ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.08 Справа № 10/17/08

Суддя

За позовом: Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», м. Запоріжжя

До: Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-технічна фірма «МК -Інватруд ЛТД», м. Запоріжжя

Про припинення порушень права користування землею і усунення перешкод у користуванні землею.

Суддя Алейникова Т.Г.

Представники:

Від Позивача: Довга Н.П., дов. №20-552 від 20.12.2007 р.,

Від Відповідача: Паненко М.О. дов. від 01.02.07

У судовому засіданні оголошено рішення.

Розглядається позовна заява ВАТ «Запоріжсталь», м. Запоріжжя до ТОВ ВТФ «МК-Інватруд ЛТД», м. Запоріжжя про припинення порушень права користування землею і усунення перешкод у користуванні землею.

Відповідач проти позову заперечує, зазначаючи, що майно, яке позивач вимагає знести, знаходиться не на землях запасу Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, а на території, підпорядкованій Геничеській районній раді Херсонської області, а тому у зв`язку з відсутністю предмета спору провадження по справі підлягає припиненню.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

За приписами статті 151 Господарського кодексу України суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів, рішень уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси, в тому числі за плату або на інших умовах. Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до частини першою ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У відповідності з частиною першою ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно з частиною другою статті 125 Земельного кодексу України, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Згідно з пунктом 5 Постанови Верховної Ради України «Про вилучення і надання земельних ділянок для несільськогосподарських потреб та попереднє погодження місць розташування об`єктів»від 13.12.2001 р. №2898-III вирішено попередньо погодити місце розташування бази відпочинку ВАТ «Запоріжсталь»на землях запасу Кирилівської селищної ради (5,20 га пісків) Якимівського району Запорізької області.

У відповідності з Постановою Кабінету Міністрів України «Про вилучення (викуп), надання у постійне користування та в оренду земельних ділянок для суспільних потреб, погодження місць розташування об`єктів»від 12.12.2003 р. №1926 визначено перелік підприємств, установ та організацій, яким надаються земельні ділянки. В пункті 2 Додатку №1 вказано, що ВАТ «Запоріжсталь»для розміщення бази відпочинку надається в оренду строком на 49 років земельна ділянка площею 5,2 га (піски) із земель запасу Кирилівської селищної ради.

На підставі вищевказаних постанов Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України Якимівска районна держана адміністрація Запорізької області 11.06.2004 р. уклала з ВАТ «Запоріжсталь»договір оренди земельної ділянки загальною площею 5,1996га під розташування бази відпочинку строком на 49 років. У відповідності до вимог ст.18 Закону України «Про оренду землі»щодо державної реєстрації договору оренди землі, договір зареєстрований у Якимівському районному відділі Державного підприємства «Центр земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах України»30.06.2004 р. за №78. Статтею 18 Закону України «Про оренду землі»передбачено, що договір набирає чинності з моменту його державної реєстрації, тобто даний договір є чинним з 30.06.2004 р.

13.08.2007 р. Управлінням з контролю за використанням та охороною земель у Запорізькій області здійснено перевірку дотримання вимог земельного законодавства, про що складено відповідний акт. Як вбачається з акту Відповідачем на частині території, наданій в оренду Позивачу (0,86 га згідно схеми), встановлено 4 літні будинки для відпочинку, туалет та душова кабіна. Розташування на орендованій Позивачем землі вищеперелічених об`єктів перешкоджає вільному володінню та розпорядженню відведеною землею.

У відзиві на позовну заяву ТОВ ВТФ «МК-Інватруд ЛТД»зазначає, що є правонаступником ВАТ БМУ «Запоріжстальбуд-2», яке 01.11.1993 р. уклало договір оренди земельної ділянки №68 з Азово-Сівашським природним парком предметом якого була земельна ділянка площею 1 Га на косі Федотовій. Крім того, Відповідач вказує, що між ВАТ БМУ «Запоріжстальбуд-2»та Азово-Сівашським природним парком також укладався договір про спільну діяльність в сфері організації відпочинку громадян №14/65 від 06.02.1997 р. відповідно до якого ВАТ БМУ «Запоріжстальбуд-2»набуло право користування спеціально відведеною земельною ділянкою площею 3,95 Га. При цьому, Відповідач не надав суду вказані договори.

Відповідач не заперечує факту знаходження належного йому майна на земельній ділянці, яка надана в оренду Позивачу.

Відповідач пояснив, що в цей час проводить заходи для оформлення договору оренди спірної земельної ділянки, яка на його думку знаходиться в Херсонській області.

Згідно з частиною першою статті 415 ЦК України землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в обсязі, встановленому договором.

Статтею 95 ЗК України та пунктом 26 Договору передбачено право Орендаря (ВАТ «Запоріжсталь») самостійно господарювати на землі.

Згідно зі статтями 147, 152 ГК України майнові права суб`єктів господарювання захищаються законом і суб`єкт господарювання, здійснюючи господарську діяльність, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні господарської діяльності, пов`язаної з використанням природних ресурсів.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про оренду землі»орендареві забезпечується захист його прав на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Цією ж статтею передбачено, що орендар у встановленому законодавством порядку має право на витребування земельної ділянки з будь-якого незаконного володіння і користування, на усунення перешкод у користуванні нею. Ст.13 Конституції України гарантується захист державою прав усіх суб`єктів права власності і господарювання.

У частині другій статті 5 Закону України «Про оренду землі»від 06.10.1998 р. N161-XIV зазначено, що орендодавцями земельних ділянок, які перебувають у комунальній власності, є органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради, а у частині 3 цієї статті визначено, що орендодавцями земельних ділянок, які перебувають у державній власності, є районні, обласні, Київська і Севастопольська міські адміністрації, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та Кабінет Міністрів України в межах їхніх повноважень. Аналогічна норма містилась і в Земельному кодексі України від 18.12.1990 р.

Згідно з приписами статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав от законних інтересів, шляхом припинення дій, що порушують право. Заявляючи позов, ВАТ «Запоріжсталь»надало документи на підтвердження свого права користування земельною ділянкою площею 5,1996га земель запасу Кирилівської селищної ради - договір від 11.06.2004 р. Відповідно до приписів статті 144, 147 названого кодексу майнові права та майнові обов`язки суб`єкта господарювання можуть виникати з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать; майнові права суб`єктів господарювання захищаються законом, право власності та інші майнові права суб`єкта господарювання захищаються у спосіб, визначений статтею 20 цього Кодексу.

Відповідач не заперечує факту використання земельної ділянки, яка надана в оренду Позивачу, але не надав судові документів, які б підтверджували права на її використання.

В свою чергу, як свідчать матеріали справи, право користування спірною земельної ділянкою набуто ВАТ «Запоріжсталь»у відповідності до норм чинного законодавства України, а саме: ст.ст.93, 124, 125, 126 Земельного кодексу України, і оформлено договором оренди від 11.06.2004 р., що набрав чинності 30.06.2004 р.

На момент розгляду справи земельна ділянка знаходиться в користуванні Позивача у відповідності з вимогами чинного законодавства, тому доводи Відповідача про неправомірність розпорядження цією земельною ділянкою Якимівською районною державною адміністрацією Запорізької області є безпідставними. Крім того, до компетенції суду не входить розмежування земель між адміністративно-територіальними одиницями.

Враховуючи вищевикладене, Відповідач використовує земельну ділянку, яка надана в оренду Позивачу, без законних підстав.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги Позивача заявлені правомірно, відповідають нормам чинного законодавства, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-технічна фірма «МК-Інватруд ЛТД»(69089, м. Запоріжжя, вул.Піщана,3, , р/р 1980 в ФБ «Фінанси та кредит», МФО 313731) звільнити частину (0,86 га) земельної ділянки загальною площею 5,1996га, надану в оренду ВАТ «Запоріжсталь»(69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, 72, , р/р 0001 в АКБ «Індустріалбанк», МФО 313849) відповідно до договору від майна (4-х літніх будинків для відпочинку, туалету та душової кабіни), визначеного на схемі акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13.08.2007 р. під №№1,2,3, шляхом його знесення. Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-технічна фірма «МК-Інватруд ЛТД»на користь ВАТ «Запоріжсталь»судові витрати: 85,00 грн. державного мита, 118,00 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Суддя                                                                                           Т.Г. Алейникова