ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.10.08р.

Справа № 1/253-08

За позовом Приватного підприємства "Трек-Рівне", м. Рівне

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська продовольча компанія", м. Дніпропетровськ

про стягнення 3 316 грн. 72 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача –не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "Трек-Рівне" (надалі - позивач) звернулося до господарського суду з позовом, у якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська продовольча компанія" (надалі - відповідач) заборгованість по оплаті за надані транспортно-експедиторські послуги та штрафні санкції у сумі 3 316 грн. 72 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушені вимоги ст. 316 Господарського кодексу України та не здійснено оплату за фактично надані послуги з транспортно-експедиторського перевезення вантажу.

Представник позивача у судове засідання не з’явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання. Позивач надав клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Представник відповідача відзив на позов та витребувані документи ухвалами суду від 30.07.08р. та 25.09.08р. не надав, в призначене судове засідання не з’явився. Повідомлення про час та місце судового засідання направлялись поштою на юридичну адресу відповідача (а.с.34), вказаній у позовній заяві (а.с.2).

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача і відповідача, оскільки сторони були належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи.

Крім того, закінчився встановлений чинним законодавством строк вирішення спору.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.01.2008 року товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровська продовольча компанія" (Замовник) факсимільним зв’язком було надіслано заявку б/н приватному підприємству "Трек-Рівне" (Виконавець) з пропозицією (оферти) виділити автомобіль для перевезення вантажу по маршруту: м. Павлоград –с. Межиріч –м. Рівне.

Позивач зазначає, що на підставі зазначеної заявки на перевезення вантажу, 17.01.08р. прийняв умови оферти відповідача (акцепт) та здійснив перевезення вантажу (алкогольні напої) автомобілем Рено д.н. ВК 9026 АІ, причіп д.н. ВК 3940 ХХ, згідно товарно-транспортної накладної на переміщення алкогольних напоїв від 18.01.08р. підписаної та скріпленої печаткою відправника –Криворізькою філією товариства з обмеженою відповідальністю „ГРААЛЬ”, та акту здачі-прийняття робіт №РН-0000050 від 18.01.08р.

Умовами заявки-договору від 17.01.08р. вартість за надані транспортно-експедиторські послуги становить 3 000 грн. 00 коп. з ПДВ.

Вивчивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Вищевказана заявка за своїм змістом є договором про надання послуг.

За умовами ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 902 ЦК України вказано, що виконавець повинен надати послугу особисто.

Згідно ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, а приписами ст. 14 ЦК України вказано, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження позовних вимог позивачем надано заявку б/н від 17.01.2008 року.

Вищевказана заявка надійшла від замовника –товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська продовольча компанія".

Позивачем прийнято заявку 17.01.08р., надано автомобіль та водія.

Відповідно до даної заявки, позивач зобов’язався надати автомобіль для перевезення вантажу по маршруту: м.Павлоград, с. Межерич –м. Ровно; пункт завантаження: Павлоградський район с. Межерич, Винзавод; вантажовідправник ТОВ „ДПК”; пункт розвантаження: м. Рівне.

Умовами заявки передбачено оплату за надані послуги в розмірі 3 000 грн. 00 коп. на протязі 10-ти днів; дата завантаження - 17.01.08р., дата розвантаження - 18.01.08р.

Як доказ, на підтвердження позовних вимог, позивачем надано товарно-транспортну накладну серії 01АААП №302618 від 18.01.08р., відповідно до якої 18.01.08р. відправником є Криворізька філія ТОВ „ГРААЛЬ”, пункт завантаження –м. Кривий Ріг; пункт розвантаження –м. Рівне.

Вищевказана накладна не може бути належним доказом на підтвердження позову, оскільки не містить відомостей на підтвердження виконання послуг позивачем, відповідно до заявки б/н від 17.01.08р.

Із товарно-транспортної накладної вбачається, що наявні розбіжності в інформації, зазначені в заявці та накладній щодо пункту завантаження.

Водночас, в накладній відсутній підпис та печатка вантажоодержувача у пункті розвантаження м. Рівне, що свідчить про неналежне виконання позивачем зобов’язань за договором перевезення (заявкою).

Також, позивачем долучено акт здачі-прийняття робіт №РН-0000050 від 18.01.08р., який складений в односторонньому порядку, не підписаний відповідачем та не скріплений його печаткою, що не відображає прийняття останнім виконаних робіт, та наданням позивачем відповідних послуг.

Таким чином, відсутні докази, що підтверджують виконання позивачем умов заявки б/н від 17.01.08р. по наданню транспортно-експедиторських послуг та перевезенню вантажу по зазначеному у заявці маршруту.

Разом з тим, долучені до позовної заяви рахунок-фактура від 17.01.08р. та претензія від 09.04.08р., не можуть бути доказами на підтвердження позовних вимог, оскільки в матеріалах справи відсутні докази надсилання та вручення даних документів відповідачу.

Приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги про стягнення з ТОВ "Дніпровська продовольча компанія" на користь ПП "Трек-Рівне" суму боргу за надані послуги у розмірі 3 000 грн. 00 коп., пені за невиконання зобов’язання у сумі 278 грн. 86 коп. та 3% річних у сумі 37 грн. 86 коп., є необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати у справі покладаються на позивача, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 4, 32-33, 43-45, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, –

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

І.А. Рудь