ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2008 р.

№ 30/30-07-686

Доповідач –суддя Мележик Н.І.

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвська Н.Г. - головуючого,

Мележик Н.І.,

Михайлюк М.В.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю

"Ексіт-од"

на постанову          Одеського апеляційного господарського суду від 04.12.2007 року

у справі                                                  № 30/30-07-686

господарського суду                              Одеської області

за позовом                                                  Одеської обласної спілки споживчих

товариств "Облспоживспілка"

до                                                            Товариства з обмеженою відповідальністю

"Ексіт –од"

про          стягнення грошових коштів, розірвання

договору та зобов"язання звільнити

приміщення

за участю представників:

позивача –          Румянцева О.С.

відповідача –          не з"явились

В С Т А Н О В И В:

Одеська обласна спілка споживчих товариств „Облспоживспілка” (далі –Облспоживспілка) звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Ексід-Од” про стягнення заборгованості по орендній платі, відповідно до договорів оренди основних засобів від 01.09.2004 р., в розмірі 70 306,30 коп., заборгованості по комунальним послугам в розмірі 45 768,96 грн. та пені в розмірі 3 866,85 грн., а всього 119 942,11 грн. В ході розгляду справи Облспоживспілка уточнила позовні вимоги та просила виселити ТОВ „Ексід-Од” з орендованих приміщень, посилаючись на ст. 782 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Одеської області від 12.07.2007 року (судді: Рога Н.В., Зуєва Л.Є., Власова С.Г.) в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.12.2007 року (судді: Сидоренко М.В., Таценко Н.Б., Мишкіна М.А.) позов задоволено; виселено відповідача з орендованих приміщень на 1-му поверсі адміністративної будівлі за адресою: вул. Сегедська, 18, площею 512, 6 кв. м., зазначених в технічному паспорті за №№ 56, 57, 58, 60, 60-а, 61, 62, 62-а, 62-б, 63, 64, 68, 69, 80, 82, 83, 84, 85, 87, 87-а; підвальних приміщень і зазначених в технічному паспорті за №№ 54, 55, 56, 57, 61, 65, 66, 67, 68, 69, 70, 71, 72.

В касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю „Ексід-Од” просить скасувати постанову апеляційного господарського суду у даній справі, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні

Постанова апеляційного суду відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що 01.09.2004 р. між Облспоживспілкою (орендодавцем) та ТОВ "Ексіт-ОД” (орендарем) укладені договори здачі в операційну оренду основних засобів, згідно яких орендодавець передав орендарю в операційну оренду основні засоби, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 18, а саме: кабінети, площею 512 ,9 кв. м. та підвальні приміщення, площею 293,0 кв. м.,

Орендар зобов’язався своєчасно, не пізніше 10 числа поточного місяця і в повному обсязі сплачувати Орендодавцю орендну плату, а оплату комунальних послуг та інших платежів здійснювати у 3-денний термін після отримання рахунка Орендодавця.

У зв"язку з несплатою орендарем орендної плати за користування об’єктами оренди в період з жовтня 2006 р. по січень 2007 р. сума заборгованості по орендній платі за ці місяці склала 70 306,30 грн.

Позивач просив суд виселити відповідача з орендованих приміщень у зв"язку з несплатою останнім орендної плати протягом 3-х місяців підряд.

Місцевий суд, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, дійшов висновку про неможливість застосування до господарських відносин щодо оренди нерухомого майна ст.782 ЦК України. Крім цього, укладаючи спірні договори оренди, сторони виключили можливість відмови від договору в односторонньому порядку.

Проте, апеляційна інстанція, скасовуючи рішення суду та задовольняючи позовні вимоги, вірно вказала на помилковість висновку щодо відсутності доказів для розірвання договору оренди при умові несплати орендарем орендної плати продовж трьох місяців.

При цьому, апеляційний господарський суд, зазначив, що згідно положень ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Таким чином, до орендних відносин між суб’єктами господарювання мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням положень Господарського кодексу України.

Загальний порядок розірвання господарських договорів передбачений ст. 188 Господарського кодексу України, якою встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Право наймодавця на односторонню відмову від договору найму передбачено ст. 782 Цивільного кодексу України, яка є спеціальною нормою по відношенню до ст. 188 Господарського кодексу України.

Так, статтею 782 Цивільного кодексу України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Відповідно до положень ч.3 ст. 651 Цивільного кодексу України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Таким чином, з наведених вище норм вбачається, що у разі несплати наймачем орендної плати протягом трьох місяців підряд наймодавець має право відмовитись від договору, шляхом направлення повідомлення про відмову від договору, і з моменту отримання наймачем такого повідомлення договір вважається розірваним

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач не сплачував орендну плату за користування приміщеннями протягом трьох місяців підряд, у зв’язку з чим, позивач направив відповідачеві повідомлення про відмову від договорів здачі в операційну оренду основних засобів від 01.09.2004 р. на підставі ст. 782 Цивільного кодексу України.

За таких обставин колегія суддів вважає вірними висновки суду апеляційної інстанції про те, що договори здачі в операційну оренду основних засобів від 01.09.2004 р. є розірваними (припиненими) з моменту отримання відповідачем відповідного повідомлення про відмову позивача від договорів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд повно, всебічно дослідив надані сторонами докази, доводи, належно їх оцінив і дійшов обґрунтованого висновку про скасування рішення місцевого суду.

З даними висновками апеляційного суду повністю погоджується судова колегія Вищого господарського суду України, оскільки вони відповідають матеріалам справи, встановленим судом обставинам та вимогам закону.

Твердження касаційної скарги про те, що постанова апеляційного господарського суду необґрунтована, прийнята при неповному з’ясуванні обставин справи, що мають значення для справи, не заслуговують на увагу та спростовуються вищевикладеним.

Інші доводи, наведені у касаційній скарзі, зводяться до намагань позивача надати перевагу одних доказів над іншими, що суперечить вимогам ст. 1117 ГПК України, і тому до уваги не беруться.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийнята постанова відповідає нормам чинного законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексіт-од" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.12.2007 року у справі № 30/30-07-686 залишити без змін.

Головуючий суддя

Н.Г. Дунаєвська

Судді

Н.І. Мележик

М.В. Михайлюк