ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" липня 2008 р.

Справа  № 4/120-08-3021

За позовом:
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1

До відповідачів:
1.Одеської міської ради; 2. Виконавчого комітету Одеської міської ради

Суддя С.В. Літвінов

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 за
довіреністю

від   відповідачів: не з'явились

Суть спору:
Позивач звернувся до суду з позовом до Одеської ради та Виконавчого комітету
Одеської міської ради в якому просить визнати за ним право власності на
нерухоме майно -кафе - бар, загальною площею 731,0 м2, що
знаходиться за адресою: м. Одеса,АДРЕСА_1.

Представник позивача позовну заяву
підтримує, наполягає на її задоволенні.

Відповідачі не скористалися
процесуальним  правом  участі
у  судовому засіданні та не надали
відзив на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення предстаників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа -підприємець ОСОБА_1.
є власником будівлі павільйону -бару, що знаходиться за адресою: м. Одеса,
АДРЕСА_1, загальною площею 66 кв. м., яка належить позивачці на праві приватної
власності згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від  04 грудня 2003 року за реєстровим №5748.

На підставі листа виконавчого
комітету Одеської міської ради №03-02197 від 07.04.2004 року, ФОП ОСОБА_1,
розробила ескізний проект реконструкції кафе -бару ІНФОРМАЦІЯ_1, зі зносом
існуючого павільйону, за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1.

26.04.2004 року, позивачка отримала
архітектурно - планувальне завдання №129 на проектування реконструкції кафе
-бару, за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1.

14.05.2004 року,  ФОП ОСОБА_1., на підставі листа №36-46
-2341, отримала згоду головного управління МНС України в Одеській області
відносно ескізного проекту реконструкції кафе -бару, за адресою: м. Одеса,
АДРЕСА_1.

27.07.2004 року, управління
інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської
ради, на підставі висновку №67, надало згоду позивачці відносно робочого
проекту реконструкції кафе -бару, за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1, та зазначило,
що він відповідає нормам ДБН В.1.1-5-2000, ч. ІІ.

09.09.2004 року, головне управління
МНС України в Одеській області листом №36-46-8504 ФОП ОСОБА_1 погодило робочий
проект реконструкції кафе -бара ІНФОРМАЦІЯ_1, зі зносом існуючого павільйону,
за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1.

27.09.2004 року, Одеська обласна
санітарно -епідеміологічна станція, на підставі висновку №974, надала згоду
позивачці щодо наданого робочого проекту реконструкції кафе -бару, за адресою:
м. Одеса, АДРЕСА_1.

15.10.2004 року, управління
архітектури та містобудування Одеської міської ради на підставі висновку
№119804,  надало згоду позивачці щодо
вищезазначеного робочого проекту реконструкції для подальшого його
використання.

22.02.2006 року, на підставі
рішення №136, виконавчий комітет Одеської міської ради, вирішив надати  фізичній особі -підприємцю ОСОБА_1.
дозвіл на будівництво будівлі кафе -бару й комплексного благоустрою прилеглої
території за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1, та зобов'язало останню оформити
документи, що посвідчують право користування земельною ділянкою, та отримати
дозвіл на виконання будівельних робіт в інспекції Державного архітектурно
-будівельного контролю, а також затвердити договір на право забудови земельної
ділянки з виконавчим комітетом Одеської міської ради.

22.02.2006 року,  на виконання умов рішення Одеської міської
ради №136  позивачка уклала договір на
право забудови з виконавчим комітетом Одеської міської ради.

06 лютого 2007 року, на підставі
договору оренди земельної ділянки №66 ФОП ОСОБА_1 прийняла у строкове, платне
володіння і користування земельну ділянку, площею 692 кв.м, для будівництва,
експлуатації та обслуговування кафе -бару, що знаходиться у місті Одесі, в
Суворовському районі, по АДРЕСА_1. Термін дії договору становить 25 років.

06 лютого 2007 року, на підставі
договору оренди земельної ділянки від №67 ФОП ОСОБА_1 прийняла у строкове, платне
володіння і користування земельну ділянку,
площею 977 кв.м, для благоустрою прилеглої території, що знаходиться у
місті Одесі, в Суворовському районі, по АДРЕСА_1.

16.04.2007 року, позивачка отримала
дозвіл на виконання будівельних робіт №17207 з будівництва кафе -бару за
адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 та продовжила термін його дії до 01.07.2008 року.

Внаслідок будівництва,  згідно технічного паспорту на кафе - бар,
виготовленого КП „Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації
об'єктів нерухомості” станом на 25.08.2008 р. до складу приміщень (літ. А)
входять: на першому поверсі: 1. тамбур -40,0 м2, 2. зал
-240,0 м2, 3. коридор -23,3 м2, 4. миєчна -10,6 м2,
5. підсобне -34,8 м2, 6.підсобне -4,6 м2, 7. підсобне
-10, 1 м2, 8. підсобне -5,2 м2, 9.коридор -3,1 м2,
10.підсобне -4,4 м2, 11. коридор -2,6 м2, 12. підсобне
-4,8 м2, 13.туалет -14,4 м2, 14. туалет -11, 4 м2,
15. зал -29, 7 м2.  на
другому поверсі: 16. зал -292, 0 м2. №1-3 огорожа. I -замощення.
Площа кафе -бару (літ. А) складає 731,0 м2.

Згідно з Порядком надання
архітектурно -планувального завдання і технічних умов відносно інженерного
забезпечення об'єкта архітектури і формування розміру плати за їх отримання,
затверджених Постановою Кабинету Міністрів
України від 20.12.1999 р.  № 2328 та
«Правил забудови міста Одеси», позивачка узгодила робочий проект з органами
місцевого самоврядування.

Відповідно ст.18 Закону України
«Про основи містобудування», будівництво кафе - бара по АДРЕСА_1, здійснено з
дозволу органів місцевого самоврядування.

Згідно ст.5,27 Закону України «Про
планування та забудову територій», позивачка зібрала вихідні данні з метою
реконструкції кафе -бара ІНФОРМАЦІЯ_1, зі зносом існуючого павільйону, за
адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1.

Ч.3 ст.18 Закону України від
16.11.1992 р.  № 2780  „Про
основи  містобудування",  ст. 4 Закону України від 20.05.1999 г. № 687
"Про архітектурну діяльність". передбачено прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів.

ФОП ОСОБА_1 реконструювала  зазначений об'єкт нерухомості, але не має
можливості ввести його до експлуатації оскільки відповідно до пояснювальної
записки проекту реконструкції кафе -бару, площа приміщень становить 870,0 м2,
згідно експлікації 673 м2, а відповідно даних технічного паспорту
731,0 м2.

Наявність розбіжностей у технічній
документації  унеможливлює позивачці
ввести до експлуатації зазначений об'єкт нерухомості, і на її думку право
власності на реконструйований об'єкт нерухомості можливо визнати тільки на
підставі рішення суду.

Враховуючи  викладене
вище,   на   підставі
ст.ст.13,41,42 Конституції України,
ст.ст.321,328,331,375,391, 392 Цивільного кодексу України,
ст..ст.125,126 Земельного Кодексу України, позивачка просить визнати за нєю
право власності на нежилу будівлю у вигляді кафе - бару, загальною площею 731,0
м2, що знаходиться за адресою: м. Одеса,АДРЕСА_1.

Розглянувши матеріали  справи,
суд  доходить  до
висновку  про задоволення позовних
вимог за таких підстав:

Згідно ст.15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст..  16
цього  ж  кодексу,
кожна особа має право звернутися до суду за  захистом
свого  особистого немайнового або
майнового права та інтересу, а одним
із  способів захисту є визнання
права.

Відповідно до ст.41 Конституції
України ніхто не може бути
протиправно  позбавлений  права
власності  .  Право приватної власності є непорушним.

Згідно  ч.1
ст.392  Цивільного кодексу України
власник майна може пред'явити позов  про  визнання його права власності, якщо це право
оспорюється або не  визнається іншою
особою.

Згідно зі ст. 316 Цивільного
кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно  до  закону
за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права  власності визначений ст. 317  Цивільного
кодексу  України,  згідно
з  якою власникові належать права
володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 319 Цивільного
кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається  своїм
майном  на  власний розсуд і має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії,  які  не суперечать
закону.  Усім  власникам
забезпечуються  рівні  умови здійснення своїх прав (ст. 319 ЦК
України).

Відповідно  до
ст.328  Цивільного  кодексу
України   право власності
набувається на  підставах,  що
не  заборонені  законом. Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо  не випливає
із закону або незаконність  набуття  права
власності  не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.331 ЦК
України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка
виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником
цієї речі.

Право власності на новостворене
нерухоме майно  будівлі, будинки, споруди
тощо виникає з моменту завершення будівництва створення майна.

Згідно ст.6 Європейської
Конвенції  про  захист
прав  людини кожна  особа
має  право  при
визначенні  її  цивільних
прав  та обов'язків на
справедливий публічний  розгляд  справи
в  розумний строк незалежним та
безстороннім судом . По справі ОСОБА_4 проти Бельгії (1970 рік) Європейський  суд
постановив,  що  за
смислом Конвенції право  на  справедливе
відправлення  правосуддя  займає настільки важливе місце в
демократичному суспільстві, що  обмежене
тлумачення п.1 ст.6 Конвенції не
відповідало  б  меті
та  смислу даного положення.

Згідно ст.10 Закону України „Про
архітектурну діяльність” будівництво (нове будівництво, реконструкція,
реставрація, капітальний ремонт) об'єкта нерухомості здійснюється у
відповідності з затвердженням проектної документації, державними стандартами,
нормами та правилами, місцевими правилами забудови населених пунктів.

Проектна документація узгоджується
з управлінням архітектури та містобудування, санітарними, пожежними,
природоохоронними органами, всіма службами, які видали технічні умови; іншими
органами, перелік яких визначається архітектурно-планувальним завданням.

До компетенції, виконкому Одеської
міської ради, відповідно до підпунктів 1,6 пункту «б», ч.ч. 1,2 ст.31 Закону
України «Про місцеве самоврядування», підпункту 9 пункту «а», та пунктів 1,3
пункту «б»ст.44 Положення про виконавчий комітет Одеської міської ради №94
-ХХІІ від 10.03.1999 року, належать, зокрема, повноваження щодо прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку встановленому
законодавством.

Але існування розбіжностей у
технічній документації , перешкоджає введенню в експлуатацію закінченого
об'єкту будівництва, та унеможливлює здійснити позивачу реалізацію прав
власника на нерухоме майно.

Таким чином, з огляду на наведене
виконком Одеської міської ради є належним відповідачем за цим позовом.

Відповідно до ст.33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачка в обґрунтування своїх
позовних вимог надала документи, які підтверджують її доводи.

Таким чином, на думку суду,
позивачка виконала всі вимоги, передбачені діючим законодавством у сфері
містобудування, але в зв'язку з неузгодженістю дій відповідних служб органів
місцевого самоврядування не змогла завершити останній етап - здати об'єкт в
експлуатацію.

Позов про визнання права власності
-це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами
факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підставою позову є обставини, що
підтверджують наявність у позивача права власності чи іншого права на майно.
Необхідною умовою захисту права власності шляхом його визнання служить
підтвердження позивачем своїх прав на майно. Це може випливати із представлених
ним правовстановлюючих документів,  також
будь-яких інших доказів, що підтверджують приналежність позивачу спірного майна.
Якщо майно знаходиться у володінні позивача, його права на майно захищає
презумпція правомірності фактичного володіння.

Вирішуючи спори, пов'язані з правом
власності, суд виходить з того, що підтвердженням наявності такого права можуть
бути документи, що фіксують, підтверджують і оформляють безпосередньо самі
юридичні факти, на підставі яких у власника виникає (до нього переходить) право
власності.

Суд вважає, що порушені права
позивача підлягають захисту у судовому порядку.

Юридична зацікавленість позивача у
судовому процесі зобов'язує його довести, як наявність спірних матеріальних
правовідносин, так і ту обставину, що саме на даного відповідача має бути
покладено відповідальність за порушення матеріального права.

Позивачка належним чином довела
порушення з боку відповідачів її прав та інтересів, тому позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно ст. 375 ЦК України
власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди,  створювати закриті водойми, здійснювати
перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.
Власник  земельної  ділянки
набуває  право  власності
на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право
власника  на  забудову
здійснюється  ним  за
умови додержання архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил,  а
також  за  умови
використання  земельної ділянки за
її цільовим призначенням.

Відповідно до ст. 125 ЗК України
право власності та право постійного
користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного
користування  земельною ділянкою, та його
державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення
договору оренди і його державної реєстрації.

У відповідності до ст.126 ЗК
України право  власності  на
земельну  ділянку і право
постійного користування земельною ділянкою посвідчується  державними
актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів
України. Право оренди   землі
оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Стаття 15 Закону України «Про
оренду землі»визначає умови використання та цільове призначення земельної
ділянки, яка передається в оренду, істотними умовами договору оренди землі.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про
землеустрій»цільове призначення земельної ділянки -використання земельної
ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у
встановленому законодавством порядку.

Як вбачається  з
матеріалів справи, 06 лютого 2007 року, на підставі договору оренди
земельної ділянки №66 ФОП ОСОБА_1 прийняла у строкове, платне володіння і
користування земельну ділянку, площею 692 кв.м, для будівництва, експлуатації
та обслуговування кафе -бару, що знаходиться у місті Одесі, в Суворовському
районі, по АДРЕСА_1. Строком на 25 років.

Стороною договору, тобто
орендодавцем зазначеної земельної ділянки є Одеська міська рада, таким чином
вона також є належним відповідачем, оскільки до її компетенції належить
вирішення питань щодо розпорядження землями відповідних територіальних громад,
передачі земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із земель комунальної власності (ст.ст.8-12 ЗК
України), вирішення питання вибору, вилучення (викупу) земельних ділянок,
надання дозволу на будівництво об'єктів містобудування, вирішення питання щодо
розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції,
реставрації, капітального ремонту об'єктів містобудування та упорядкування
територій (ст.12 Закону України «Про планування і забудову територій»).

Судом встановлено, що позивачка
використовує земельну ділянку за цільовим призначенням.

Таким чином, суд може визнати право
власника (користувача)  земельної ділянки
на збудований ним об'єкт, якщо це відповідає цільовому призначенню земельної
ділянки та якщо будівля приведена у відповідність із встановленими вимогами.

Відповідно до ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається іншою особою. Власник может  вимагати усунення будь-яких  порушень його права.

При вказаних обставинах, суд
вважає, що вимоги позивача правомірні, документально обґрунтовані та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті державного мита
та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу віднести за рахунок
відповідачів, згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1до Одеської міської ради та
Виконавчого комітету Одеської міської ради - задовольнити.

2. Визнати право власності Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1(65069, м. Одеса, АДРЕСА_2) на нерухоме майно -кафе -
бар, загальною площею 731,0 м2, що знаходиться за адресою: м.
Одеса,АДРЕСА_1 та позначений на плані Технічного паспорту, виготовленого КП
„Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості” станом на 25.08.2008 р.: (літ. А) перший поверх: 1. тамбур
-40,0 м2, 2. зал -240,0 м2, 3. коридор -23,3 м2,
4. миєчна -10,6 м2, 5. підсобне -34,8 м2, 6.підсобне -4,6
м2, 7. підсобне -10, 1 м2, 8. підсобне -5,2 м2,
9.коридор -3,1 м2, 10.підсобне -4,4 м2, 11. коридор -2,6
м2, 12. підсобне -4,8 м2, 13.туалет -14,4 м2,
14. туалет -11, 4 м2, 15. зал -29, 7 м2.  другий поверх: 16. зал -292, 0 м2.
№1-3 огорожа. I -замощення.

3. Стягнути з Одеської міської ради
(м. Одеса, пл. Думська, 1) на користь Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1(65069,
м. Одеса, АДРЕСА_2)  витрати по сплаті
державного мита у сумі 150 грн. та витрати на IТЗ судового процесу у сумі 59
грн.

4. Стягнути з Виконавчого комітету
Одеської міської ради (м. Одеса, пл. Думська, 1) на користь Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1(65069, м. Одеса, АДРЕСА_2)
витрати по сплаті державного мита у сумі 150 грн. та витрати на IТЗ
судового процесу у сумі 59 грн.

Рішення  суду
набирає   законної
сили   після   закінчення 10-денного строку з дня його
підписання.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення підписане 04.08.08р.

Суддя
Літвінов
С.В.