ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2008 р.

№ 23/352-36/124

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Грека Б.М.,

суддів:

Жаботиної Г.В.,

Уліцького А.М.

розглянувши касаційну скаргу

Галицької районної адміністрації Львівської міської ради

на постанову

від 15.08.08 Київського апеляційного господарського суду

у справі

№23/352-36/124

господарського суду

м. Києва

за позовом

Галицької районної адміністрації Львівської міської ради

до

Державної прикордонної служби України

про

визнання недійсним свідоцтва про право державної власності

за участю представників сторін

від позивача:

у засідання не прибули

від відповідача:

Македонський О.П., дов.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 12.03.08 господарський суд м. Києва (суддя Трофименко Т.Ю.) відмовив у задоволенні позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до Державної прикордонної служби України про визнання недійсним свідоцтва про право державної власності на нежитлові будівлі та споруди майнового комплексу на вул. Довбуша, 15 №Г-01708 від 14.02.06.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, який ухвалою від 14.04.08 цю скаргу повернув без розгляду на підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Повторно подана апеляційна скарга також повернута ухвалою від 15.08.08 Київського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: Корсак В.А. –головуючий, Коршун Н.М., Авдеєв П.В.) на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України як така, що подана після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про його відновлення.

Ухвалою від 02.10.08 Вищий господарський суд України порушив касаційне провадження за касаційною скаргою позивача в частині оскарження ухвали від 15.08.08 Київського апеляційного господарського суду. Касаційна скарга мотивована наявністю поважних причин пропуску строку для апеляційного оскарження судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 91 ГПК України визначає, що сторони мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого суду, яке не набрало законної сили. Згідно з ч. 3 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого належним чином.

Згідно зі ст. 93 ГПК України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, –з дня підписання рішення, оформленого належним чином.

В силу п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про відновлення цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду першої інстанції прийнято 12.03.08.

Звертаючись з первісною апеляційною скаргою, позивач не дотримався вимог процесуального законодавства щодо надіслання копії скарги відповідачу, що зумовило повернення цієї скарги ухвалою від 14.04.08 Київського апеляційного господарського суду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 97 ГПК України. Правомірність такого повернення не оспорена позивачем.

Згідно з ч. 4 ст. 97 ГПК України після усунення обставин, зазначених у п.п. 1-3 частини першої цієї статті, сторона у справі має право повторно подати апеляційну скаргу в загальному порядку.

Скориставшись таким правом на повторне подання апеляційної скарги, позивач недотримався порядку її подання, не заявивши клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку в порядку ст. 53 ГПК України.

Звертаючись з касаційною скаргою, позивач посилається на наявність підстав для відновлення пропущеного ним строку для подання апеляційної скарги. Проте він не доводить обставини звернення у встановленому законом порядку з відповідним клопотанням про відновлення строку до суду апеляційної інстанції, але неврахування такого клопотання та викладених в ньому обставин при прийнятті оскаржуваної ухвали.

Тобто касатор не спростував наявність підстав для повернення його апеляційної скарги відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України та не довів хибність висновків суду апеляційної інстанції з цього приводу.

З огляду на таке судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції та задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 15.08.08 у справі №23/352-36/124 залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Головуючий                                                                                Б.Грек

Судді                                                                                                    Г.Жаботина

А.Уліцький