ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
Тел. 698-166, факс 7-44-62
ПОСТАНОВА

"29" січня 2008 р.
Справа № 17/53

м. Чернігів
«29 »січня 2008 року

Суддя Кушнір І.В. розглянув у відкритому судовому
засіданні за участю:

Секретаря судового засідання:
Чепурна О.В.

Представників позивача: Коляда І.В.
-держподатінспектор, дов.№283/9/10-010 від 16.01.07р.;

Відповідача:
ОСОБА_1 -особисто.

матеріали справи №17/53

За ПОЗОВОМ: Державної податкової
інспекції  у м. Чернігові

14000, м. Чернігів, вул. Кирпоноса, 28

До ВІДПОВІДАЧА: Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

АДРЕСА_1

Про стягнення 350 грн. за рахунок
активів

СУТЬ СПОРУ :

ДПІ у м. Чернігові пред'явлено
позов до СПД ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з єдиного податку розмірі
350 грн. основного платежу за рахунок активів.

Відповідач відзив на позовну заяву
або письмові пояснення суду не надав, в судовому засіданні позов визнав в
повному обсязі.

Заслухавши представника Позивача та
дослідивши надані письмові докази, суд

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 зареєстрована в якості
суб'єкта підприємницької Виконкомом Чернігівської міської ради 22.03.2007р.

СПД ОСОБА_1 зареєстрована в ДПІ у
м. Чернігові як платник податків та зборів з 26.03.2007р.

Відповідно до Закону України №
1251-ХІІ від 25.06.1991 р “Про систему
оподаткування” Боржник є платником податків і тому зобов'язаний подавати
до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до
законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості,
пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів), та
сплачувати належні суми податків і зборів у встановлені законами терміни. Ст.
11 названого закону встановлює, що за порушення податкових законів платники
податків та зборів несуть відповідальність, передбачену законодавством.

Згідно ч.ч.2,6 п.2 Указу Президента
України від 03.07.1998р. №727/98 “Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва”:

«Ставка єдиного податку для
суб'єктів малого підприємництва -фізичних осіб встановлюється  місцевими
радами  за  місцем
їх державної  реєстрації  залежно
від  виду  діяльності
і  не  може становити менше 20 гривень та більше 200
гривень на місяць

Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична  особа  сплачує єдиний  податок
щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок
відділень Державного казначейства України.»

Відповідачем дані вимоги не
виконані.

Станом на момент подання позову, за
Відповідачем рахується податковий борг по сплаті єдиного податку за
червень-грудень 2007р. в сумі 350 грн., який підтверджується копією заяви
Відповідача про застосування спрощеної системи оподаткування від 27.03.2007р.,
рішенням Чернігівської міської ради від 07.06.01р. зі змінами, яким затверджено
ставки єдиного податку.
Позивачем були сформовані та направлені Відповідачу рекомендованими
листами з повідомленнями про вручення податкові вимоги: перша за №1/2118 від
27.04.2007р., яка отримана Відповідачем 16.05.07р., та друга за №2/3296 від
16.06.2007р., яка була повернута поштою без вручення адресату, про що свідчить
акт встановлення факту повернення податкової вимоги від 06.08.2007р.

Враховуючи, що узгоджений
податковий борг самостійно Відповідачем не погашений, він підлягає стягненню за
рахунок активів такого платника податків на підставі п.п.3.1.1 п.3.1. ст.3 Закону
№2181 в судовому порядку.

За таких обставин позовні вимоги
являються обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

При вирішенні питання розподілу
судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України:

“У справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем  -  фізична
чи  юридична  особа,
судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.”

Покладення на Відповідача держмита у
справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, даною статтею взагалі
не передбачено.

На підставі викладеного, суд не
знаходить підстав для покладення на Відповідача обов'язку сплачувати держмито за
розгляд даної справи.

Керуючись ст.ст.94, 158-163, п.6
Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Позов задовольнити  повністю.

2. Стягнути за рахунок активів з
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ід.
НОМЕР_1) на користь місцевого бюджету (р/р0002, код 16050200,
отримувач: місцевий бюджет: банк УДК в Чернігівській області, МФО 853592,  код 22825965) 350 грн. основного платежу по
єдиному податку.

Виконавчий лист видати після
набрання постановою законної сили в разі надходження заяви особи, на користь
якої ухвалено судове рішення.

3. Дана Постанова може бути
оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному
порядку. Про апеляційне оскарження рішення
суду  першої  інстанції спочатку  подається
заява.  Обґрунтування  мотивів
оскарження  і вимоги до суду апеляційної
інстанції  викладаються  в
апеляційній скарзі. Заява
про  апеляційне  оскарження
та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного
суду  апеляційної  інстанції
через суд  першої  інстанції,
який  ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається  особою,  яка  її
подає, до суду апеляційної інстанції. Заява
про  апеляційне  оскарження
постанови  суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі
складення   постанови  у
повному  обсязі  відповідно
до статті 160 цього Кодексу -
з  дня  складення
в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга
на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти
днів  після  подання
заяви   про   апеляційне оскарження. Апеляційна   скарга
може  бути  подана
без  попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження,  якщо скарга
подається  у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

4. Дана Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження,  встановленого цим
Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано  заяву
про  апеляційне  оскарження,
але апеляційна  скарга  не
була  подана  у
строк,  встановлений  цим Кодексом,
постанова або  ухвала  суду
першої  інстанції  набирає законної сили після закінчення цього
строку. У  разі  подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його  не  скасовано,
набирає  законної  сили
після   закінчення апеляційного
розгляду справи.

5. Дана Постанова після набрання
законної сили,  є обов'язковою для
осіб,  які беруть  участь
у  справі,  для
їхніх правонаступників,  а також
для всіх органів,  підприємств, установ
та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України. Обставини,
які  були  встановлені постановою,  що набрала законної  сили,
в  одній  адміністративній   справі не можуть оспорюватися в іншій
судовій справі за участю тих самих сторін.

Суддя
І.В. Кушнір