ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2008 р.

№ 16/252-07-6461

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

В. Овечкін –головуючого,

Є. Чернов

В. Цвігун

розглянув касаційну скаргу

ТОВ "Маяк+"

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду від 06.12.2007

у справі

№ 16/252-07-6461 господарського суду Одеської області

за позовом

ТОВ "Маяк+"

до

Дальницької сільської ради Овідіопольського району

про

визнання права користування земельною ділянкою, визнання рішення недійсним, зобов'язання затвердження проекту землеустрою, зобов'язання укласти договір оренди земельної ділянки

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Одеської області від 10.09.2007 (суддя: С.Желєзна) позов про визнання за позивачем права на користування земельною ділянкою на якій розташований належний на праві власності торгівельно-розважальний комплекс, визнання недійсним рішення Дальницької сільської ради, зобов'язання Дальницької сільської ради затвердити проект землеустрою по відведенню земельної ділянки, зобов'язання Дальницької сільської ради укласти з позивачем договір оренди земельної ділянки задоволено. Визнано за ТОВ "Маяк+" право на користування земельною ділянкою на якій розташований належний на праві власності торгівельно-розважальний комплекс, визнано недійсним рішення Дальницької сільської ради № 533 шістнадцятої сесії п'ятого скликання від 10.05.2007, зобов'язано Дальницьку сільську раду затвердити проект землеустрою по відведенню земельної ділянки, зобов'язано Дальницьку сільську раду укласти з ТОВ "Маяк+" договір довгострокової оренди на 49 років земельної ділянки під розміщення існуючого торговельно-розважального комплексу, який належить ТОВ "Маяк+" на праві власності.

Рішення суду мотивовано тими обставинами, що вимоги в частині визнання права на користування земельною ділянкою на якій розташований належний на праві власності торговельно-розважальний комплекс є такими, що базуються на законних підставах та правомірні; в частині визнання недійсним рішення ради вимоги є правомірними, так як по тексту оспорюваного рішення ради відсутні будь-які посилання на норми земельного законодавства, а посилання на заперечення голів постійних комісій з земельних питань та охорони навколишнього середовища, бюджету та фінансів без зазначення змісту заперечень не є законодавчо встановленою підставою для відмови в оформленні права користування земельною ділянкою; з огляду на висновки щодо правомірності та законності позовних вимог в частині визнання права на користування земельною ділянкою та визнання недійсним рішення сільської ради, вимоги щодо зобов'язання затвердити проект землеустрою по відведенню земельної ділянки, зобов'язання сільської ради укласти з позивачем договір оренди земельної ділянки також підлягають задоволено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 06.12.2007 (судді: Т.Величко, Л.Бойко, А.Жукова) рішення господарського суду першої інстанції скасовано, провадження у справі припинено

Апеляційна постанова мотивована тими обставинами, що господарський суд розглядає справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, тоді як за ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства спори фізичних та юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності відносяться до компетенції адміністративних судів. Аналіз суб'єктного складу та характеру правовідносин свідчить, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції, оскільки орган місцевого самоврядування є суб'єктом владних повноважень розумінні ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства. Предметом судового дослідження не є спір про право, а правомірність відмови органу місцевого самоврядування зацікавленій особі в оформленні землекористування. Заявлені позовні вимоги підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Позивач в касаційній скарзі просить апеляційну постанову скасувати з підстав неправильного застосування норм процесуального права, рішення господарського суду першої інстанції залишити в силі.

В обґрунтування своїх доводів скаржник посилається на те, що реалізація права користування об'єктом нерухомості можлива за умови користування земельною ділянкою, на якій знаходиться об'єкт нерухомості, та яка необхідна для обслуговування цього об'єкту, в свою чергу право користування земельною ділянкою виникає після укладення договору оренди та його державної реєстрації. Предметом спору є право користування земельною ділянкою, тому існування спору про право виключає розгляд справи в порядку адміністративного судочинства.

21.02.2008 ТОВ "Маяк+" надіслало Вищому господарському суду України поштове повідомлення (телеграма) про відмову від касаційної скарги в порядку ст. 1116 ГПК України.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 26.02.2008 розгляд касаційної скарги у справі відкладено на 11.03.2008 з метою витребування у скаржника підтвердження відмови від касаційної скарги, оформленого належним чином.

ТОВ "Маяк+" вимоги ухвали Вищого господарського суду України від 26.02.2008 не виконало, належно оформлене підтвердження відмови від касаційної скарги касаційній інстанції не направило. За таких обставин відмова від касаційної скарги, надіслана поштовим повідомленням (телеграмою), не є належним доказом наміру скаржника, а тому до уваги не приймається.

Сторони не скористалися наданим процесуальним правом на участь в засіданні суду касаційної інстанції.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За нормою частини третьої ст. 22 Закону України "Про судоустрій України" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписами ст. 12 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав підвідомчі господарським судам.

Предметом спору у даній справі є визнання за позивачем права користування земельною ділянкою, зобов'язання Дальницької сільської ради укласти з позивачем договір оренди земельної ділянки, визнання недійсним рішення Дальницької сільської ради, зобов'язання Дальницької сільської ради затвердити проект землеустрою по відведенню земельної ділянки.

Касаційна інстанція не погоджується із висновком господарського суду апеляційної інстанції про те, що дана справа є адміністративною, оскільки вона не відповідає нормативному визначенню адміністративної справи.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Виходячи з цих норм, спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративної юрисдикції в тому разі, якщо він виник із публічно-правових відносин за участю суб'єкта владних повноважень, який саме у цих відносинах здійснює надані йому чинним законодавством владні управлінські функції.

Участь у справі органу місцевого самоврядування не змінювало правову природу спірних відносин та не робило даний спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу місцевого самоврядування , зазначеного відповідачем.

Касаційна інстанція зазначає, що вимоги щодо визнання за позивачем права користування земельною ділянкою та зобов'язання Дальницької сільської ради укласти з позивачем договір оренди земельної ділянки мають приватноправовий характер.

При цьому позовні вимоги про визнання недійсним рішення Дальницької сільської ради, зобов'язання Дальницької сільської ради затвердити проект землеустрою по відведенню земельної ділянки є похідними від вимог про визнання за позивачем права користування земельною ділянкою.

Апеляційна інстанція, скасовуючи рішення суду першої інстанції, на зазначені положення діючого законодавства належної уваги не звернула, а припинивши провадження ухилилась від фактичного розгляду справи повторно, як того вимагає процесуальне законодавство.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 06.12.2007 у справі № 16/252-07-6461 господарського суду Одеської області скасувати.

Справу передати до Одеського апеляційного господарського суду для перегляду рішення господарського суду Одеської області від 10.09.2007 в апеляційному порядку.

Головуючий                                          В. Овечкін

судді                                          Є. Чернов

В. Цвігун