СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" липня 2008 р.

Справа № 10/3233

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю
"Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ"  Київська область м. Бровари

до приватного підприємця ОСОБА_1м.
Хмельницький

про стягнення 21451,89 грн.

Суддя   Виноградова В.В.

Представники сторін:

позивач: Гуль В.І.- за довіреністю
від 10.07.2008р.

відповідач: не з'явився

Суть спору:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить
стягнути з відповідача 21451,89 грн. заборгованості (з яких 13407,43 грн.
основного боргу та  8044,46 грн. штрафу
за несвоєчасне виконання  зобов'язання)
за отримані автомобільні товари згідно договору поставки (відстрочки) №
1252/2007к від 02.08.07р.Повноважний представник  позивача
в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити,
при цьому зазначив, що після звернення до суду з позовом, відповідач
заборгованість не сплатив.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, повноважного представника в судове засідання не направив, витребувані
судом докази не надав, позовні вимоги не оспорив, при цьому відповідачем подано
клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на те, що він перебуває за
межами Хмельницької області .

Дане клопотання залишається судом
без задоволення з огляду на наступне.

Положення ст.22 ГПК України
зобов'язують сторони добросовісно користуватися належними їм процесуальними
правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів
другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного  та об'єктивного дослідження всіх обставин
справи.

Судом враховується , що з
клопотанням про відкладення розгляду справи відповідач звертається в четвертий
раз, однак при цьому не подає будь-яких доказів, які б підтверджували
поважність причини неприбуття в судове засідання. При цьому, судом зважається
на закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення справи.

Крім того,  відповідно до ст. 28 ГПК України відповідач
може вести свої справи в господарському суді особисто або через повноважного
представника.

З огляду на викладене, відповідач
не був позбавлений можливості забезпечити в судове засідання, про дату якого
був повідомлений завчасно та належним чином, явку свого представника.

У відповідності до ст. 77 ГПК
України, господарський суд відкладає розгляд справи, коли за якихось обставин
спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

В даному випадку позивачем надано
всі  первині документи необхідні для
вирішення спору по суті.

Неявка в судове засідання
господарського суду представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по
суті та не тягне за собою перенесення розгляду справи. Тому, для уникнення
зловживання правом з боку відповідача суд вважає за необхідне розглянути дану
справу по суті, на підставі  ст. 75 ГПК
України за наявними у ній документами.

Суд оцінивши подані сторонами по
справі документи рахує їх достатніми для прийняття рішення по суті.

Розглядом матеріалів справи
встановлено наступне:

Між ТОВ "Мережа сервісних
станцій "ТІДІСІ-Дальнобой"  та
приватним підприємцем ОСОБА_1. м. Хмельницький
02.08.2007р. укладено договір поставки продукції №1252/2007к. ,
відповідно до умов якого позивач зобов'язується поставити автомобільні товари,
згідно асортименту вказаного у специфікації до договору, а відповідач
зобов'язаний придбати замовлений товар і оплатити його вартість (п. 1.1
договору).

Пунктом 3.1.1 договору визначено
порядок розрахунків, який передбачає авансове перерахування грошових коштів
відповідачем на розрахунковий рахунок позивача в розмірі 14.29% від вартості,
вказаної у додатках до даного договору, наступна помісячна оплата, у
відповідності з графіком, визначеним додатками до даного договору. Підставою
для оплати є видаткова та податкова
накладні, які надаються позивачем відповідачу (пункти 3.1.2,3.2
договору).

Згідно п.10.3 договору за затримку
платежів у відповідності до ст.3 договору
на термін, що перевищує 30 днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф у
розмірі 60% від загальної вартості невиконаного зобов'язання.

На виконання умов договору, позивач
надав відповідачу товар на загальну суму 20192 грн. , що підтверджується
видатковою накладною №ЕХМ 08020015 від 02.08.07р., довіреністю на отримання
товару НОМЕР_1 від 02.07.2007р.

Відповідач взяті на себе
зобов'язання належним чином не виконав, лише частково сплативши вартість
отриманого товару, сума заборгованості склала 13407,43 грн., що спонукало
позивача звернутися до суду з позовом про захист своїх прав та інтересів.

Крім того, у відповідності до
п.10.3 за затримку платежів на термін, що перевищує 30 днів позивачем
нараховано відповідачу штраф у розмірі 8044,46 грн.

Претензія позивача №388 від
12.03.08р. про сплату заборгованості в сумі 13407,43 грн. відповідачем
залишилася без відповіді та задоволення.

Відповідачем не надано суду доказів
проведення розрахунку з позивачем в повному обсязі.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи
їх у сукупності, судом приймається до уваги наступне.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають  із  дій
осіб,  що передбачені актами
цивільного законодавства,  а також із дій
осіб, що  не  передбачені
цими  актами,  але
за  аналогією  породжують цивільні права та обов'язки.  Підставами
виникнення   цивільних  прав
та  обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Положеннями ст. 6 Цивільного
кодексу України  передбачено, що ,
сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного
законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.
Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в
договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний розсуд. Вони також не можуть відступити
від положень цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а
також в разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного
законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

У відповідності до ст.173
Господарського кодексу, господарським визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого
суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію
тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у
тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ст. 174 Господарського
кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законами , але таких, які йому не суперечать.

Приписами ч.1  ст. 193 Господарського кодексу України
встановлено що,  суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.До виконання
господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу
України з урахуванням особливостей , передбачених цим кодексом.

Статтями 525,526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно
до умов договору . Одностороння відмова від зобов'язання та одностороння зміна
умов договору не допускається.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач взятих на себе зобов'язань по оплаті отриманого товару в повному
обсязі та у визначений строк не виконав. Сума заборгованості склала 13407,43
грн.

Згідно ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ч.2 ст. 549 ЦК
України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного
або неналежного виконаного зобов'язання.

Пунктом 4 ст. 231 ГК України
передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не  визначено, санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання
або  у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його
виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Враховуючи вищенаведене та умови
договору, в зв'язку із невиконанням зобов'язань, позивач застосував до
відповідача штрафні санкції в сумі 8044,46 грн.

Доказів, які б спростовували
твердження позивача та доказів про сплату заборгованості суду не подано.

З огляду на вищевикладене, та
враховуючи приписи ст. 33 ГПК України, в силу яких  кожна сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до
висновку що позовні вимоги про
стягнення  21451,89 грн.,  з яких 13407,43 грн. основного боргу та  8044,46 грн. штрафу за несвоєчасне
виконання  зобов'язання є обґрунтованими,
підтвердженими належними у справі доказами та підлягають задоволенню.

Враховуючи задоволення позовних
вимог та неправомірні дії відповідача, що зумовили звернення позивача до суду,
у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49,
82-84, ст. 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю
"Мережа сервісних станцій ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ" м. Київ до приватного
підприємця  ОСОБА_1м. Хмельницький про
стягнення 21451,89 грн. задоволити.

Стягнути з приватного
підприємця  ОСОБА_1АДРЕСА_1 (код НОМЕР_2)
на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа сервісних
станцій ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ" Київська область м. Бровари, вул. Незалежності,24,
(фактична адреса) м. Київ, вул. Радистів, 73а (код 33212540) 13407,43 грн.
(тринадцять тисяч чотириста сім грн. 43 коп.) заборгованості , 8044,45 грн.
(вісім тисяч сорок чотири грн. 45 коп.) штрафу, 214,52 грн. (двісті
чотирнадцять грн. 52 коп.) витрат по сплаті державного мита, 118 грн. (сто
вісімнадцять  грн.) витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Суддя
В.В. Виноградова

Відруковано
3 примірника:1-до справи, 2- позивачу , 3- відповідачу