ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2008 р.

№ 26-31/224-05-4098

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М. –головуючого

Катеринчук Л.Й. (доповідач)

Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу

відкритого акціонерного товариства «Арцизький дослідно-експериментальний ливарно-механічний завод»

на рішення

та постанову

господарського суду Одеської області від 04.11.2005

Одеського апеляційного господарського суду від 22.12.2005

у справі

господарського суду

№ 26-31/224-05-4098

Одеської області

за позовом

управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської області

до

відкритого акціонерного товариства «Арцизький дослідно-експериментальний ливарно-механічний завод»

про

стягнення 10492,30 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники :

від позивача

не з’явились

від відповідача

Настрадін М.Д. (проток. від 27.04.2004, голова правління)

В С Т А Н О В И В :

18.04.2005 управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської області (далі –позивач) звернулось до господарського суду Одеської області із позовною заявою до відкритого акціонерного товариства «Арцизький дослідно-експериментальний ливарно-механічний завод» (далі –відповідач) про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 10492,30 грн. за період з лютого 2004 по лютий 2005.

Рішенням господарського суду Одеської області від 04.11.2005 (суддя Никифорчук М.І.) позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 8079,26 грн. основного боргу, 102 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся до Одеського апеляційного господарського суду із скаргою в якій просив рішення суду скасувати, позовні вимоги задовольнити частково, при цьому відповідач в апеляційній скарзі просив суд визначити самостійно суму, з якою він не погоджується.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.12.2005 рішення господарського суду Одеської області від 04.11.2005 було залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати прийняті у справі рішення та постанову судів попередніх інстанцій, аргументуючи порушенням норм матеріального права, зокрема, статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку постанову суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та інших роботах із шкідливими та важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та результатами атестації робочих місць здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” передбачено відшкодування підприємствами та організаціями витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, з коштів, призначених на оплату праці.

Згідно з пунктом 6.1 глави 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.04 №64/8663, підприємства відшкодовують витрати ПФУ на виплату та доставку пільгової пенсії, призначених на пільгових умовах, в таких розмірах:

- 100 відсотків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

- 20 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій застрахованим особам, які зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМУ, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включно особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим КМУ, які призначені та /або виплачені у 2004 році;

-          30 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених та/або виплачених у 2005 році.

Відповідно до пункту 6.4 глави 6 Інструкції Пенсійний фонд щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, які надсилає підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій, визначає розмір сум до відшкодування на поточний рік.

Підприємства відповідно до вимог п. 6.8 гл. 6 Інструкції щомісяця до 25-го числа повинні вносити до ПФУ зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач звернувся суду з позовом до відповідача про відшкодування витрат пов’язаних з виплатою та доставкою пільгових пенсій в сумі 10492,30 грн. за період з лютого 2004 по лютий 2005. Під час розгляду справи, позивачем було зменшено суму позовних вимог на суму 2413,04 грн. Відтак, сума боргу склала 8079,26 грн.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, про те, що зазначена сума є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача як така, що була фактично виплачена пенсійним фондом особам, яким призначено пільгові пенсії згідно статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Доводи скаржника про незаконність призначення пенсій зазначеним особам згідно статті 13 Закону та необхідність призначення пенсій в спірному випадку згідно статті 100 Закону колегією суддів відхиляються як такі, що виходять за межі доказування у спорі про регресне відшкодування фактично понесених витрат.

При цьому колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що встановлення в порядку адміністративного оскарження дій пенсійного фонду обставин неправильного призначення пенсій в спірному випадку може бути підставою для перегляду прийнятих у справі судових актів за нововиявленими обставинами.

У зв’язку з наведеним касаційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 22.12.2005 та рішення господарського суду Одеської області від 04.11.2005 слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11, 111-12 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України –

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Арцизький дослідно-експериментальний ливарно-механічний завод» залишити без задоволення.

2.          Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 22.12.2005 та рішення господарського суду Одеської області від 04.11.2005 слід залишити без змін.

Головуючий Б. Поляков

Судді                                                                        Л. Катеринчук

Н. Ткаченко