ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.02.08 р.                     Справа № 40/305пд

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Ротар Н.Ю.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом товариства з додатковою відповідальністю „Страхова компанія „Співдружність” м.Донецьк

до першого відповідача Дочірнього підприємства „Науково-дослідний та проектний інститут „Донецький ПромбудНДІпроект” державного акціонерного товариства „Будівельна компанія „УкрБуд” м.Донецьк

до другого відповідача товариства з обмеженою відповідальністю „Суспільний діалог” м. Донецьк

про визнання договору недійсним

за участю:

представників сторін:

від позивача Березовський Г.В. –начальник юридичного відділу

від першого відповідача Асєєва І.С. - юрисконсульт

від другого відповідача Кіпень І.В. - юрисконсульт

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

За клопотання обох сторін, з урахуванням виняткових обставин справи, спір було вирішено у більш тривалий час, ніж передбачено частиною першої ст. 69 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: товариство з додатковою відповідальністю „Страхова компанія „Співдружність” звернулося до господарського суду з позовними вимогами немайнового характеру про: визнання дійсним договору оренди нежитлового приміщення № 68-03 від 24.12.03р., укладеного між товариством з додатковою відповідальністю „Страхова компанія „Співдружність” та Дочірнім підприємством „Науково-дослідний та проектний інститут „Донецький ПромбудНДІпроект” державного акціонерного товариства „Будівельна компанія „УкрБуд”, визнання недійсним договору оренди від 01.09.07р., за №102-07 укладеного між Дочірнім підприємством „Науково-дослідний та проектний інститут „Донецький ПромбудНДІпроект” державного акціонерного товариства „Будівельна компанія „УкрБуд” та товариством з обмеженою відповідальністю „Суспільний діалог” та зобов’язати останнього звільнити орендоване приміщення, загальною площею 69,33 кв.м., розташоване на 13 поверсі будівлі за адресою: м. Донецьк, вул. Артема, 145а.

Перший відповідач позов не визнав, мотивуючи свої заперечення наступними обставинами:

-          24.12.03р. між позивачем та першим відповідачем було укладено договір оренди від 24.12.03р. за № 68-03 предметом якого є - нежиле приміщення державного майна, загальною площею 69,33 кв. м., яке розташоване за адресою : 83015, м. Донецьк вул. Артема, 145а, на 13 поверсі будівлі інженерного корпусу, що знаходиться на балансі інституту "Донецький ПромбудНДІпроект";

-          приміщення було передане позивачу на підставі акту прийому-передачі від 24.12.03р.;

-          у зв’язку з реорганізацією Інституту та переходу майна, яке орендується за договором, до іншої юридичної особи - Дочірнього підприємства „Науково-дослідний та проектний інститут „Донецький ПромбудНДІпроект” державного акціонерного товариства „Будівельна компанія „УкрБуд і,сторонами було підписано додаткову угоду від 01.04.05р.;

-          пунктом 5.12 вказаного договору передбачено заборона позивачу укладати договори суборенди приміщення;

-          у 2005 році у позивача була відсутня потреба в користуванні приміщенням, тому додатковою угодою від 10.05.05р. до договору оренди нежитлового приміщення №68-03 Дочірнім підприємством „Науково-дослідний та проектний інститут „Донецький ПромбудНДІпроект” державного акціонерного товариства „Будівельна компанія „УкрБуд" було надано згоду на передачу орендованого майно в суборенду Суборендарю - товариству з обмеженою відповідальністю „Суспільний діалог” м. Донецьк строком до 12.05.07р.;

-          подальше передання в суборенду майна за вищевказаними умовами договору оренди було неможливо без згоди першого відповідача;

-          12 травня 2005р. між позивачем - товариством з додатковою відповідальністю „Страхова компанія „Співдружність” та другим відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю „Суспільний діалог” було укладено договір суборенди вказаного приміщення;

-          протягом двох років за домовленістю сторін, позивачеві створювалися умови для можливої передачі приміщення в оренду;

-          позивач у приміщенні не знаходився, при цьому систематично отримував від другого відповідача орендну плату та суму витрат за користуванням приміщенням ( плату за воду та електроенергію тощо);

-          листами позивач підтвердив, що їм надавалися приміщення в суборенду не тільки після закінчення терміну дозволу першого відповідача, а також навіть і після отримання додаткового листа першого відповідача про його незгоду на передання приміщення в суборенду;

-          оскільки позивачем порушені приписи ст.ст. 764, 774 ЦК України, перший відповідач заявив своє право про розірвання договору оренди, що відповідає вимогам ст.188 ГК України;

-          позивач одночасно змінив підстави і предмет позову, що суперечить вимогам ст. 22 ГПК України; безпосередньо у судовому засіданні надав клопотання про зупинення провадження у справі згідно ст.79 ГПК України, оскільки господарським судом Донецької області слухається справа №16/366пд за його позовом про розірвання договору оренди від 24.12.03р. за №68-03 і рішення з цього спору, може вплинути на предмет позову в даній справі.

Другий відповідач позов також не визнав по викладеним у відзиві доводам, у якому надав свої заперечення за наступними обставинами:

- договори оренди, суборенди є дійсними, оскільки сторонами досягнуто всіх їх істотних умов, а тому вони вважається укладеним відповідно до закону;

- на момент укладення договору оренди нерухомого майна № 102-07 від 01.09.07р. його було повідомлено про те, що спірне приміщення загальною площею 69,33 кв. м фактично є предметом оренди по іншому договору за №68-03 від 24.12.03р. укладеного між позивачем та першим відповідачем. Оскільки на момент укладення договору оренди №102-07 від 01.09.07р. першим відповідачем було надано другому відповідачу копію повідомлення від 20.08.07р. за № 1/1475-6-41 про дострокове розірвання договору оренди №68-03 від 24.12.03р. укладеного між позивачем та першим відповідачем, слід вважати про відсутність прав третіх осіб на предмет спірного договору оренди;

- у той же час вважає, що договір оренди нежилого приміщення №68-03 від 24.12.03р. укладений між позивачем та першим відповідачем є недійсним, а додатка угода від 01.04.05р. та додаткова угода від 10.05.05р. до цього договору, у яких мова йде про продовження строку договору - нікчемними;

- не час розгляду справи єдиним законним орендарем спірного приміщення є товариство з обмеженою відповідальністю" Суспільний діалог";

- договір оренди нерухомого майна №102-07 від 01.09.07р. укладений між першим та другими відповідачами є дійсним і таким, що не суперечить вимогам чинного законодавства;

З’ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, вислухавши доводи представника позивача, заперечення відповідачів, суд встановив:

В позовній заяві об’єднано декілька вимог немайнового характер, пов’язаних між собою підставами виникнення, тому судом визначено предмет спору – визнання недійсним правочину.

Позов мотивовано тим, що 24.12.03р. між товариством з додатковою відповідальністю „Страхова компанія „Співдружність”, далі Орендар, та Дочірнім підприємством „Науково-дослідний та проектний інститут „Донецький ПромбудНДІпроект” державного акціонерного товариства „Будівельна компанія „УкрБуд”, далі Орендодавець, було укладено договір оренди від 24.12.03р. за № 68-03 предметом якого є - нежиле приміщення державного майна, загальною площею 69,33 кв. м., яке розташоване за адресою : 83015, м. Донецьк, вул. Артема,145а, на 13 поверсі будівлі інженерного корпусу, що знаходиться на балансі інституту "Донецький ПромбудНДІпроект".

До прийняття рішення у справі позивач використовуючи своє право передбачене ст.22 ГПК України уточнив підстави позову і відповідачам було надано можливість щодо надання своїх пропозицій та заперечень відносно уточнених позивачем вимог.

З урахуванням змін та доповнень, внесених згідно додаткових угод від 01.04.05р. та 10.05.05р. строк дії договору оренди від 24.12.03р. за № 68-03 продовжено до 31.12.2013р.

Розділом 2 додаткової угоди до договору оренди №68-03 від 24.12.03р. від 10.05.05р. Орендодавцем надана згода на передачу об’єкту оренди до суборенди на строк до двох років Суборендарю – товариству з обмеженою відповідальністю" Суспільний діалог".

З урахуванням згоди Орендодавця, Орендар уклав з Суборендарем договір суборенди від 12.05.05р. , за яким останньому було передано у користування приміщення, яке знаходилося у користуванні Орендаря, строком до 01.07.05р., у зв’язку з чим було проведено пролонгацію цього договору.

Листом від 11.05.07р. Орендар звернувся до Орендодавця з проханням надати згоду на укладення договору суборенди додатково - на два роки. Листом від 02.07.07р. за № 1/1095-6-00 Орендодавець відмовив йому у здачі приміщення у суборенду.

У зв’язку з відмовою про можливу передачу приміщення до суборенди, Орендар повідомив Суборендаря про розірвання договору суборенди та звільнення, з цього приводу, приміщення у строк до 01.09.07р.

На підставі вказаних обставин, Суборендар надав акт прийому-передачі приміщення від 01.09.07р., однак фактично приміщення не звільнив.

У той же час, Суборендар листом від 23.10.07р. за №85 повідомив Орендаря про прийняття пропозиції про розірвання договору суборенди від 01.09.07р., та поставив його до відома, що ним та Орендодавцем було укладено договір оренди майна (приміщення) від 01.09.07р., яке знаходиться саме за той же адресою, яке є предметом договору оренди №68-03 від 24.1207р.

Напередодні 08.10.07р. Орендарем отримано факсимільне повідомлення Орендодавця від 20.08.07р. за № 1/1475-6-41 про дострокове розірвання договору з посиланням на те, що він вважає за необхідне розірвати договір №68-03 від 24.1207р. у односторонньому порядку відповідно до вимог частини 2 статті 783 ЦК України, оскільки Орендар без дозволу Орендодавця передав річ у користування іншій особі.

Законодавець визначає, що припинення договору оренди можливо тільки за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України та порядку визначеного статтею 188 ГК України. Крім того підстави для розірвання договору передбачені у статті 651 ЦК України, за наявністю певних умов, зокрема:

- згода сторін на це;

-          за рішенням суду;

- порушення істотних умов договору

Відповідно до пунктів 10.3, 10.8 договору оренди №68-03 від 24.1207р. та пункту 8.3 додаткової угоди від 01.04.05р. до нього, сторонами встановлені умови внесення будь-яких змін до правовідносин:

-          зміни і доповнення або розірвання договору допускається за взаємною згодою сторін;

-          чинність договору припиняється достроково за взаємною згодою сторін;

-          достроково розірвати договір оренди за іншими підставами, вказаними у пункті 8.2 та розділі 10 договору оренди приміщення, можливо за умовою письмового попередження Орендаря про дату розірвання договору за 30 календарних днів.

Орендодавець має можливість розірвати договір за рішенням суду. Так, розірвання договору з ініціативи тільки однієї сторони можливе:

– у випадках, прямо застережених договором;

– у випадках, прямо застережених у законі.

Тобто, якщо в договорі Орендодавець передбачить додаткові умови його розірвання, крім тих, що визначені у ЦК України, то за таких умов Орендодавець також має право звертатися до суду з позовом про розірвання договору.

Укладені між сторонами договори оренди та суборенди нерухомого майна є підставою для виникнення у них господарських зобов’язань, а саме майново-господарських зобов’язань згідно статті 10 Закону України " Про оренду державного та комунального майна", ст.ст. 173, 174, 175 ГК України (ст.ст. 11, 15, 16, 202, 203, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обов’язковим для виконання сторонами.

Пункт 1 ст. 759 ЦК України як норма права загальна визначає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Стаття 283 ГК України як спеціальна норма передбачає, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Стаття 19 Закону України " Про оренду державного та комунального майна”, як норма спеціальна та стаття 762 ЦК України передбачають, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно частини першої ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Як свідчать докази у справі спірний договір оренди укладено на один рік за правилами ЦК УРСР 1963р. і строк його дії закінчується лише 31.12.2013р.

Додаткові угоди до договору оренди були укладені на час дії нового ЦК України 2003р., тому відповідно до вимог частини 2 ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

02 листопада 2007р. Орендар. надіслав на адресу Орендодавця листа за № 26/10 про те, що сторонами не прийнято ніяких заходів про нотаріальне посвідчення договору оренди відповідно до законодавства. Однак Орендодавець ухилився від нотаріального посвідчення договору.

Законодавець у пункті 2 статті 220 ЦК України вказує, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однак, задоволення таких позовних вимог можливе за наявністю таких умов:

-          сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору;

-          є письмове докази такої домовленості;

-          відбулося повне або часткове виконання договору;

-          одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення.

Обставини справі свідчать про те, що Орендодавець ухиляється від нотаріального посвідчення договору оренди нерухомого майна №68-03 від 24.12.03р. За такими обставинами позовні вимоги про визнання договору оренди нежитлового приміщення - державного майна, загальною площею 69,33 кв. м., яке розташоване за адресою : 83015, м. Донецьк вул. Артема,145а, на 13 поверсі будівлі інженерного корпусу, що знаходиться на балансі інституту "Донецький ПромбудНДІпроект № 68-03 від 24.12.03р., укладеного між товариством з додатковою відповідальністю „Страхова компанія „Співдружність” та Дочірнім підприємством „Науково-дослідний та проектний інститут „Донецький ПромбудНДІпроект” державного акціонерного товариства „Будівельна компанія „УкрБуд, дійсним, обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Окремою вимогою у позові є визнання недійсним договору оренди від 01.09.07р. за № 102-07, укладеного між Дочірнім підприємством „Науково-дослідний та проектний інститут „Донецький ПромбудНДІпроект” та товариством з обмеженою відповідальністю „Суспільний діалог". У якості обґрунтування позову в цій частині, позивач посилається на вимоги законодавства та умови визнання недійсними договорів.

Законодавець визначає підстави для визнання правочину недійсним та настання певних наслідків, зокрема:

-          Цивільний кодекс (ст.215) формулює детальні та достатньо визначені положення про підстави недійсності правочинів та про види недійсних правочинів (нікчемні та оспорювані). Положення ст. 207 ГК з цього ж питання, хоч і стосуються лише господарських договорів, але є більш загальними. Виходячи із принципового положення про Цивільний кодекс як основний акт цивільного законодавства, при вирішенні питання про підстави недійсності (нікчемності, оспорюваності) правочина у сфері дії Господарського кодексу слід застосовувати відповідні положення Цивільного кодексу. Підстави нікчемності умов договорів, встановлені ч. 2 ст. 207 ГК не повинні застосовуватись, оскільки визнання нікчемності умов типових договорів є взагалі некоректним (як таке, що передбачає застосування до типового договору, що є нормативно-правовим актом, правової конструкції нікчемності, яка може стосуватись тільки правочинів).

-          відповідно до ч. 1 ст. 215 і ч. 1 ст. 203 ЦК підставою недійсності правочину є суперечність його змісту актам цивільного законодавства. Під змістом правочину тут розуміється зміст волевиявлення учасників правочину в цілому, тобто як волевиявлення щодо змісту цивільних правовідносин, що мають виникнути на підставі правочину, так і волевиявлення стосовно того, з ким ці правовідносини мають бути встановлені. Тому правочин може бути визнаний недійсним, зокрема у разі, коли ним порушено право третьої особи, яка відповідно до закону отримала право на укладення договору стосовно того ж предмета за результатами конкурсу, аукціону тощо (в зв’язку з тим, що волевиявлення стосовно учасника правочину, суперечить акту цивільного законодавства) ;

-          підставою недійсності правочину може бути його суперечність актам цивільного законодавства (ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 ЦК). При застосуванні цього положення слід врахувати, що абсолютна більшість законів та інших нормативно-правових актів формулюють норми, що належать до декількох галузей законодавства. В багатьох випадках в одних і тих же положеннях актів законодавства формулюються норми двох і навіть трьох галузей права. Тому численні публічно-правові заборони та обмеження, які стосуються умов, за яких можливе вчинення правочину, мають тлумачитись так, що вони мають цивільно-правовий зміст, а їх порушення є підставою для висновку про те, що зміст правочину суперечить акту цивільного законодавства.

Таким чином, зміст правочину не повинен суперечити вимогам законодавства. Доказами у справі підтверджено, що єдиним Орендарем спірного приміщення є товариство з додатковою відповідальністю „Страхова компанія „Співдружність”, що підтверджено договором оренди від 24.12.03р. за № 68-03, актом прийому передачі майна від 24.12.03р. Строк дії договору продовжується до 31.12.2013 р. що відповідає вимогам ст.17 Закону України " Про оренду державного та комунального майна" та ст. 763 ЦК України.

Діюче законодавства не надає право Орендодавцю передавати у користування майно в оренду, яке вже було передано іншої особі і є предметом іншого договору.

Право передачі майна, яке передано в оренду (суборенду) має тільки Орендатор майна за наявністю згоди на це Орендодавця. Згідно вимог статті 774 ЦК України до договору суборенди застосовуються положення про договір оренди.

Таким чином законодавець вказує на те, що до закінчення терміну дії договору оренди юридична особа або громадянин на мають право укладати нові договори оренди приміщення з іншими суб’єктами господарювання.

Проте об’єкт оренди у період дії відповідного договору не може бути об’єктом оренди за іншим договором, укладеним пізніше, оскільки це унеможливлює реалізацію права на користування цим об’єктом і не відповідає вимогам глави 58 ЦК України 2003р (параграфи 3,4).

За приписами цієї правової норми, недійсною визнається угода (правочин), що не відповідає вимогам закону. Правило, встановлене цією нормою, повинно застосовуватись в усіх випадках, коли угода (правочин) вчинено з порушенням закону і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють спеціальні підстави та наслідки недійсності угод.

Вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку що укладений між Дочірнім підприємством „Науково-дослідний та проектний інститут „Донецький ПромбудНДІпроект” та товариством з обмеженою відповідальністю „Суспільний діалог" договору оренди від 01.09.07р. за № 102-07 нежитлового приміщення, загальною площею 69,30 кв. м, яке розташоване за адресою: 83015, м. Донецьк, вул. Артема, буд, 145а, на 13 поверху будівлі інженерного корпусу не відповідає вимогам законодавству та підлягає визнанню його судом недійсним.

Визнання недійсним правочину за такими обставинами може слугувати підставою для звільнення Орендодавця або Орендатора із приміщення, яке було передано у користування.

Передача майна відбулася за актом прийому-передачі приміщення до суборенди від 16.05.05р.

Передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.( частини перша та друга статті 795 ЦК України).

01вересня 2007р. між позивачем та другим відповідачем було підписано акт прийому - передачі нерухомого майна (приміщення). Тобто, з 01.09.07р. договір суборенди від 12.05.05р. припинив свою дію. У зв’язку з чим товариство з обмеженою відповідальністю повинно звільнити приміщення, яке знаходилося у суборенді за адресою: 83015, м. Донецьк, вул. Артема, буд, 145а, на 13 поверху будівлі інженерного корпусі.

Дані обставини підтверджені товариством з обмеженою відповідальністю "Суспільний діалог" листом від 23.10.07р. за №85. За такими обставинами, суд вважає позов у частині зобов’язання товариства з обмеженою відповідальністю "Суспільний діалог" звільнити орендоване приміщення, розташоване на 13 поверсі будівлі за адресою: м. Донецьк, вул. Артема, 145а. обґрунтованим у цій частині та підлягаючим задоволенню.

Витрати по державному миту в сумі 85 грн. та забезпеченню судового процесу в сумі 118 грн. покладаються на першого відповідача - Дочірнє підприємство „Науково-дослідний та проектний інститут „Донецький ПромбудНДІпроект”, оскільки спір доведено до суду внаслідок його неправильних дій.

Заперечення першого відповідача щодо одночасної зміни позивачем підстав та предмету спору не приймаються до уваги на тих підставах, що:

-          предмет позову – матеріально-правова вимога до відповідача, щодо якої суд повинен винести рішення. Ця вимога повинна нести правовий характер, тобто бути урегульована нормами матеріального права, а також бути підвідомчою суду. В процесі розгляду справи по суті позивач має право змінити предмет позову. Матеріально-правова вимога позивача повинна опиратися на підставу позову;

-          підстава позову – обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Цими обставинами можуть бути лише юридичні факти, тобто такі факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правових відносин. Це не є доказами у справі. Підставу позову теж можна змінити.

-          у вирішенні наведеного питання господарський суд має виходити з ретельного дослідження змісту поданої заяви та спів падіння такого змісту з раніше заявленими позовними вимогами;

-          обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать про те, що одночасна зміна підстав та предмету позову не відбулося.

У зв’язку з тим, що у судовому засіданні за згодою прокурора та представника позивача було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення згідно частини третьої ст. 85 ГПК України, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого згідно статті 84 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 17, 19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, ст. ст. 11, 15, 16, 202, 203, 220, 629, 651, 762, 763, 764, 629, 636, 651, 759, 762, 763, 764, 774, ч.2 ст.783, ч.2 ст. 795, ч.ч. 1, 2 ст. 795, глави 58 ЦК України 2003р., ст. ст. 55, 173, 174, 175, 188, 193, 283 ГК України, ст. ст.42, 43, 22, 44, 49, 82, 84, частиною третьою ст. 85, ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Визнати договір оренди нежитлового приміщення - державного майна, загальною площею 69,33 кв. м., яке розташоване за адресою : 83015, м. Донецьк вул. Артема,145а, на 13 поверсі будівлі інженерного корпусу, і знаходиться на балансі інституту "Донецький ПромбудНДІпроект № 68-03 від 24.12.03р., укладений між товариством з додатковою відповідальністю „Страхова компанія „Співдружність” та Дочірнім підприємством „Науково-дослідний та проектний інститут „Донецький ПромбудНДІпроект” державного акціонерного товариства „Будівельна компанія "УкрБуд" дійсним.

3.Визнати договір оренди від 01.09.07р. за № 102-07 укладений між Дочірнім підприємством „Науково-дослідний та проектний інститут „Донецький ПромбудНДІпроект” та товариством з обмеженою відповідальністю „Суспільний діалог" нежитлового приміщення, загальною площею 69,30 кв. м, яке розташоване за адресою: 83015, м. Донецьк, вул. Артема, буд, 145а, на 13 поверху будівлі інженерного корпусу недійсним.

4.Зобов’язання товариство з обмеженою відповідальністю "Суспільний діалог", 83050, м. Донецьк, проспект Театральний, 10, звільнити орендоване приміщення, розташоване на 13 поверсі будівлі за адресою: 83015, м. Донецьк, вул. Артема, 145а., видавши наказ.

5.Стягнути з Дочірнього підприємства „Науково-дослідний та проектний інститут „Донецький ПромбудНДІпроект”, 83004 , м. Донецьк, Київський район, вул. Університетська, 112 на користь:

- товариства з додатковою відповідальністю „Страхова компанія „Співдружність”, 83048, м. Донецьк, Ворошоловський район, вул. Челюскінців, 189-в, витрати по державному миту в сумі 85 грн. та витрати по забезпеченню судового процесу в сумі 118 грн., видавши наказ;

6.Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя Підченко Ю.О.

Дата підписання рішення, оформленого у відповідності зі ст. 84 ГПК України: 18.02.08р.