ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2008                                                                                Справа №13/221

за позовом Управління Полтавської єпархії Української Православної церкви, вул.Р.Люксембург, 62-а, м. Полтава, Полтавська область,36000

до Територіальної громади в особі Полтавської міської ради, вул. Жовтнева, 36, м. Полтава,Полтавська область,36000

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - КП Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" (м. Полтава, провулок Піонерський, 4).

про визнання право власності

Суддя Босий В.П.

Представники:

від позивача: Ткачук І.В., дов. від 23.07.2008р.

від відповідача: не з"явився.

від третьої особи: не з"явився.

Обставини спору: Розглядається позовна заява про визнання права власності за Управлінням Полтавської єпархії Української Православної церкви ( вул.Р.Люксембург, 62-а, м. Полтава, Полтавська область,36000) на культову споруду - храм Всіхсвятської релігійної громади Української православної Церкви за адресою: м. Полтава. вул. Фрунзе, 152 (заява про уточнення позовних вимог).

Суд вважає, що даний спір має встановлені нормами ГПК України ознаки справи господарської юрисдикції, і повинен вирішуватися за правилами господарського судочинства.

Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (стаття 12 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України “Про судоустрій України”, згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та вимоги статей 1, 41, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України, а саме: юридичних осіб, незалежно від форм власності майна та організаційних форм, а також громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Отже, спір про визнання права власності між юридичними особами підвідомчий господарському суду і повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач не скористався наданими йому правами для захисту своїх інтересів, а саме: його представник в судове засідання не з’явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (в матеріалах справи), відзив на позов не надав.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо, і господарський суд повідомляв належним чином відповідача про час, дату і місце проведення судового засідання, згідно з п. 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Вищого господарського суду України (від 10.12.2002р. №75), а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, то справа розглядається за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України

Представник третьої особи також в судове засідання не з"явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (в матеріалах справи), письмового пояснення по суті позовних вимог не надав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив, що рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 200 від 27.06.2002р. Позивачу надано дозвіл на спорудження Всіхсвятської каплиці на міському кладовищі по вул. Фрунзе, 152 в м. Полтаві.

Позивачем прийнято колишній житловий будинок на території міського кладовища по вул. Фрунзе, 152 в м. Полтаві, про що свідчить Акт приймання - передачі аварійного /колишнього/ будинку від 28.03.2002р.

Головне управління з питань житлово-комунального обслуговування населення погодило вилучення земельної ділянки під розташування Всіхсвятської церкви на території кладовища по вул. Фрунзе, 152 в м. Полтаві.

Позивачем на контурах старого фундаменту побувано храм для Всіхсвятської релігійної громади Української православної Церкви і 02.10.2002 р. освячено її. Розпорядженням № 1 керуючого Полтаською єпархією від 02.10.2002р. будівля прийнята в експлуатацію.

КП БТІ "Інвентаризатор" виготовлено техпаспорт на будівлю храму, але відмовлено в реєстрації права власності релігійної громади на нерухоме майно.

Відповідно до вимог ст. 331 Цивільного кодексу України, право власності на нову річ, що виготовлена особою, набувається нею, якщо інше не встановлене договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з момент завершення будівництва.

Відповідно до ч.1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

П .5 ст. 376 ЦК України передбачає, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно п.1 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном, у тому числі нерухомим майном, на власний розсуд.

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, позивач є законним власником майна, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до вимог п.10 Додатку 1 до п.2.1 “Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно”, затвердженого наказом Мінюста від 07.02.2002р. за № 7/5, рішення суду є правовстановлюючим документом, на підставі якого провадиться реєстрація прав власності на об’єкти нерухомого майна.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 32-33, 43, 49, 75, 82-84 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.          Задовольнити позовні вимоги.

2. Визнати право власності за Управлінням Полтавської єпархії Української Православної церкви ( вул.Р.Люксембург, 62-а, м. Полтава, Полтавська область) на культову споруду - храм Всіхсвятської релігійної громади Української православної Церкви, який знаходиться за адресою: м. Полтава. вул. Фрунзе, 152.

Суддя                                                                                          Босий В.П.