ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

№ 17/374

12.11.08

За позовом Приватного підприємства «Пономарьов»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВ «Імекс»

Про стягнення 14500,52 грн.

Суддя Кролевець О.А.

Представники :

Від позивача: Пономарьов М.М. (довіреність №б/н від 07.11.2007)

Від відповідача: Гріщенко В.І. (директор, протокол №1 від 02.10.2002)

Відповідно до ст.77 ГПК України в судових засіданнях оголошувались перерви: 20.10.2008 до 05.11.2008, до 12.11.2008.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги ПП «Пономарьов»про стягнення з відповідача заборгованості за угодою №98/07-П від 18.04.2007 у розмірі 7088,46 грн., пені в розмірі 316,94 грн., заборгованості у розмірі 6904,45 грн., пені в розмірі 190,67 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов Угоди не розрахувався за надані позивачем послуги з перевезення вантажу.

Позивачем подані заяви про уточнення та збільшення позовних вимог в частині розміру пені. Від позивача надійшло клопотання про припинення провадження у справі в частині боргу за Заявкою від 21.05.2008 у розмірі 6879,24 грн., в зв’язку з оплатою зазначеної заявки відповідачем.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю з підстав, викладених у відзиві на позов та у відзиві на уточнюючий позов. Зокрема, відповідач стверджує, що фактичний розмір наданих позивачем послуг є меншим, ніж розмір, зазначений у виставлених до оплати рахунках-фактурах. Також відповідач стверджує, що позивачем не були надані правильно оформлені документи, на підставі яких здійснюється оплата послуг (податкові накладні та акти виконаних робіт). Нарахування пені відповідач вважає безпідставним, а тому просить в позові відмовити повністю.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.04.2007 між ТОВ «ВВ Імекс»(відповідач, експедитор) та ПП «Пономарьов»(позивач, перевізник) була укладена угода №98/07-П на транспортно-експедиційне обслуговування та перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні (далі –Угода), відповідно до п.1.2 якої позивач зобов’язався перевезти вантаж, вказаний у накладній та ввірений йому вантажовідправником, а відповідач –сплатити вартість перевезення з коштів, отриманих від замовника.

Вартість перевезення та порядок розрахунків встановлені в розділі 3 Угоди. Так, розрахунки за перевезення вантажів як по території України так і за її межами здійснюються за рахунок коштів, отриманих від замовника. Перевізник надає експедитору для оплати всі необхідні документи (рахунок-фактуру, акт виконаних робіт, податкову накладну та СМР з відміткою вантажоотримувача та митних органів). Оплата здійснюється у гривнях по курсу НБУ, курс встановлюється згідно заявки.

Відповідно до розділу 2 Угоди вимоги по перевезенню зазначаються у разовій заявці, яку експедитор надає перевізнику після узгодження на кожне перевезення окремо. Перевезення здійснюється згідно Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів (1956р.) та Закону України про вантажні перевезення.

З матеріалів справи вбачається, що в рамках укладеної Угоди відповідач надав позивачеві заявку від 21.05.2008 на перевезення вантажу (напоїв вагою 21900 кг) за маршрутом Україна - Бельгія. Згідно з цією заявкою сума фрахту та винагороди становить 900 Евро (по курсу на день вивантаження), які мають бути сплачені відповідачем протягом 14 банківських днів по оригіналам всіх документів і СМR. Також до оплати позивачем був включений штраф за відсутність сертифікату на продукцію у розмірі 93 польських злотих. Надання позивачем послуг з перевезення вантажу підтверджується товарно-транспортною накладною СМR №107261 від 23.05.2008 (вантаж одержано 28.05.2008).

Для здійснення відповідачем оплати позивач виставив рахунок-фактуру №СФ-00118 від 28.05.2008 на суму 7088,46 грн. з ПДВ. Також відповідачеві була виписана податкова накладна від 28.05.2008 на загальну суму 7088,46 грн.

Також судом встановлено, що 09.06.2008 відповідач надав позивачеві заявку на перевезення вантажу (напоїв вагою 21900 кг) за маршрутом Україна –Бельгія. Вартість винагороди за цією заявкою становить 900 Евро по курсу НБУ на день вивантаження, крім того 93 польських злотих штрафу за відсутність сертифікату на продукцію. Надані позивачем послуги за заявкою від 09.06.2008 підлягали оплаті відповідачем протягом 10 банківських днів на підставі оригіналів всіх документів.

За вказаною заявою позивач здійснив перевезення вантажу, про що свідчить товарно-транспортна накладна СМR №107267 від 10.06.2008 (вантаж одержано 17.06.2008). Для оплати наданих послуг відповідачеві був виставлений рахунок-фактура №СФ-00143 від 17.06.2008 на суму 6904,45 грн. з ПДВ.

Оскільки відповідач у визначені Заявками строки надані позивачем послуги не оплатив, останній звернувся до суду з відповідним позовом.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст.929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов’язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов’язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов’язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов’язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов’язання, пов’язані з перевезенням. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату (ст.932 ЦК України).

Згідно зі ст.ст.14, 526 Цивільного кодексу України між сторонами у справі виникли цивільні права і обов’язки (зобов’язання), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а одностороння відмова від виконання зобов’язання в силу ст.525 ЦК України не допускається.

На підставі зібраних у справі доказів, з урахуванням заяви позивача про уточнення позовних вимог від 05.11.2008, судом встановлено, що вартість наданих позивачем послуг за Заявкою від 21.05.2008 становить 6879,24 грн., а за Заявою від 09.06.2008 –6700,10 грн.

Під час розгляду справи відповідач сплатив на користь позивача вартість послуг у розмірі 6879,24 грн., що відповідає вартості послуг, наданих за Заявкою від 21.05.2008.

Приймаючи до уваги, що відповідач частково сплатив суму основного боргу, тому на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 6879,24 грн. підлягає припиненню за відсутністю предмету спору.

Відносно копії платіжного доручення №484 від 31.10.2008 про сплату боргу за Заявкою від 09.06.2008 суд погоджується із запереченнями позивача щодо неналежності вказаного письмового доказу, оскільки копія платіжного доручення не містить обов’язкових відміток банківської установи про проведення вказаної банківської операції та перерахування грошових коштів з рахунку відповідача на користь позивача.

Згідно зі ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає доведеними обставини щодо неналежного виконання відповідачем грошових зобов’язань по оплаті наданих послуг за Заявкою від 09.06.2008, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу в розмірі 6700,10 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст.920 ЦК України у разі порушення зобов’язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законами.

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань винна сторона сплачує пеню від суми заборгованості в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Однак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені за Заявкою від 21.05.2008 у розмірі 569,94 грн., нарахована за період з 03.07.2008 по 05.11.2008, та пені за Заявою від 09.06.2008 у розмірі 453,77 грн., нарахована за період з 26.07.2008 по 05.11.2008, не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як стверджує відповідач, належним чином оформлені документи, на підставі яких повинно була здійснюватися оплата наданих послуг, були надані позивачем вже під час розгляду справи, а саме 23.10.2008. Таким чином, відповідач заперечує допущення ним прострочення платежу.

Суд вважає такі твердження відповідача обґрунтованими та такими, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Приймаючи до уваги, що позивачем не доведено, що відповідач є таким, що допустив прострочення оплати наданих послуг за Заявкою від 21.05.2008 та Заявкою від 09.06.2008, тому нарахування позивачем пені є безпідставним.

Відповідно до ст.49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті держмита в сумі 135,79 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн., а також витрати, пов’язані з одержанням витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, в розмірі 122,40 грн.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВ Імекс»(02093, м. Київ, вул.. Бориспільська,11, код 32156999, р/р 2701 в АКБ «ТАС-Комерцбанк», МФО 300164), а у випадку відсутності коштів –з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, - на користь Приватного підприємства «Пономарьов»(02140, м. Київ, вул. Б.Гмирі,3, кв.11, код 31987617, р/р 001 в АБ «Київська Русь»м. Київ, МФО 319092) 6700 (шість тисяч сімсот) грн. 10 коп. –основного боргу, 135 (сто тридцять п'ять) грн. 79 коп. державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 122 (сто двадцять дві) грн. 40 коп. витрат, пов’язаних з одержанням витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 6879,24 грн.

5. В інший частині позову відмовити.

Суддя О.А.Кролевець