ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2008 р. Справа № 12/464/07-НР

За позовом: Державного підприємства „ Національної атомної енергогенеруючої компанії “Енергоатом” в особі відокремленого підрозділу “Южно - Української АЕС” (55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, промзона, а/с № 20)

До відповідача: Державного підприємства “Українського радіотехнічного інституту” (54031, м. Миколаїв, вул. Кірова, 238)

Про: стягнення 2 980 000,00 грн.

Суддя В.Д. Фролов

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача: Третяк Л.В., дов. б/№ від 06.03.2008 р.

Від відповідача: Рижий В.Ф., дов. № 28 від 28.01.2008 р.

В засіданні приймає участь:

Була оголошена перерва до 01.10.2008 р.

У серпні 2007 р. Державне підприємство „Національної атомної енергогенеруючої компанії “Енергоатом” в особі відокремленого підрозділу “Южно - Української АЕС” звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Державного підприємства “Українського радіотехнічного інституту” про стягнення 2980000,00 грн. за векселями, як за борговими розписками.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 12.11.2007р., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.02.2008 р., у позові відмовлено, з підстав, що позивач звернувся з позовом поза межами строку позовної давності, з посиланням на вимоги ст.ст. 256, 257 ЦК України.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.05.2008 р. рішення господарського суду Миколаївської області від 12.11.2007 р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 05.02.2008 року у справі № 12/464/07–скасовані, справу направлено на розгляд до суду першої інстанції. У вищевказаної постанові зазначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, відповідно до ст. 267 ЦК України, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 02.07.2008 р. справу прийнято до нового розгляду, якою було зобов’язано позивача надати докази, які підтверджують коли він довідався або міг довідатися про порушено право, зі зазначенням причин пропуску позовної давності.

Позивачем надане клопотання за № 32/11183 від 19.09.2008 р. про поновлення строків позовної давності, щодо стягнення боргу за векселями, як за борговими розписками, з посиланням на обставини стосовно причин пропущення позовної давності.

Відповідач, проти позову заперечує, просить в позові відмовити, обґрунтовуючи це спливом строку позовної давності.

Вивчивши матеріали справи, господарський суд встановив:

На виконання зобов’язань за договорами міни цінних паперів від 18.04.2000р. № 18/Д та міни векселів від 11.12.2002р. № 17, укладених між ДП “Український радіотехнічний інститут” і ДП “НАЕК “Енергоатом”, останнє набуло право власності на 11 простих векселів: № 596 на суму 500 000 грн., № 597 на суму 500 000 грн., №598 на суму 500 000 грн., № 599 на суму 500 000 грн., №600 на суму 200 000 грн., № 601 на суму 200 000 грн., №602 на суму 180 000 грн., № 603 на суму 100 000 грн., №604 на суму 100 000 грн., № 605 на суму 100 000 грн., №606 на суму 100 000 грн. зі строком платежу 09.12.2003р., які емітовані відповідачем. Зазначені векселі фактично отримані ДП “НАЕК “Енергоатом” 11.12.2002р., про що свідчить відповідний акт прийому-передачі.

Постановою Верховного Суду України від 06.03.2007р. залишено без змін постанову Вищого господарського суду України від 29.11.2006р., якою скасовано рішення господарського суду Миколаївської області від 28.07.2006р. зі справи № 12/211/05, відмовлено в позові ДП “НАЕК “Енергоатом” в особі ВП “Южно-Українська АЕС” до ДП “Український радіотехнічний інститут” про стягнення заборгованості в сумі 3 404 650грн., що виникла внаслідок порушення вексельного законодавства, яке полягає в непогашенні векселів, на стягненні заборгованості за якими, як за борговими розписками, наполягає позивач.

Постанова Верховного Суду України від 06.03.2007р. зі справи №12/211/05 вмотивована обґрунтованістю висновку господарського суду касаційної інстанції щодо наявності дефекту форми спірних векселів, що встановлено господарськими судами під час вирішення по суті справи № 3/35.

В п.3 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 08.06.2007р. № 5 „Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів” зазначено, що перелік обов'язкових реквізитів для переказного векселя наведено у ст.1, а простого —у ст.75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі. Виходячи зі змісту ч.2 ст.196 ЦК України і ст.ст.2,76 Уніфікованого закону документ, який не містить обов'язкових реквізитів, перелічених у вказаних статтях Уніфікованого закону, не є цінним папером (векселем), а може мати силу простої боргової розписки, за винятком випадків, прямо зазначених в абзацах 2-4 ст.2, абзацах 2-4 ст.76 Уніфікованого закону. Вимога векселедержателя про виконання вексельного зобов'язання, пред'явлена на підставі документа, що не відповідає формі та не містить обов'язкових реквізитів, підлягає відхиленню судом незалежно від пред'явлення позову про визнання векселя таким, що не має вексельної сили. Відхилення цієї вимоги не є перешкодою для пред'явлення самостійного позову на підставі загальних норм цивільного законодавства, зокрема тих, що регулюють відносини за позикою...

Колегія суддів відзначає, що з огляду на викладене, а також зміст укладених між сторонами договорів міни, у ДП “Український радіотехнічний інститут” виникла перед ДП “НАЕК “Енергоатом” в особі ВП “Южно-Українська АЕС” заборгованість в сумі 2980000,00 грн. за борговими розписками, якими в даному випадку виступають 11 емітованих відповідачем простих векселів: № 596 на суму 500 000 грн., №597 на суму 500 000 грн., № 598 на суму 500 000 грн., №599 на суму 500 000 грн., № 600 на суму 200 000 грн., №601 на суму 200 000 грн., № 602 на суму 180 000 грн., №603 на суму 100 000 грн., № 604 на суму 100 000 грн., №605 на суму 100 000 грн., № 606 на суму 100 000 грн. зі строком платежу 09.12.2003р.

Отже, позивач просить вказану суму стягнути з відповідача, мотивуючи це тим, що вищенаведені векселі відповідно до частини 1 статті 21 Закону України “Про цінні папери та фондову біржу” є борговими розписками. Свою вимогу обґрунтовує посиланням на норми цивільного права, а саме ст.ст. 4,161,162 Цивільного Кодексу України ( в ред. 1963 року), ст.ст. 11, 264,610 чинного Цивільного Кодексу України.

Відповідно до статті 161 Цивільного кодексу України від 18.07.1963 року (який був чинним на час відчуження векселів) зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору.

Відповідно до статті 526 чинного Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідач своє зобов’язання перед позивачем не виконав - заборгованість не сплатив.

Проте, відповідно до ст.ст. 256,257 чинного Цивільного Кодексу України строк позовної давності, щодо стягнення з відповідача боргу за вказаними векселями (як борговими розписками) сплив 09.12.2006 року.

Але, позивачем надане клопотання за № 32/11183 від 19.09.2008 р. про поновлення строків позовної давності, щодо стягнення боргу за векселями, як за борговими розписками, з посиланням на те, що заборгованість за векселями була стягнута у судовому порядку за рішенням господарського суду Миколаївської області від 27.08.2006р. підстави для подання позовної заяви для стягнення заборгованості за векселями, як за борговими розписками до остаточного вирішення справи №12/211/05 по суті в Верховному Суді України були відсутні.

І тільки з 06.03.2007р. - дати винесення постанови Верховного Суду України по справі №12/211/05 (винесення остаточного рішення, що не підлягає оскарженню, яким відмовлено позивачу у стягнення заборгованості за векселями) у позивача виникли підстави для стягнення заборгованості за векселями, як за борговими розписками.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає доцільним викладені причини, пропущення позовної давності, визнати поважними, оскільки у позивача не було можливості пред'явлення самостійного позову про стягнення заборгованості за векселями, як за борговими розписками при наявності рішення господарського суду Миколаївської області про стягнення заборгованості за векселями. Стягнення однієї і тієї ж заборгованості (2 980 000 грн.) з різних підстав у різних справах за різними предметами позову (заборгованість за векселями та заборгованість за векселями, як за борговими розписками) суперечить законодавству України.

За таких обставин та приймаючи до уваги викладене, суд вважає необхідним клопотання позивача про поновлення строків позовної давності, щодо стягнення боргу за векселями, як за борговими розписками задовольнити, відповідно позовні вимоги також підлягають задоволенню.

Зважаючи на наведене, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства “Українського радіотехнічного інституту” (54031, м. Миколаїв, вул. Кірова, 238; р/р 0001 в МФ АКБ „Причорномор'є”, м.Миколаєва, МФО 326115, код 22426700) на користь Державного підприємства „Національної атомної енергогенеруючої компанії “Енергоатом” в особі відокремленого підрозділу “Южно - Української АЕС” (55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, промзона, а/с № 20; р/р 260025820 в Миколаївській обласній дирекції ВАТ „Райффайзен Банк Аваль”, МФО 326182, ) 2 980 000,00 грн. за векселями, як за борговими розписками; 25 500,00 грн. - держмита; 118,00 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя В.Д.Фролов