ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.10.2008

Справа №2-19/4055-2008А

За позовом – Державної податкової інспекції у м.Керч, м.Керч АР КримДо відповідача – Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго», м.Сімферополь АР Крим

До відповідача – Керченської філії ОП «Кримтеплокомунєнерго», м.Керч АР Крим

До відповідача – Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м.Керч», м.Керч АР Крим

Про звернення стягнення на активи

Суддя Мокрушин В.І.

Секретар Папазов П.В.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача – Шатенко К.П., представник, довіреність № 4377/10/10-0 від 23.03.2008 р.; Шепель І.О., довіреність № 6101/10-0 від 08.05.2008 р.; Клімачева Л.Я., представник, довіреність № 9919/10/10-0 від 25.07.2008 р.

Від відповідача 1 – Епіфанцева А.Б., представник, довіреність № 20-3/3989 від 29.12.2007 р.

Від відповідача 2 – Консманова Д.А., представник, довіреність від 09.10.2008 р.

Від відповідача 3 – Тогуа О.К., представник, довіреність № 1049/13-13-18 від 17.12.2007 р.

Суть спору:

Позивач звернувся з позовними вимогами до відповідачів про стягнення заборгованості перед бюджетом у розмірі 11399179,25 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем – Державною податковою інспекцією в м.Керч та Кримським республіканським підприємством «Виробниче підприємство водопровідно – каналізаційного господарства м.Керч» був укладений договір від 12.03.2008 року про уступку права вимоги, відповідно до якого Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопровідно – каналізаційного господарства м.Керч» уступило

Державній податковій інспекції в м.Керч право вимоги сплати грошових коштів з КФ ОП «Кримтеплокомуненерго» на суму 11205623,95 грн. за договором № 751 від 30.05.2002 року, укладеному між КФ ОП «Кримтеплокомуненерго» та Кримським республіканським підприємством «Виробниче підприємство водопровідно – каналізаційного господарства м.Керч». Відповідно до позовних вимог відповідач – ОП «Кримтеплокомуненерго» повинно сплатити заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 5626325,98 грн.; заборгованість з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних механізмів у розмірі 51325,44 грн.; комунальний податок у розмірі 46658,20 грн.; збір за спеціальне використання водних ресурсів у розмірі 2519378,68 грн.; збір за забруднення навколишнього природного середовища у розмірі 483927,17 грн.; податок на прибуток у розмірі 557918,12 грн.; податок на прибуток за рахунок понижуючого коефіцієнту у розмірі 5942,72 грн.; податки, які не віднесені до інших категорій у розмірі 773,21 грн.

Відповідач – ОП «Кримтеплокомуненерго» надало відзив на позов, згідно якому позовні вимоги не визнає та просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідач – Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопровідно – каналізаційного господарства м.Керч» позовні вимоги підтримало, просило позов про стягнення з ОП «Кримтеплокомуненерго» вказаних сум задовольнити.

Представники сторін відмовились від послуг перекладача.

Справа слухалася у відповідності до положень Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями).

Відповідно до ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) здійснювалася фіксація судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ст.130 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) перед початком слухання справи представникам сторін були вручені пам’ятки про права та обов’язки.

Розглянув матеріали справи, суд –

В С Т А Н О В И В :

12.03.2008 р. між Кримським республіканським підприємством «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м.Керчі та Державною податковою інспекцією в м.Керч був укладений договір про уступку права вимоги, відповідно до якого Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопровідно – каналізаційного господарства м.Керч» уступило Державній податковій інспекції в м.Керч право вимоги сплати грошових коштів з КФ ОП «Кримтеплокомуненерго» на суму 11205623,95 грн. за договором № 751 від 30.05.2002 року, укладеному між КФ ОП «Кримтеплокомуненерго» та Кримським республіканським підприємством «Виробниче підприємство водопровідно – каналізаційного господарства м.Керч».

Відповідно до позовних вимог відповідач – ОП «Кримтеплокомуненерго» на підставі договору від 12.03.2008 року, укладеному між Кримським республіканським підприємством «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м.Керчі та Державною податковою інспекцією в м.Керч, повинно сплатити заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 5626325,98 грн.; заборгованість з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних механізмів у розмірі 51325,44 грн.; комунальний податок у розмірі 46658,20 грн.; збір за спеціальне використання водних ресурсів у розмірі 2519378,68 грн.; збір за забруднення навколишнього природного середовища у розмірі 483927,17 грн.; податок на прибуток у розмірі 557918,12 грн.; податок на прибуток за рахунок понижуючого коефіцієнту у розмірі 5942,72 грн.; податки, які не віднесені до інших категорій у розмірі 773,21 грн.

Відповідач – ОП «Кримтеплокомуненерго» надало відзив на позов, згідно якому позовні вимоги не визнає та просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідач – Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопровідно – каналізаційного господарства м.Керч» позовні вимоги підтримало, просило позов про стягнення з ОП «Кримтеплокомуненерго» вказаних сум задовольнити.

Згідно із ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі наступного.

Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопровідно – каналізаційного господарства м.Керч» (далі по тексту КРП ВПВКГ м.Керч) має заборгованість перед бюджетом з податків та зборів, що підтверджується відповідними актами (а.с.65-75).

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (від 21.12.2000 року № 2181-III із змінами та доповненнями) у разі коли заходи з продажу активів платника податків за рішенням органу стягнення не привели до повного погашення суми податкового боргу, додатковим джерелом його погашення органом стягнення може бути визначено продаж активів платника податків, попередньо переданих ним у тимчасове користування чи розпорядження іншим особам відповідно до норм цивільно-правових договорів, або сума заборгованості інших осіб перед платником податків, право на вимогу якої переводиться на орган стягнення, включаючи право на отримання основної суми депозиту або кредиту, а також доходу за ними. Продаж або стягнення таких активів не зупиняє дію таких цивільно-правових договорів до кінця строків їх дії (крім депозитних договорів), а покупець таких активів набуває прав та обов'язків платника податків за такими договорами, у тому числі права на отримання доходу за ними. Якщо норми зазначеного цивільно-правового договору передбачають право кредитора на його дострокове припинення або збільшення розміру доходів за ним чи прийняття інших рішень, які приводять до швидшого повернення суми основного боргу та/або доходу за ним, орган стягнення зобов'язаний прийняти рішення про такі дії.

Відповідно до п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (від 21.12.2000 року № 2181-III із змінами та доповненнями) порядок застосування цього пункту визначається центральним органом податкової служби.

Відповідно до вимог п.1.3 Порядку використання додаткових джерел погашення податкового боргу за рішенням органу стягнення (затверджено Наказом Державної податкової адміністрації України від 19 вересня 2003 р. № 439, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 жовтня 2003 р. за № 926/8247) залучення додаткових джерел погашення податкового боргу здійснюється на підставі рішення про продаж активів, які віднесені до додаткових джерел погашення податкового боргу платника податків, підписаного керівником органу стягнення – податкового органу і скріпленого гербовою печаткою податкового органу.

Відповідно до вимог п.4.5 Порядку використання додаткових джерел погашення податкового боргу за рішенням органу стягнення (затверджено Наказом Державної податкової адміністрації України від 19 вересня 2003 р. № 439, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 жовтня 2003 р. за № 926/8247) переведення платником податків прав вимоги боргу (дебіторської заборгованості), що випливає з відносин платника податків з дебітором, на орган стягнення здійснюється на основі договору переведення права на отримання суми заборгованості інших осіб перед платником податків, укладеного в письмовій формі між платником податків та податковим органом.

Відповідно до вимог п.4.8 Порядку використання додаткових джерел погашення податкового боргу за рішенням органу стягнення (затверджено Наказом Державної податкової адміністрації України від 19 вересня 2003 р. № 439, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 жовтня 2003 р. за № 926/8247) платник податків та орган стягнення повідомляють дебітора про уступку податковому органу права грошової вимоги.

Відповідно до вимог п.4.9 Порядку використання додаткових джерел погашення податкового боргу за рішенням органу стягнення (затверджено Наказом Державної податкової адміністрації України від 19 вересня 2003 р. № 439, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 жовтня 2003 р. за № 926/8247) така дебіторська заборгованість продовжує залишатися активом платника податків, що має податковий борг, до моменту її продажу, про що зазначається в договорі між платником податків і органом стягнення, та повинна бути відповідним чином розкрита в примітках до фінансової звітності.

Суд звертає увагу податкового органу та КРП ВПВКГ м.Керч на передбачену цим пунктом необхідність продажу дебіторської заборгованості.

Відповідно до вимог п.4.14 Порядку використання додаткових джерел погашення податкового боргу за рішенням органу стягнення (затверджено Наказом Державної податкової адміністрації України від 19 вересня 2003 р. № 439, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 жовтня 2003 р. за № 926/8247) реалізація дебіторської заборгованості обов'язково передбачає продаж такої дебіторської заборгованості без прийняття ризику виконання такої вимоги (покупець не може вимагати від продавця дебіторської заборгованості платежів, якщо деякі з них виявилися безнадійними), про що зазначається у відповідному договорі.

Про необхідність продажу дебіторської заборгованості також вказано у п.4.10, 4.11, 4.12, 4.13 Порядку використання додаткових джерел погашення податкового боргу за рішенням органу стягнення (затверджено Наказом Державної податкової адміністрації України від 19 вересня 2003 р. № 439, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 жовтня 2003 р. за № 926/8247).

Проте на порушення вказаного Порядку використання додаткових джерел погашення податкового боргу за рішенням органу стягнення (затверджено Наказом Державної податкової адміністрації України від 19 вересня 2003 р. № 439, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 жовтня 2003 р. за № 926/8247) Державна податкова інспекція в м.Керч вважає, що саме вона становиться кредитором.

Господарський суд АР Крим не розглядав питання недійсності договору від 12.03.2008 р., який укладений між Кримським республіканським підприємством «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м.Керчі та Державною податковою інспекцією в м.Керч, оскільки це не було предметом спору і про це не було заявлено відповідного клопотання.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України (від 28.06.1996 року № 254к/96-ВР) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.4 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (від 04.12.1990 року № 509 із змінами та доповненнями) органи податкової служби є органами виконавчої влади.

Таким чином, органи податкової служби та їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки діючим законодавством не передбачено можливості органам державної податкової служби стягувати заборгованість на підставі договорів про уступку права вимоги з платниками податків суд відмовляє у задоволенні позову.

При таких обставинах суд вважає за необхідним у задоволенні позову відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.17, 18, 70, 76, 86, 157, 162 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями), суд

П О С Т А Н О В И В :

·          У задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена у апеляційному порядку відповідно до ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова проголошена у судовому засіданні 16.10.2008 року у 12 год. 30 хв.

У судовому засіданні проголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Мокрушин В.І.