зобов*язання відповідача підписати акт приймання виконаних робіт №08/07/13-пвр від 31.08.2007 року.

Посилання апелянта на положення ст.58 Конституції України колегія суддів не приймає.

На підставі викладеного, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2008 року слід залишити без змін, а апеляційні скарги відкритого акціонерного товариства “Синельниківський ресорний завод” та відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” залишити без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги відкритого акціонерного товариства “Синельниківський ресорний завод” та відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2008 року у справі № 9/192-08 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого господарського Суду України.

Головуючий суддя Т.А.Верхогляд

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.А. Сизько

Підписано в повному обсязі 21.11.2008 року.