ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.11.08р.

Справа № 10/230-08

За позовом Закритого акціонерного товариства "Павлоградхліб" ( м. Павлоград Дніпропетровської області )

до Павлоградської міської ради ( м. Павлоград Дніпропетровської області)

Третя особа на стороні відповідача , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Комунальне підприємство "Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації"

про визнання права власності

Суддя Кощеєв І.М.

Представники:

від позивача: Зайченко Д.Г. ( дов. б/н від 05.05.08 р. ) - представник

від відповідача : Вишнякова О.О. ( дов. б/н від 14.01.08 р.) - представник

від третьої особи: не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою до Відповідача і просить суд визнати за Закритим акціонерним товариством „Павлоградхліб” право власності на приміщення магазину № 4, що знаходиться за адресою : м. Павлоград, вул. Заводська, буд. № 28.

Підстави з якими Позивач пов”язує свої позовні вимоги : у Закритого акціонерного товариства „Павлоградхліб” відсутні правоустановчі документи на магазин № 4, однак він з самого початку заснування акціонерного товариства перебуває на його балансі на підставі акту приймання-передачі від 15.03.2001 р., згідно якого товариство з обмеженою відповідальністю „Криворізький комбінат хлібопродуктів” передав вказане нерухоме майно як внесок до статутного фонду Позивача. В свою чергу товариство з обмеженою відповідальністю „Криворізький комбінат хлібопродуктів” отримав вказаний магазин від відкритого акціонерного товариства фірми „Павлоградхліб”.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на те, що він з 2001 р. вільно і безперешкодно володіє і користується зазначеним нерухомим майном. Оскільки у Позивача відсутнє належним чином оформлене право власності на приміщення магазину № 4, вкладати значні кошти на реконструкцію будівлі не має сенсу.

Представник Відповідача у судове засідання з”явився, але витребувані судом документи не надав.

У своїх поясненнях, представник Відповідача зазначив на тому, що міська рада не заперечує проти права власності Позивача на вказане у позові нерухоме майно.

Представник Третьої особи на виклик суду у судове засідання не з”явився, витребувані судом документи не надав. Третя особа була належним чином повідомлена про час і місце проведення судового засідання.

Господарський суд розглядає справу за наявними в ній документами.

За згодою представників сторін у судовому засіданні було оголошено тільки вступну та резолютивну частину рішення.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ :

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів ( ст. 328 ЦК України ).

Позивач просить суд визнати за ним право власності на приміщення магазину, зазначаючи на відсутність у нього правоустановчіх документів.

В порушення положень ст. 33 ГПК України, Позивач не довів суду обставини пов”язані із виникненням у нього права власності на зазначене у позові нерухоме майно.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Ст. 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можє бути визнання права.

Власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст. 392 ЦК України ).

Зазначений позов може бути заявлений власником індивідуально-визначеної речі, право якого оспорюється, заперечується чи не визнається іншою особою, що не знаходиться з власником у зобов”язальних чи інших відносних відносинах із приводу спірної речі. Як відповідач виступає інша особа, що як заявляє про свої права на річ, так і не пред”являє таких прав, але не визнає за позивачем речового права на майно.

В якості Відповідача, тобто особи, що не визнає за Позивачем речового права на зазначене у позові нерухоме майно, Закрите акціонерне товариство „Павлоградхліб” зазначило Павлоградську міську раду, яка взагалі не оспорює та не заперечує щодо права власності Позивача на вказаний у позові об”єкт нерухомого майна.

Відповідно до наданих Позивачем документів та пояснень представників сторін, вбачається, що Позивач взагалі не звертався до Відповідача про оформлення права власності на приміщення магазину № 4.

Так, Закрите акціонерне товариство „Павлоградхліб” зверталося до міського голови з проханням виділити в оренду земельну ділянку під нерухоме майно, розташоване за адресою : м. Павлоград, вул. Заводська, 28, за умови відсутності правоустановчих документів ( лист від 02.10.2006 р. № 201 ).

Півлоградський міський відділ земельних ресурсів рекомендував Закритому акціонерному товариству „Павлоградхліб” звернутися до суду для узаконення будівель ( лист від 18.12.2006 р. № 1430/2 ).

Таким чином, Позивач взагалі не звертався до Відповідача саме про оформлення права власності на приміщення магазину, а останні не відмовляв ( доказів не надано ).

Тобто, Відповідач не оспорює право власності Позивача на зазначене нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1 ГПК України юридичні особи мають право звернутися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, порушення права чи законного інтересу або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду.

Позивачем не надано суду доказів порушення або оспорювання саме Відповідачем його прав і охоронюваних законом інтересів.

Крім того, Позивач в позовній заяві в якості обґрунтування своїх позовних вимог посилається на ознаки набувальної давності.

Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Чинне законодавство передбачає, що добросовісне володіння припускає, що особа не знала і не повинна була знати, що вододіє річчю незаконно. Тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна. Необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю є також відкритість та безперервність володіння. Володілець повинен володіти річчю відкрито, без таємниць. В іншому випадку виникають сумніви як щодо його добросовісності, так і до інших вимог, що потребує закон. Безперервність означає, що на протязі означеного в законі строку володілець не вчинив дій, що свідчили б про визнання ним обов’язку повернути річ власнику, а також йому не пред’являвся правомочною особою позов про повернення майна.

Відповідно до п. 8. Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Цивільний Кодекс України ( ЦК України) набрав чинності з 01.01.2004 р.

Отже, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність на час розгляду справи не можуть бути застосовані, оскільки не минув встановлений ст. 344 ЦК України з урахуванням п. 8. Прикінцевих та перехідних положень ЦК України строк, протягом якого Позивач повинен відкрито, безперервно володіти вказаним нерухомим майном ( з 01.01.2001 р. по 01.01.2011 р. ).

Враховуючи наведене, господарський суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог Позивача.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати відносяться на позивача.

Згідно вищезазначеного, керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 27, 33, 44, 49, 75, 82 –85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог Позивача –відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя

І.М. Кощеєв

( Рішення оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України - 12.11.2008 р. )