ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.10.08р.

Справа
№ К7/65-08

За
позовом  ОСОБА_1, м. Кривий Ріг Дніпропетровської
області

До

відповідача-1: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Криворіжпостачбуд", м. Кривий Ріг Дніпропетровської
області

відповідача-2:
Підприємця -
фізичної особи ОСОБА_2, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

Про визнання недійсним договору
купівлі-продажу

Та

За
позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору: Підприємця - фізичної особи ОСОБА_2,
м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

До Товариства з обмеженою
відповідальністю "Криворіжпостачбуд", м. Кривий Ріг Дніпропетровської
області

Про визнання дійсним договору
купівлі-продажу

Суддя
Коваль Л.А.

Представники:

від
позивача:
представник ОСОБА_3., дов. ВКА № 528494 від 06.10.2007р.;

від
відповідача-1:
представник Сахненко О.А., дов. № б/н від 10.06.2008р.;

від відповідача-2 та
третьої особи:
ОСОБА_2.

СУТЬ
СПОРУ:

ОСОБА_1
(м. Кривий Ріг Дніпропетровської
області) просить визнати недійсним договір купівлі-продажу окремо
розташованої триповерхової нежитлової будівлі, розташованої по АДРЕСА_1,
укладений 01.02.2008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю
"Криворіжпостачбуд" (м. Кривий Ріг Дніпропетровської області) та
Підприємцем - фізичною особою ОСОБА_2(м. Кривий Ріг Дніпропетровської області).

Позовні
вимоги мотивовані тим, що позивач є учасником Товариства з обмеженою
відповідальністю "Криворіжпостачбуд" з часткою у статутному фонді
товариства 30,5%. Наприкінці червня 2008 року позивачу стало відомо, що
01.02.2008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю
"Криворіжпостачбуд" та ОСОБА_2укладено договір купівлі-продажу
нерухомого майна, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю
"Криворіжпостачбуд" продало, а ОСОБА_2. купив окремо розташовану
триповерхову нежитлову будівлю, розташовану по АДРЕСА_1. Позивач вважає, що
договір купівлі-продажу від 01.02.2008р. укладено в порушення норм чинного
законодавства України, а тому він підлягає визнанню недійсним. Як на правові
підстави позову, позивач посилається на ст. 215 ЦК України, яка визначає
підстави недійсності правочину, ч.1 ст. 203 ЦК України, відповідно до якої
зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним засадам суспільства. Між тим, позивач вважає,
що при укладенні оспорюваного договору порушено ст. 84 ЦК України, відповідно
до якої товариство з обмеженою відповідальністю відноситься до господарських
товариств, які здійснюють підприємницьку діяльність з метою  одержання прибутку та наступного його
розподілу між учасниками. Аналогічні положення містить статут Товариства з
обмеженою відповідальністю "Криворіжпостачбуд". Продаж майна за
оспорюваним договором вчинено за 650 711, 60 грн., вартість придбаного майна
мала сплачуватися покупцем протягом 90 календарних днів з часу укладення угоди,
тоді як згідно з висновком по незалежній оцінці вказаного об'єкту нерухомості,
виконаного підприємством „Експоцентр”, дійсна ринкова вартість майна становить
4 745 912, 00 грн. На думку позивача, зміст оспорюваного правочину суперечить
ст. 84 ЦК України, оскільки внаслідок продажу нерухомого майна по балансовій
вартості, що більше ніж в чотири рази нижча від дійсної ринкової вартості, не
виконано мети господарського товариства -не отримано прибутку від його
діяльності. Позивач посилається на наявність підстав для визнання оспорюваного
правочину недійсним на підставі ч.1 ст. 232 ЦК України в зв'язку з тим, що
правочин вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони
з другою стороною. На думку позивача, має місце зловмисна домовленість
представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворіжпостачбуд"
та ОСОБА_2., оскільки ОСОБА_2. знаходиться у родинних відносинах з одним із
засновників Товариства з обмеженою відповідальністю
"Криворіжпостачбуд" Коржовим, і договір від 01.02.2008р. укладено з
метою доведення підприємства до банкрутства через неможливість виконання ним
грошових зобов'язань. Кредиторська заборгованість відповідача-1 лише перед
одним із його кредиторів Асоціацією „Кривбасбуд” становить більше 400 000,
00грн. Про зловмисну домовленість свідчить також продаж майна по ціні у чотири
рази меншій, ніж його вартість. Позивач вважає, що він є заінтересованою особою
щодо оспорюваного правочину та може заперечувати його дійсність, оскільки
внаслідок укладення оспорюваного правочину порушено право позивача, передбачене
п.б ч.1 ст. 10 Закону України „Про господарські товариства” -право на отримання
частки прибутку товариства. Так, внаслідок укладення оспорюваного договору
Товариство з обмеженою відповідальністю "Криворіжпостачбуд"
позбавлене не лише великого, регулярного та гарантованого прибутку від здавання
в оренду наймачам значних площ відчуженого об'єкту нерухомості, але і саме несе
витрати на оренду приміщення у нового власника ОСОБА_2. Відповідач-1 орендує у
ОСОБА_2. кількасот квадратних метрів офісних приміщень, в той час як новий
власник надає в оренду площу по ціні 50 грн. за квадратний метр.

Відповідач-1
- Товариство з обмеженою відповідальністю "Криворіжпостачбуд" (м.
Кривий Ріг Дніпропетровської області) позов не визнає. Відповідач-1 заперечує
обставини, на які посилається позивач, зокрема, обставини обізнаності позивача
лише в червні 2008р. про укладення оспорюваного договору, обставини оренди
відповідачем-1 кількасот квадратних метрів у Підприємця-фізичної особи ОСОБА_2.
та за ціною 50 грн. за один квадратний метр (фактично орендується 18 кв.м по
ціні 40 грн. за один квадратний метр). Відповідач-1 заперечує наявність
порушення прав позивача на отримання частки прибутку товариства, оскільки
учасники товариства мають право на отримання частки прибутку лише за рішенням
вищого органу управління товариством, рішення про розподіл прибутку вищим
органом управління товариства не приймалося. Відповідач-1 вважає незаконним по
своїй правовій природі і складений з порушенням вимог діючого законодавства
України висновок по незалежній оцінці об'єкту, на який спирається позивач та
яким визначена ринкова вартість об'єкту, який відчужено за оспорюваним
договором. Так, висновок складений за відсутності повідомлення про проведення
незалежної оцінки власника майна; за умови замовлення оцінки неналежним
замовником; з власником майна не погоджений вибір бази оцінки; оцінювачем під
час оцінки не було зібрано та проаналізовано всі істотні відомості про об'єкт
оцінки. Також, відповідач-1 зазначає, що позивач не надав доказів в
підтвердження обставин зловмисної домовленості представників відповідача-1 та
Підприємця-фізичної особи ОСОБА_2., доказів того, що існує загроза банкрутства
відповідача-1.  На думку відповідача-1,
безпідставним є твердження позивача щодо того, що відповідач-1 внаслідок
відчуження нерухомого майна не отримав прибуток, оскільки майно відповідачем-1
придбане за 183 464, 00 грн., а продано за 650 711, 60 грн. Також відповідач-1
вважає, що звернувшись з даним позовом, позивач намагається втрутитися у
внутрішню діяльність товариства -відповідача-1, тоді як відповідач-1, як
власник майна, володіє,  користується і
розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а учасник товариства з
обмеженою відповідальністю може здійснювати своє право розпорядження майном
товариства тільки через участь у загальних зборах учасників товариства.

Згідно
ухвали господарського суду від 25.09.2008р. до участі в справі в якості
відповідача за первісним позовом залучено Підприємця-фізичну особу
ОСОБА_2(відповідач-2).

Відповідач-2
проти позову заперечує, просить в позові відмовити. Відповідач-2 зазначає, що
обставини, на які посилається позивач, не відповідають дійсності. Відповідач-1
орендує у відповідача-2 лише 18 кв.м офісних приміщень по ціні 40 грн. за
квадратний метр. Відповідач-2 заперечує наявність зловмисної домовленості при
укладенні оспорюваного правочину, обставини не отримання прибутку
відповідачем-1 від продажу нерухомого майна за оспорюваним правочином.
Відповідач-2 вважає, що звернувшись з даним позовом, позивач намагається
втрутитися у внутрішню діяльність товариства -відповідача-1, тоді як
відповідач-1, як власник майна, володіє, користується і розпоряджається своїм
майном на власний розсуд, а учасник товариства з обмеженою відповідальністю
може здійснювати своє право розпорядження майном товариства тільки через участь
у загальних зборах учасників товариства.

Згідно
ухвали господарського суду від 24.07.2008р. (винесена до залучення до участі в
справі в якості відповідача Підприємця-фізичної особи ОСОБА_2) прийнята позовна
заява третьої особи з самостійними вимогами Підприємця-фізичної особи ОСОБА_2
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворіжпостачбуд" про
визнання договору купівлі-продажу дійсним у даній справі.

Підприємець-фізична
особа ОСОБА_2просить визнати договір купівлі-продажу нежитлової будівлі,
загальною площею 1 076, 5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладений
Підприємцем - фізичною особою ОСОБА_2. з Товариством з обмеженою
відповідальністю "Криворіжпостачбуд" та посвідчений приватним
нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської
області ОСОБА_4. 01.02.2008 р. та внесений у реєстр за № 778 дійсним.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що при укладенні договору купівлі-продажу досягнуті
домовленості щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується безпосередньо
договором, посвідченим приватним нотаріусом Криворізького міського
нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4., внесеним у реєстр за №
778. Підприємцем - фізичною особою ОСОБА_2. виконані всі умови договору
-здійснена оплата за договором у сумі 650 711, 60 грн. Згідно ст. 392 ЦК
України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності,
якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати
ним документа, який засвідчує його право власності. Дії позивача, що направлені
на визнання в судовому порядку недійсним договору купівлі-продажу, порушують
права Підприємця - фізичної особи ОСОБА_2. на вільне володіння, користування і
розпорядження належним йому майном. На думку Підприємця - фізичної особи
ОСОБА_2., перешкоди повинні бути усунені в судовому порядку шляхом прийняття
рішення про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Також, Підприємець -
фізична особа ОСОБА_2. в обґрунтування звернення з позовом посилається на лист
Вищого арбітражного суду України № 01-8/98 від 31.01.2001р. з подальшими
змінами, згідно якого судовий захист права власності та майнових інтересів
власників здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами: про
визнання недійсними договорів, пов'язаних з відчуженням майна, а також про
визнання зазначених договорів дійсними на підставі частини другої статті 47
Цивільного кодексу.

Відповідач-1
за первісним позовом та відповідач за позовом третьої особи вважає вимоги
Підприємця-фізичної особи ОСОБА_2 законними, обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню.

Позивач
за первісним позовом вважає, що позов третьої особи не підвідомчий
господарському суду, оскільки стороною договору купівлі-продажу є ОСОБА_2. як
фізична особа, а не в статусі підприємця. Крім того, на думку позивача, спір не
підвідомчий господарським судам України з огляду на предмет спору. За
поясненнями позивача, такий спосіб захисту порушеного права, як визнання
договору дійсним, може бути застосований лише у випадку, встановленому ст. 219
ЦК України, тобто коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, але одна із
сторін ухиляється від такого посвідчення.

Розгляд
справи відкладався з 18.07.2008р. на 28.08.2008р., з 28.08.2008р. на
25.09.2008р.

Згідно
ухвали господарського суду від 25.09.2008р. до участі в справі залучено
відповідача-2, розгляд справи призначено на 09.10.2008р.

Згідно
ухвали господарського суду від 28.08.2008р., винесеної заступником голови суду
Камша Н.М., строк вирішення спору продовжено терміном на один місяць.

В
судовому засіданні 09.10.2008р. за погодженням представників сторін, третьої
особи оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши
матеріали справи, вислухавши доводи представників сторін, третьої особи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно
договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 01.02.2008р., укладеного
Товариством з обмеженою відповідальністю "Криворіжпостачбуд" (м.
Кривий Ріг Дніпропетровської області), як продавцем, та Підприємцем-фізичною
особою ОСОБА_2(м. Кривий Ріг Дніпропетровської області), як покупцем (надалі
-Договір купівлі-продажу), продавець продав, а покупець купив окремо
розташовану триповерхову нежитлову будівлю літ. А-3, загальною площею 1 076, 5
кв.м, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1

Нежитлова
будівля належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5.,
24.06.2003р. за р. № 2915, та зареєстрованого в КП „Криворізьке БТІ” в
реєстрову книгу за № 6Н-42-2042, згідно Витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно, виданого КП „Криворізьке БТІ”, 07.07.2003р. за № 933396 (р.
№ 1532557) (п.2 Договору купівлі-продажу).

Згідно
п.3 Договору купівлі-продажу вартість нежитлової будівлі за взаємною згодою
сторін становить 650 711, 60 грн., балансова вартість нерухомого майна - 650
711, 60 грн. Продаж вчинено за 650 711, 60 грн. Вказану грошову суму покупець
зобов'язується перерахувати на рахунок продавця протягом 90 днів з моменту
нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу.

Відповідно
до п.6 Договору купівлі-продажу право власності на нежитлову будівлю, що є
предметом Договору купівлі-продажу, виникає у покупця з моменту передачі
нежитлової будівлі від продавця до покупця та з моменту державної реєстрації
цього договору в реєстрі правочинів. Право передачі будівлі від продавця до
покупця виникає з моменту нотаріального посвідчення цього договору.  Договір підлягає державній реєстрації
одночасно з його нотаріальним посвідченням.

Договір
купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_4., зареєстровано в реєстрі за № 778.

Договір
купівлі-продажу зареєстровано в Державному реєстрі правочинів 01.02.2008р. о 16
год. 01 хв., реєстраційний номер 2667413, що підтверджується Витягом про
реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 5380200 від 01.02.2008р.

За
актом приймання-передачі від 01.02.2008р. майно, що є предметом продажу за
Договором купівлі-продажу, передано від продавця - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Криворіжпостачбуд" до покупця - Підприємця-фізичної
особи ОСОБА_2.

Матеріалами
справи підтверджується оплата покупцем вартості придбаного за Договором
купівлі-продажу майна.

Позивач
посилається на порушення приписів закону та його прав, як учасника
відповідача-1, при укладенні Договору купівлі-продажу, що і є причиною спору.

Згідно
ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою
- третьою,  п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Якщо  недійсність
правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин) (ч.3 ст. 215 ЦК України).

Згідно
ч.1 ст.203 ЦК України, на яку посилається позивач, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Згідно
ч.1 ст. 84 ЦК України господарське товариство здійснює підприємницьку
діяльність з метою одержання  прибутку та
наступного його розподілу між учасниками.

Позивач
є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю
"Криворіжпостачбуд" з часткою у статутному фонді 2 859, 38 грн., що
становить 30,5 часток статутного фонду і відповідає 30,5 голосам при
голосуванні. Розмір статутного фонду 9 375, 00 грн. (п.6.1. статуту Товариства
з обмеженою відповідальністю "Криворіжпостачбуд", затвердженого
зборами учасників від 06.03.2007р., протокол № 1, державна реєстрація змін до
установчих документів проведена 14.03.2007р.).

Згідно
ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у
разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У
випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1 ГПК України).

Згідно
п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, що  виникають з корпоративних відносин у спорах
між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у
тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками,
акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Позивач
обґрунтовує своє звернення до господарського суду з позовом порушенням його
прав, встановлених п. б ч.1 ст. 10 Закону України „Про господарські
товариства”, тобто, корпоративних прав.

Права
учасників господарського товариства визначені ст. 10 Закону України „Про
господарські товариства”, ч.1 ст. 116 ЦК України.

Згідно
п. б) ч.1 ст. 10 Закону України „Про господарські товариства” учасники
товариства мають право: брати участь у розподілі прибутку товариства та
одержувати його частку (дивіденди).

Між
тим, учасник господарського товариства бере участь у розподілі прибутку
товариства шляхом прийняття відповідного рішення зборами учасників товариства,
що відповідає приписам п.5 ч. 4 ст. 145 ЦК України, ст. 59 Закону України „Про
господарські товариства” та підпункту д) п. 9.7. статуту Товариства з обмеженою
відповідальністю "Криворіжпостачбуд". Обмеження (порушення) прав
позивача брати участь у розподілі прибутку товариства матеріалами справи не
підтверджується, як не підтверджується і порушення прав позивача одержувати
частку прибутку, оскільки рішення щодо виплати частки прибутку зборами
учасників товариства не приймалися.

За
викладеного, суд не вбачає при укладенні оспорюваного Договору купівлі-продажу
порушення корпоративних прав позивача, встановлених п. б ст. 10 Закону України
„Про господарські товариства”.

Суд
відхиляє решту доводів позивача, приведених в обґрунтування позовних вимог
(визнання недійсним Договору купівлі-продажу з інших підстав), оскільки вони не
ґрунтуються на порушенні саме корпоративних прав позивача.

Позовні
вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Не
підлягають задоволенню позовні вимоги третьої особи Підприємця-фізичної особи
ОСОБА_2 про визнання Договору купівлі-продажу дійсним з огляду на наступне.

Ч.2
ст. 16 ЦК України визначає способи захисту цивільних прав та інтересів, серед
яких не зазначений такий спосіб, як визнання договору дійсним. Однак, перелік
способів захисту цивільних прав та інтересів, приведений в названій нормі, не є
вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Згідно
ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне
посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо
усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
У  цьому
разі  наступне  нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Закон
не встановлює інших випадків захисту цивільних прав та інтересів шляхом
визнання договору дійсним.

Між
тим, за обставинами справи, Договір купівлі-продажу є нотаріально посвідченим,
відсутня умова ухилення від його нотаріального посвідчення.

Отже,
Підприємець-фізична особа ОСОБА_2обрав для захисту свого права спосіб захисту
не передбачений законом.

За
викладеного, суд відхиляє доводи
Підприємця-фізичної особи ОСОБА_2, приведені в обґрунтування позовних
вимог.

З
огляду на встановлені обставини справи, надану їм правову оцінку, суд відхиляє
решту доводів учасників судового процесу.

На
підставі ст. 49 ГПК України судові витрати за первісним позовом відносяться на
позивача у справі, судові витрати за позовом третьої особи -на третю особу.

Керуючись
ст.ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В
первісному позові - відмовити.

Судові
витрати за первісним позовом  віднести на
позивача.

В
позові третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору -відмовити.

Судові
витрати за позовом третьої особи віднести на третю особу.

Суддя
Л.А.Коваль

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до
вимог ст. 84 ГПК України, - 10.10.2008р.