ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2008 Справа № 10/101-ПН-08

Господарський суд Херсонської області у складі судді Александрової Л.І. при секретарі Джафаровій М.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Нижньосірогозької районної ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нижньосірогозький сільськогосподарський оздоровчий дитячий заклад "Дельфін"

про визнання недійсним протоколу загальних зборів,

за участю:

представників сторін:

від позивача - Жданова Н.В. - зав. сектору юр.забезпечення;

від відповідача - Іванюта О.Д. - представник;

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, якою просить визнати недійсним протокол № 1 загальних зборів уповноважених учасників сільськогосподарського оздоровчого дитячого закладу “Дельфін” від 10.01.05 р. та установчі документи “Нижньосірогозський сільськогосподарський оздоровчий дитячий заклад “Дельфін” з мотивів їх невідповідності чинному законодавству України, на підставі чого винести рішення щодо скасування державної реєстрації змін до установчих документів.

В обґрунтування вимог посилається на рішення Херсонської обласної Ради народних депутатів від 20.03.92 р. № 32, рішення Нижньосірогозької районної Ради народних депутатів № 56 від 21.04.92 р. рішення Нижньосірогозької районної ради № 160 від 10.06.04 р., № 83 від 29.11.06 р.

Зазначає, що порушуючи Статут, відповідачем проведено загальні збори уповноважених учасників (протокол № 1), на час проведення зборів більшість господарств-засновників припинили свою діяльність через ліквідацію у зв’язку з банкрутством, частки цих господарств учасники зборів якимось чином перерозподілили між собою, протокол зборів містить порушення їх ведення: не розглянуто усі питання, зазначені у порядку денному, вказує, що у даному випадку повинна була відбутись реорганізація юридичної особи шляхом перетворення.

Стверджує, що Законами України “Про колективне сільськогосподарське підприємство”, “Про передачу об’єктів права державної та комунальної власності”, Постановою Кабінету Міністрів України від 05.09.96 р. № 1060 “Про поетапну передачу у комунальну власність об’єктів соціальної сфери, житлового фонду сільськогосподарських, переробних та обслуговуючих підприємств, установ і організацій агропромислового комплексу, заснованих на колективній та інших формах недержавної власності”, Постановою Кабінету Міністрів України від 13.08.03 р. № 1253 “Про затвердження Порядку безоплатної передачі у комунальну власність об’єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передачі на баланс підприємств –правонаступників” передбачена безоплатна передача об’єктів соціальної сфери, у тому числі дитячих оздоровчих таборів, у власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальну власність), у тому числі у разі банкрутства (ліквідації) підприємства.

Позивач також зазначає, що створення товариства з обмеженою відповідальністю “Нижньосірогозський сільськогосподарський оздоровчий дитячий заклад “Дельфін” шляхом реформування порушило інтереси територіальних громад Нижньосірогозького району та відбулося з порушенням діючого законодавства, а саме п.п. 2, 4, 5, 7, 8 ст. 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечує і просить відмовити в його задоволенні, посилаючись у відзиві та наданих поясненнях на те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 05.09.96 р. № 1060 “Про поетапну передачу у комунальну власність об’єктів соціальної сфери, житлового фонду сільськогосподарських, переробних та обслуговуючих підприємств, установ і організацій агропромислового комплексу, заснованих на колективній та інших формах недержавної власності” об’єкти соціальної сфери передаються у комунальну власність за згодою власників. Вказана норма кореспондує зі ст. 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України, ст. 147 Господарського кодексу України, які закріплюють принцип непорушності права власності та вказують що ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності. Власник табору не надавав згоду позивачу на передачу дитячого табору до комунальної власності, таке рішення засновниками (учасниками) відповідача не приймалося.

Зазначає, що право на частку у статутному фонді є особистим майновим правом особи, його власністю, яке є непорушним, вважає, що дії позивача є не чим іншим, як втручання у господарську діяльність товариства, права та охоронювані законом інтереси позивача не порушувалися, оскільки позивач не є засновником (учасником) ТОВ “Нижньосірогозький сільськогосподарський оздоровчий дитячий заклад “Дельфін”, позивачем невірно обрало спосіб захисту у вигляді визнання недійсними протоколу, оскільки права та обов’язки у засновників товариства породжує не протокол, а відповідне рішення.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що дитячий табір “Дельфін” ніколи не перебував у комунальній власності, в перелік майна, затвердженого рішенням Нижньосірогозької районної Ради народних депутатів № 56 від 21.04.92 р. на підставі рішення Херсонської обласної Ради народних депутатів від 20.03.92 р. № 32 дитячий табір був внесений помилково, при цьому ніяких актів приймання-передачі не складалося. Після того, як створеною комісією проведено інвентаризацію та зроблено оцінку юридичних документів, рішенням Нижньосірогозької районної Ради народних депутатів № 111 від 16.02.93 р. дитячий табір “Дельфін” виключено з переліку об’єктів комунальної власності, як створений на основі колективної власності колгоспів району та трудового колективу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Нижньосірогозької районної Ради народних депутатів № 56 від 21.04.92 р. на виконання рішення Херсонської обласної Ради народних депутатів від 20.03.92 р. № 32 “Про розмежування державної та комунальної власності” затверджено перелік комунального майна, куди увійшов піонерський табір “Дельфін”.

Рішенням Нижньосірогозької районної Ради народних депутатів № 111 від 16.02.93 р. піонерський табір “Дельфін” виключено з переліку об’єктів комунальної власності, як створений на основі колективної власності колгоспів району та трудового колективу.

Розпорядженням виконкому Нижньосірогозької районної Ради народних депутатів від 24.01.96 р. зареєстровано Статут Нижньосірогозького оздоровчого табору “Дельфін”.

Відповідно до п.п 3, 6 розділу І цього статуту, оздоровчий табір “Дельфін” створюється підприємствами та установами шляхом добровільного об’єднання на умовах пайової участі грошово-матеріальних ресурсів та здійснює свою діяльність на основі госпрозрахунку. В п. 12 розділу І Статуту є перелік засновників оздоровчого табору “Дельфін”, позивач у зазначеному переліку відсутній.

10.01.05 р. загальними зборами уповноважених учасників оздоровчого табору “Дельфін” прийнято нову редакцію статуту, який зареєстрований державним реєстратором 13.01.05 р. Цей статут був підписаний всіма учасниками товариства.

Позивач не є засновником або учасником відповідача, прийняття будь-яких рішень стосовно діяльності товариства не стосується прав та обов’язків позивача.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності, що звертаються за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Посилання позивача на те, що йому у 2004 році від СТОВ “Новопетрівське”, СТОВ “Покровське”, СТОВ “Верхньосірогозьке”, СТОВ “Промінь”, СТОВ “Дружба”, СТОВ “Анатоліївське”, були передані майнові частки Нижньосірогозького оздоровчого табору “Дельфін”, а тому позивач має відношення до майна оздоровчого табору, не приймається судом до уваги виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 9 Закону України “Про підприємства в Україні”, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, підприємство діє на підставі Статуту.

Статут затверджується власником (власниками) майна, а для державних підприємств - власником майна за участю трудового колективу. У Статуті підприємства визначаються власник та найменування підприємства, його місцезнаходження, предмет і цілі діяльності, його органи управління, порядок їх формування, компетенція та повноваження трудового колективу і його виборних органів, порядок утворення майна підприємства, умови реорганізації та припинення діяльності підприємства. До Статуту можуть включатися положення, пов'язані з особливостями діяльності підприємства: про трудові відносини, що виникають на підставі членства; про повноваження, порядок створення та структуру ради підприємства; про знаки для товарів і послуг та інше.

Статутом відповідача від 24.01.96 р. передбачено, що вищим органом управління оздоровчого табору є загальні збори уповноважених представників господарств засновників (розділ ІІ Статуту); загальні збори приймають нові господарства і підприємства у склад пайщиків з подання ради оздоровчого табору, вирішують питання про вибуття окремих господарств чи підприємств із складу пайщиків по їх бажанню чи з інших причин.

Позивачем не надані докази того, що органом управління відповідача приймалося рішення про прийняття позивача у склад пайщиків підприємства. Відповідач вказує на те, що таке питання підприємством не вирішувалося. Доказом того, що рішення про виключення господарств-пайщиків СТОВ “Новопетрівське”, СТОВ “Покровське”, СТОВ “Верхньосірогозьке”, СТОВ “Промінь”, СТОВ “Дружба”, СТОВ “Анатоліївське” зі складу учасників відповідача з прийняттям до складу позивача не приймалося є нова редакція Статуту відповідача від 13.01.05 р., у якому учасниками товариства зазначені вищеперелічені підприємства, які підписали Статут.

Також судом не приймається до уваги доводи позивача про те, що останньому до комунальної власності передано майно дитячого оздоровчого табору “Дельфін”.

Відповідно до ст. 10 Закону України “Про підприємства в Україні”, п. 1 розділу ІІІ статуту від 24.01.96 р. відповідач набув право власності на майно оздоровчого табору, яке складається як з грошових і матеріальних внесків господарств-пайщиків, інших зацікавлених організацій, інших коштів та доходів, одержаних від господарської та комерційної діяльності підприємства.

Передача об’єктів соціальної сфери, заснованих на колективній формі власності, у комунальну власність проводиться власниками об’єктів тільки за їх згодою (п.п. 1, 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.09.96 р. № 1060 “Про поетапну передачу у комунальну власність об’єктів соціальної сфери, житлового фонду сільськогосподарських, переробних та обслуговуючих підприємств, установ і організацій агропромислового комплексу, заснованих на колективній та інших формах недержавної власності”.

Доказів того що відповідачем була надана згода на передачу майна до комунальної власності не надано. Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте позивачем не наведені ті обставини, на які він посилається у позовній заяві як на підставу позовних вимог.

За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Копію рішення направити сторонам до відома.

Суддя Л.І. Александрова

Дата підписання рішення 25.03.08 р.

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України