ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2008 р.

№ 5/3-2002

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кривди Д.С.,

суддів:

Жаботиної Г.В.,

Уліцького А.М.

розглянувши касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Дабл ю Джей Юкрейн ЛТД"

на постанову

від 12.10.07 Київського міжобласного апеляційного господарського суду

за скаргою

ТОВ “Дабл ю Джей Юкрейн ЛТД”

на дії

Державної виконавчої служби у Богуславському районі Київської області

у справі

№5/3-2002

господарського суду

Київської області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Дабл ю Джей Юкрейн ЛТД"

до

Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колос"

про

стягнення 24996 грн.

за участю представників сторін

від позивача:

Стефановський В.С., дов.

від відповідача:

у засідання не прибули

від ДВС:

Ведмеденко О.Д. –заступник начальника

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 21.01.02 господарський суд Київської області задовольнив позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дабл ю Джей Юкрейн ЛТД" до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колос" про стягнення 24996 грн.

Ухвалою від 31.07.02 господарський суд Київської області змінив спосіб виконання рішення, звернувши стягнення на майно відповідача. На виконання цієї ухвали видано наказ від 31.07.02.

ТОВ "Дабл ю Джей Юкрейн ЛТД" звернулось до господарського суду зі скаргою в порядку ст. 1212 ГПК України на дії Державної виконавчої служби у Богуславському районі Київської області (далі –ДВС), заявивши вимоги про визнання незаконними і скасування постанов державного виконавця ДВС від 14.04.06 про повернення виконавчого документа, від 14.04.05 про зняття арешту з авто УАЗ 31512 та САЗ 3507, від 14.04.06 про зняття арешту з 22 одиниць авто та с/г техніки; визнання протиправною бездіяльності посадових осіб ДВС при виконані наказу господарського суду Київської області №5/3-2002р. від 31.07.02 (з урахуванням уточнення).

Ухвалою від 22.02.07 господарський суд Київської області (суддя Подоляк Ю.В.) відмовив у задоволенні вказаної скарги позивача.

Ухвалою від 26.09.07 Київський міжобласний апеляційний господарський суд замінив ДВС у Богуславському районі Київської обласні на Відділ державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції.

Постановою від 12.10.07 Київський міжобласний апеляційний господарський суд (колегія суддів у складі: Мазур Л.М. –головуючий, Поліщук В.Ю., Агрикова О.В.) ухвалу суду першої інстанції залишив без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що до зведеного виконавчого провадження, боржником по якому є СВК "Колос", входило 153 виконавчих документа, з яких 60 виконавчих проваджень щодо стягнення заробітної плати, що є стягувачами другої черги. Оскільки позивач віднесений до стягувачів п'ятої черги, суди погодились з доводами ДВС щодо відсутності можливості задовольнити вимоги позивача у зв'язку з недостатністю отриманих від реалізації майна боржника коштів для погашення його боргів та відсутності в нього іншого майна. З огляду на таке суди дійшли висновку про правомірність повернення виконавчого документу в даній справі стягувачу без виконання на підставі п. 2 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження". Проте, за висновком судів, стягувач не позбавлений права повторно пред'явити виконавчий документ у межах строків його виконання.

Також суди врахували висновки перевірок, проведених у зв'язку зі зверненням позивача зі скаргами до начальника ДВС, Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, правоохоронних органів та прокуратури Богуславського району Київської області, щодо вжиття ДВС всіх можливих заходів та дій з виконання судового наказу в даній справі, які передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвалою від 22.01.08 Вищий господарський суд України порушив касаційне провадження за касаційною скаргою позивача, в якій заявлено вимоги про скасування вказаних ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції та задоволення його скарги.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судами вимог матеріального і процесуального законодавства, неврахуванням обсягу належного боржнику майна, що фактично знаходиться у нього, а відтак і відсутності підстав для припинення виконавчого провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Звертаючись зі скаргою в порядку ст. 1212 ГПК України, позивач заявив вимоги на підставі ст.ст. 1-3, 18, 20, 24, 25, 41, 50, 53, 62, 64, 85, 86 Закону України "Про виконавче провадження про визнання недійсними постанов державного виконавця ДВС від 14.04.06 про повернення виконавчого документа, від 14.04.05 про зняття арешту з авто УАЗ 31512 та САЗ 3507, від 14.04.06 про зняття арешту з 22 одиниць авто та с/г техніки; визнання протиправною бездіяльності посадових осіб ДВС при виконані наказу господарського суду Київської області №5/3-2002р. від 31.07.02 (з урахуванням уточнення).

Судова колегія вважає, що ухвала та постанова судів першої та апеляційної інстанцій щодо розгляду даної скарги прийняті при неповному встановлені усіх суттєвих обставин відповідно до вимог законодавства.

В силу ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном.

Згідно з п. 2 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, зокрема, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Обставини відсутності у боржника майна, його розшуку, правомірність паювання переданого боржнику майна, підстави зняття арешту з майна боржника при наявності невиконаного рішення суду не було встановлено судами. При цьому доводи, з яких відмовлено у задоволені скарги на бездіяльність ДВС, не можна визнати переконливими за відсутності встановлення обставин, що підтверджують неплатоспроможність відповідача.

Тобто суди першої та апеляційної інстанцій не встановили визначені законом щодо спірних правовідносин обставини та дійшли помилкового висновку стосовно скарги на дії ДВС, що є підставою для скасування ухвали і постанови через невстановлення суттєвих обставин у справі, визначені законом.

Зважаючи на викладене, судова колегія дійшла висновку, що ухвала і постанова підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду першої інстанції для встановлення обставин виконання рішення суду відповідно до вимог законодавства та фактичного майнового стану боржника.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119-13 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду Київської області від 22.02.07 та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 12.10.07 у справі №5/3-2002 скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий                                                                                Д.Кривда

Судді                                                                                                    Г.Жаботина

А.Уліцький