ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10"
вересня 2008 р.
Справа № 27/125-08

вх. № 5576/1-27

Суддя господарського суду Мамалуй О.О.

при секретарі судового засідання Макаровських А.С.

за участю представників сторін:

позивача - Гуль В.І. - представник (за дорученням)

відповідача - не з"явився

розглянувши справу за позовом ТОВ "Мережа сервісних
станцій "ТІДІСІ - ДАЛЬНОБОЙ", м. Київ

до  СПДФО ОСОБА_1, м.
Харків

про стягнення 11310,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ -
ДАЛЬНОБОЙ" звернувсядо господарського суду з позовною заявою до СПДФО
ОСОБА_1. про стягнення заборгованості в розмірі 11310,00 грн.

Відповідач в судове засідання
жодного разу не з"явився. Ухвала про порушення провадження по
справі, яка направлялася відповідачу поштою, повернулася з поміткою: "не
значиться".

10.09.2008 р. через канцелярію суду позивач надав заяву про вжиття
заходів забезпечення позову: накласти арешт на транспортний засіб, що належить
відповідачу: а саме реєстраційний номер НОМЕР_1; марки 95XF380, тип - сідловий
тягач - Е, 1997 року, кольору білого.

Суд, розглянувши дану заяву зазначає, що згідно ст. 66
Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою
сторони має право вжити заходи забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів
може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Суд
вважає заяву позивача необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню,
оскільки позивачем не доведено обставини, які можуть утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника
позивача, суд встановив, що 12.01.2007 р. між ТОВ "Мережа сервісних
станцій "ТІДІСІ-Дальнобій" та СПДФО ОСОБА_1. було укладено договір
відповідального зберігання № 108/2007, за умовами якого позивач передав на
відповідальне зберігнання відповідачеві пневматичні шини для вантажного
автотранспорту, а відповідач прийняв продукцію та відповідно до п. 3.4.2.
договору зобов"язався повернути її в дводенний термін за першою вимогою.

17.10.2007 р. позивач направив відповідачу вимогу № 217 про
повернення продукції в належному стані або за неможливості такого повернення,
сплатити вартість продукції в сумі 8700,00 грн. Але СПДФО ОСОБА_1, ухиляючись
від повернення товару, відповіді на вимоги не надав.

Неможливість повернення продукції підтверджується актом
підтвердження зносу шин від 25.01.2008 р., також відповідачем 25.01.2008 р.
було написано гарантійний лист, відповідно якого він зобов"язався сплатити
вартість продукції.

Згідно п. 3.1.1. договору, позивач провів інвентаризацію наявності
продукції на складі відповідача, після чого стало відомо, що продукція на
складі відповідача відсутня, про що було складено інвентаризаційний опис станом
на 10.07.2008 р.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 230 Господарського кодеку
України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової
суми, яку учасник господарських відносин зобов"язаний сплатити у разі
порушенни ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського зобов"язання.

Так, пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено,
що в разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій
може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної
частини зобов"язання або у певній, визначеній грошовій сумі або у
відсотковому відношенні до суми зобов"язання незалежно від ступеня його
виконання або у кратному розмірі до вартості товарів.

Відповідно до п. 5.2. договору, у випадку втрати, псування,
приведення продукції в стан, не придатний для подальшого цільового
використання, що відбулося з вини зберігача, останній відшкодовує власникові її
повну вартість.

За неналежне виконання умов договру, зберігач зобов"язується
сплатити власнику штраф в розмірі 30% від вартості втраченого товару, п. 5.3.
договору, що складає 2610,00 грн.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що
зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору
та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Отже, суд вважає позовні вимоги позивача законними, обгрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі встановлених судом фактичних обставин справи,
Керуючись ст.8 Конституції України, ст.ст. 43, 49, ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального  кодексу України, суд,
-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з СПДФО ОСОБА_1(61001, м. Харків, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, р/рНОМЕР_3 в Харківській філії ТОВ
"Укрпромбанк", МФО 350686) на користь ТОВ "Мережа сервісних
станцій "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ" (07400, Київська область, м. Бровари, вул.
Богунська, 26В, , р/р 6900 в АКІБ
"УкрСиббанк", м. Харків, МФО 351005) заборгованість в розмірі
11310,00 грн.

Стягнути з СПДФО ОСОБА_1(61001, м. Харків, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, р/рНОМЕР_3 в Харківській філії ТОВ "Укрпромбанк", МФО
350686) на користь ТОВ "Мережа сервісних станцій
"ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ" (07400, Київська область, м. Бровари, вул.
Богунська, 26В, , р/р 6900 в АКІБ "УкрСиббанк",
м. Харків, МФО 351005) суму державного мита в розмірі 113,10 грн. та 118,00
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення підписано 15.09.2008 р.

Суддя
Мамалуй О.О.