ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

04
листопада 2008 р.

№
18/699-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Судді

Дроботової
Т.Б. Волковицької Н.О. Рогач Л.І.

розглянувши
матеріали касаційної скарги

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на
постанову

від
15.09.2008 року Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі

№
18/699-07 господарського суду Дніпропетровської області

за
позовом

Відкритого
акціонерного товариства "Дніпропетровське обласне підприємство
автобусних станцій"

до

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

за
участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору

Регіонального
відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області

про

усунення
перешкод

за
зустрічним позовом

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

до

Відкритого
акціонерного товариства "Дніпропетровське обласне підприємство
автобусних станцій"

за
участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору

Регіонального
відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області

про

визнання
договору неукладеним

ВСТАНОВИВ:

Подана
суб'єктом підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 касаційна скарга
не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального
кодексу України .

Згідно
з частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України, якою
встановлено форму і зміст касаційної скарги (подання), до скарги додаються
зокрема докази сплати державного мита у встановленому порядку і розмірі.

Згідно
частини 1 статті 46 Господарського процесуального кодексу України державне мито
сплачується в доход державного бюджету в порядку і розмірі, встановлених
законодавством України. Порядок і розмір сплати державного мита в Україні
встановлено Декретом Кабінету Міністрів України "Про державне мито".

Згідно
підпункту "в" пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України
"Про державне мито" державне мито, яке справляється із позовних заяв
немайнового характеру, в тому числі із позовних заяв у спорах, що виникають під
час укладання, зміни або розірвання господарських договорів складає 5
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом
"г" пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про
державне мито" встановлено ставку державного мита із касаційних скарг на
рішення та постанови господарських судів у розмірі 50 відсотків ставки, що
підлягає сплаті у разі подання заяви для розгляду спору в першій інстанції, а
із спорів майнового характеру -50% ставки, обчислюваної з оспорюваної суми.

Як
вбачається з матеріалів справи, у даній справі заявлено первісний позов
немайнового характеру про усунення перешкод і зустрічний позов немайнового
характеру про визнання договору неукладеним.

Рішенням
господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2008 року у задоволенні
первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Постановою
Дніпропетровського апеляційного господарського суду зазначене рішення суду
першої інстанції змінено, резолютивну частину рішення викладено у наступній
редакції: "Позов Відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровське
обласне підприємство автобусних станцій" задовольнити. Зобов'язати
Приватного підприємця ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку площею 300 кв.м.,
розташовану за  адресою: м. Нікополь, пр.
Електрометалургів, 37. Стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_1 на користь
Відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровське обласне підприємство
автобусних станцій" 4320,00 грн. неустойки та судові витрати у сумі 127,
50 грн. державного мита в тому числі за розгляд справи апеляційною інстанцією
та 118,00 грн. витрат на інформаційно -технічне забезпечення судового процесу.

В
решті рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2008 року
залишити без змін."

Відповідачем
за первісним позовом в касаційній інстанції оскаржуються  рішення господарського суду Дніпропетровської
області та постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду в
повному обсязі.

Таким
чином, за подання касаційної скарги на судове рішення у даній справі відповідач
за первісним позовом повинен був сплатити 42,50 грн. державного мита за
первісним позовом і 42,50 грн. за зустрічним позовом, а сплатив за квитанцією №
4992 від 29.09.2008 року лише 42,50 грн.

Отже,
відповідачем за первісним позовом до скарги не додано документів, що
підтверджують сплату державного мита у встановленому розмірі.

Враховуючи
наведене, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до
висновку, що касаційна скарга підлягає поверненню відповідно до пункту 4
частини першої статті 1113 Господарського процесуального кодексу
України, оскільки до неї не додано документів, що підтверджують сплату
державного мита у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно
до приписів частини 3 статті 111 3 Господарського процесуального
кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4, 6
частини першої цієї статті, сторона у справі має право повторно подати
касаційну скаргу в загальному порядку, тобто враховуючи вимоги статей 53, 110
зазначеного Кодексу.

На підставі викладеного
та керуючись статтями 86, 111, пунктом 4 частини 1 статті 1113,
статтями 1115, 1117  Господарського процесуального кодексу України,
Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

Касаційну
скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 на постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.09.2008 року у справі
№ 18/699-07 господарського суду Дніпропетровської області повернути скаржнику
без розгляду.

Головуючий
Т. Дроботова

Судді:
Н. Волковицька

Л.
Рогач