ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

17.03.2008

Справа №2-30/1399-2008

За позовом Закритого акціонерного товариства «Пансіонат «Канака», м. Алушта, п/о Пріветне.

До відповідача Суб’єкта підприємницької діяльності Шабашової Лариси Борисівни, м. Сімферополь, вул. Воровського, буд. 60, кв. 240.

Про повернення майна у зв’язку із закінченням строку дії договору оренди та стягнення неустойки.

Суддя Ловягіна Ю.Ю.

П р е д с т а в н и к и:

Від позивача – не з’явився.

Від відповідача – Жила, за дов. від 18.02.2008 р.

Суть спору: Позивач – ЗАТ «Пансіонат «Канака» - звернувся до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача – СПД Шабашової Л.Б. про зобов’язання повернути орендоване майно у зв’язку із закінченням строку дії договору оренди нерухомого майна, стягнення неустойки в сумі 2000,0 грн. та судових витрат.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно з п. 4.1. сплив строк дії договору оренди нерухомого майна від 01.07.2005 р., у зв’язку з чим, позивач просить зобов’язати відповідач повернути орендоване майно та стягнути неустойку в сумі 2000,0 грн. на підставі ст. 764, 785 ЦК України.

Відповідач у відзиві (а.с. 46) проти позову заперечує з підстав, що згідно з п. 4.1 договору в разі, якщо одна із сторін за місяць до настання закінчення строку дії договору оренди не висловить свого бажання розірвати договір, то він вважається пролонгованим на той же строк та на тих же умовах. Отже, враховуючи що договір був укладений на 2 роки та 2 місяці, тобто до 01.09.2007 р., то до 01.08.2007 р. позивач повинен був надіслати відповідачу сповіщення про закінчення строку дії договору, однак, фактично лист про закінчення договору надійшов лише 25.08.2007 р., тобто за 6 днів до закінчення строку, що, на думку відповідача, є порушенням договірних відносин. З приведених підстав, відповідач просить у позові відмовити повністю.

В судовому засіданні, яке відбулося 25.02.2008 р. була оголошена перерва відповідно до ст. 77 ГПК України, після перерви судове засідання продовжено 17.03.2008 р. у відсутності представника позивача.

17 березня 2008 р. від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв’язку з хворобою представника. Проте, заявлене клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Слід зазначити, що суд не викликає при цьому конкретного представника сторони, а представника, який має необхідне коло повноважень для представлення інтересів сторони в суді. Як вбачається з клопотання, воно було здано в канцелярію суду заступником ген.директора Чічіловим Е.І., який також мав представляти інтереси підприємства в суді.

Крім того, відповідно до ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Проте, на думку суду, матеріалів у справі достатньо для її розгляду.

Як передбачено ст. 69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Строк розгляду даної справи спливає 30 березня 2008 р.

На підставі ст. 69 ГПК Країни у виняткових випадках строк розгляду справи може бути продовжений, зокрема, за клопотанням сторін. Однак строк розгляду справи спливає, позивач не заявив клопотання про продовження розгляду справи, а відповідач у судовому засіданні заперечував проти відкладення розгляду справи та продовження його строку.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, господарський суд розглядає справу по наявним в ній матеріалам, яких достатньо для розгляду справи по суті. Інших доказів сторонами не представлено.

Дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд –

в с т а н о в и в:

Згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) та ст. 283 Господарського кодексу України (далі – ГК України), за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

01 липня 2005 р. ЗАТ «Пансіонат «Канака» (орендодавець) та СПД Шабашова Л.Б. (орендар) уклали договір № 33 (а.с. 32 – 33) оренди об’єкту нерухомості, розташованого за адресою: м. Алушта, п/о Приветне, ЗАТ «Пансіонат «Канака», буд. 54, загальною площею 32 кв.м., площа прилеглої території становить 72 кв.м. Приміщення передане в оренду з метою відпочинку (п. 1.1, 2.1 договору).

Договір оренди (найму) укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 ЦК України).

Строк дії договору встановлений сторонами в пункті 4.1., договір оренди укладений на строк 2 роки та 2 місяці з моменту підписання договору з правом подальшої пролонгації. (тобто до 01 вересня 2007 р.)

В разі, якщо ні одна із сторін за місяць до настання закінчення строку оренди не побажає розірвати договір, він вважається пролонгованим на той же строк і на тих же умовах. (п. 4.1. договору).

Таким чином, сторони в договорі обумовили порядок його пролонгації, тобто надсилання сповіщення про розірвання договору за місяць до закінчення його строку.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та слідує з пояснень представника позивача, лист від 22.08.2007 р. з попередженням про розірвання договору оренди був надісланий відповідачу 23.08.2007 р. (а.с. 37, 40). Другий лист про повернення майна від 26.09.2007 р. № 83 був скерований відповідачу 29.09.2007 р. (а.с. 36, 38).

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно з п.п. 6.4.4. договору орендар має право вимагати від орендодавця належного виконання умов договору оренди.

Таким чином, суд вважає доведеним, що позивач не сповістив відповідача про розірвання договору в обумовлений строк - за місяць до настання закінчення строку оренди, а тому договір є пролонгованим на той же строк і на тих же умовах відповідно до п. 4.1. договору.

З приведених підстав, суд вважає, що вимоги позивача безпідставні, суперечать діючому законодавству, а тому у позові слід відмовити.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на позивача відповідно до ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 17 березня 2008 р. були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Відповідно до ст. 84 ГПК України рішення оформлено та підписано 25 березня 2008 р.

Керуючись ст. 44, 48, 49, 82 – 84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          В задоволенні позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ловягіна Ю.Ю.