КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2008                                                                                           № 32/89

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка В.В.

суддів:

За участю представників:

від позивача - Куделя М.О.

від відповідача - Піх С.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної інноваційної фінансово-кредитної установи

на рішення Господарського суду м.Києва від 03.03.2008

у справі № 32/89

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Поротон"

до                                                   Державної інноваційної фінансово-кредитної установи

про                                                  стягнення 95000000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Поротон» звернулось до Господарського суду м. Києва із позовною заявою про стягнення з Державної інноваційної фінансово-кредитної установи грошових коштів на суму 95 000 000 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 32/89 від 03.03.2008 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Поротон» задоволено повністю, стягнуто з Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Поротон» грошові кошти у сумі 95 000 000 грн., 25 500 грн. – державного мита, 118 грн. – витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у повному обсязі відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Поротон».

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував та порушив норми процесуального та матеріального права.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у зв’язку з Окремим дорученням Прем’єр-міністра України № 7 від 24.12.2007 року (реєстраційний номер управління документального забезпечення секретаріату Кабінету Міністрів України - № 5244/0/1-07), яким заборонені авансові платежі за рахунок бюджетних коштів, відповідач не мав можливості належним чином виконати умови договору.

Позивач просив суд рішення залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до Порядку конкурсного відбору інноваційних та інвестиційних проектів для надання кредитів на їх реалізацію за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті на 2007 рік, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 455 від 14.03.2007 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Поротон» отримало право на кредитування за рахунок коштів державного бюджету інвестиційного проекту «Будівництво сучасного цегельного заводу».

Відповідно до протокольного рішення Міжвідомчої ради з питань інвестицій та інноваційного розвитку № 6 від 06.11.2007 року визнано за доцільне виділення бюджетних коштів для кредитування інвестиційного проекту «Будівництво сучасного цегельного заводу» в сумі 95 000 000 грн.

19.11.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Поротон» та Державною інноваційною фінансово-кредитною установою було укладено договір № 07-0014/К про надання кредиту.

Відповідно до п.1.1 договору відповідач зобов'язується надати позивачу кредит у сумі 95 000 000 грн. за умови надходження грошових коштів від Державного агентства України з інвестицій та інновацій за кодом програмної класифікації видатків 6241050 «Надання кредитів на реалізацію інвестиційних та інноваційних проектів у галузях економіки у першу чергу з провадження передових енергозберігаючих технологій з виробництва альтернативних джерел палива».

Згідно п.1.2 договору кредит надається з метою впровадження та реалізації інвестиційного проекту «Будівництво сучасного цегельного заводу».

Пунктом 4.1 договору відповідач має надати позивачу кредит у строк, передбачений Графік надання кредиту, але не раніше дати зарахування бюджетних коштів на реєстраційний рахунок кредитора, відкритий в Держаному казначействі, та укладення позичальником договору забезпечення виконання зобов’язань за договором.

Як вбачається з матеріалів справи між Державною інноваційною фінансово-кредитною установою та Державним агентством України з інвестицій та інновацій було укладено додатковий договір № 7 від 21.12.2007 року про надання коштів з державного бюджету для кредиту інноваційних та інвестиційних проектів, згідно з п.1.3 Держінвестицій перераховує бюджетні кошти на рахунок відповідача, відкритий в Державному казначействі, для подальшого використання на кредитування проекту «Будівництво сучасного цегельного заводу» загальну суму 95 000 000 грн.

У судовому засідання представником відповідача було підтверджено, що кошти на виконання договору № 07-0014/К від 19.11.2007 надійшли від Державного агентства України з інвестицій та інновацій на реєстраційний рахунок Державної інноваційної фінансово-кредитної установи в повному обсязі.

Листом № 5 від 08.01.2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Поротон» звернулось до відповідача з вимогою виконати умови договору № 07-0014/К від 19.11.2007 року, але листом № 21-252 від 08.02.2008 року відповідач повідомив позивача про те, що не має можливості виконати умови даного договору, у зв’язку з Окремим дорученням Прем’єр-міністра України № 7 від 24.12.2007 року (реєстраційний номер управління документального забезпечення секретаріату Кабінету Міністрів України - № 5244/0/1-07). Відповідно до якого головним розпорядникам коштів державного бюджету та державному казначейству України з метою недопущення зростання дебіторської заборгованості на кінець бюджетного року доручено здійснювати платежі виключно за фактично поставлені товари, виконані роботи і надані послуги, крім випадків попередньої оплати (авансування), погоджених з Міністерством фінансів України.

Стаття 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Оскільки метою Окремого доручення Прем’єр-міністра України № 7 від 24.12.2007 року є запобігання зростання дебіторської заборгованості на кінець бюджетного року, який закінчився 31 грудня 2007 року, відповідач мав достатньо правових підстав для виконання умов договору.

Згідно п. 15 ст. 2 Бюджетного кодексу України головні розпорядники бюджетних коштів – бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень.

Відповідно до п.6 ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетна установа – орган, установа чи організація, визначена Конституцією України, а також установа чи організація, створена у встановленому порядку органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим чи органами місцевого самоврядування, яка повністю утримується за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевих бюджетів. Бюджетні установи є неприбутковими.

Згідно ст.22 Бюджетного кодексу України головні розпорядники коштів Державного бюджету України визначаються відповідно до п.1 ч.1 цієї статті та затверджуються законом про Державний бюджет України. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» Державна інноваційна фінансово-кредитна установа не визнана головним розпорядником бюджетних коштів.

Так як, п. 3 ст. 19 Закону України «Про інноваційну діяльність» визначає, що кошти Державної інноваційної фінансово-кредитної установи формуються за рахунок коштів Державного бюджету України, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, залучених згідно з чинним законодавством вітчизняних та іноземних інвестицій юридичних та фізичних осіб, добровільних внесків юридичних та фізичних осіб, від власної чи спільної фінансово-господарської діяльності та інших джерел, не заборонених законодавством України, то кошти можуть витрачатись відповідачем як на всі перераховані у ст. 17 цього закону види інвестування інноваційної діяльності, так і на інші види інвестування, передбачені Положенням (Статутом). Таким чином, кошти Державної інноваційної фінансово-кредитної установи формуються не тільки за рахунок коштів Державного бюджету України, а й за рахунок коштів, що формуються з джерел не пов’язаних з державним бюджетом, не заборонених законодавством України, то відповідач мав можливість виконати умови договору № 07-0014/К від 19.11.2007 року та надати позивачу кредит у розмірі 95 000 000 грн.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ст. 193 Господарського кодексу України).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, відповідач не виконав своїх зобов’язань за договором № 07-0014/К від 19.11.2007 року про надання кредиту та безпідставно не перерахував на рахунок позивача грошові кошти в сумі 95 000 000 грн.

Отже, факт порушення відповідачем договірних зобов'язань судом встановлено та по суті не оспорений відповідачем.

З урахуванням викладеного судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 03.03.2008 року у справі № 32/89 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору.

У зв`язку з цим підстав для скасування прийнятого рішення Київський апеляційний господарський суд не вбачає, а отже апеляційна скарга Державної інноваційної фінансово-кредитної установи підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від 03.03.2008 року у справі № 32/89 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державної інноваційної фінансово-кредитної установи - без задоволення.

Головуючий суддя

Судді

31.03.08 (відправлено)