СУД
ПОСТАНОВА

"22" серпня 2008 р.

Справа №  2/119

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді
ДеревінськоїЛ.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну
справу № 2/119

за позовом: прокурора м.
Кіровограда в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Управління
з контролю за використанням та охороною земель в Кіровоградській області, м.
Кіровоград

до відповідача: Кіровоградської
міської ради, м. Кіровоград

за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного
підприємства "Плато Жилбуд", м. Кіровоград

про визнання незаконним та
скасування пункту 8.211 рішення Кіровоградської міської ради № 405 від
28.12.2007 року

Секретар судового засідання -Бойко
А.В.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від прокуратури - участі не брав,
про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином;

від позивача - участі не брав, про
час і місце розгляду справи повідомлений належним чином;

від відповідача - участі не брав,
про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином;

від третьої особи - участі не брав,
про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином;

Час прийняття постанови - 10:25.

Прокурором м. Кіровограда в
інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Управління з контролю за
використанням та охороною земель у Кіровоградській області, подано позов до
Кіровоградської міської ради про визнання незаконним та скасування пункту 8.211
рішення № 405 від 28.12.2007 року "Про розгляд звернень юридичних та
фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин".

Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор
посилається на порушення Кіровоградською міською радою при прийняті
оскаржуваного пункту рішення встановленого законом порядку погодження місця
розташування земельних ділянок та надання згоди на розроблення проектів їх
відведення, що визначено статтею 151 Земельного кодексу України та Порядком
вибору земельних ділянок, який затверджено постановою Кабінету Міністрів
України від 31.03.2004 р. № 427. Крім того, позовна заява містить посилання на
те, що оскаржуваний пункт рішення прийнято з порушенням визначеної
законодавством процедури, а саме: всупереч вимог Регламенту Кіровоградської
міської ради, затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради 16.05.2006 р.

Відповідач позов не визнав,
посилаючись на те, що: у прокурора відсутня компетенція щодо звернення до суду
по даній справі в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Управління
з контролю за використанням  та охороною
земель в Кіровоградській області; прокурор неправильно тлумачить та застосовує
норми матеріального права; прокурором пропущено строки звернення до
адміністративного суду з даною позовною вимогою.

Третя особа у письмових поясненнях
вважає позовні вимоги прокурора безпідставними та такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав. При поданні позову, прокурор невірно визначив
орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретних функцій
у правовідносинах, пов'язаних із захистом інтересів держави. Прокурором
порушено при поданні адміністративного позову, порядку та строків подання
позову, а позовні вимоги, не підтверджені документально.

Розглянувши наявні у справі докази,
господарський суд,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статей 1, 3
Земельного кодексу України  земля є
основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави;
земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також
прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписи статті 13 Конституції
України визначають, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші
природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси
її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами
права власності Українського народу. Від імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в
межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі статтею 140 Конституції
України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого
самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до статті 2 Закону
України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування
- це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади
самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання місцевого значення. Місцеве самоврядування
здійснюється територіальними громадами як безпосередньо, так і через міські
ради.

Статтями 142-145 Конституції
України передбачено, що до матеріальної основи органів місцевого
самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють
територіальні  громади через органи
місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Згідно з пунктом 34 частини 1
статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"
вирішення відповідно до Закону питань земельних відносин є виключно
компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад.

Повноваження сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних відносин
визначені статтею 12 Земельного кодексу України. Відповідно до пунктів
"а", "б", "в", "к"  цієї статті
відповідачеві надані повноваження щодо: розпорядження землями
територіальних громад;  передачі
земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб,
а також  у користування відповідно до
вимог цього Кодексу;  вирішення інших
питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

В силу  вищезазначених норм чинного законодавства
та  вимог п.12 розділу Х "Перехідні
положення" Земельного кодексу України повноваження щодо розпорядження
земельними ділянками  в межах міста
Кіровограда  здійснює Кіровоградська
міська рада.

28.12.2007 р.  на пленарному засіданні  Кіровоградської міської ради   прийнято рішення №405 "Про розгляд
звернень юридичних та фізичних осіб з питань регулювання земельних
відносин" (надалі - Рішення №405).

Пунктом 8.211 цього рішення
погоджено місце розташування та надано
приватному підприємству "Плато Жилбуд" згоду на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 25 років
площею 0,28 га вулиць, набережних, площ на розі вул. Волкова та вул. Академіка
Корольова під будівництво торгівельно-адміністративного комплексу за рахунок
земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі (а.с. 16).

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

В силу статті 144 Конституції
України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених
законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній
території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності
Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

Згідно зі статтею 19 Закону України
"Про прокуратуру" предметом нагляду за додержанням і застосуванням
законів є, зокрема,  відповідність актів,
які видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та
посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам.

З урахуванням наведених норм,
прокуратурою м. Кіровограда при здійсненні нагляду за додержанням та застосуванням
законів у діяльності Кіровоградської міської ради, проведено перевірку
законності  розгляду земельних питань
сесією міської ради 28.12.2007 р., за
результатами  якої  прокурором м. Кіровограда  внесено протест на Рішення № 405, в якому
поставлено вимогу скасувати вказане рішення як незаконне.

Оскільки внесений 21.01.08р.
протест, Кіровоградською міською радою, в установлений законом десятиденний
строк, не розглянуто, прокурором м. Кіровограда, 10.04.08р., подано
адміністративний позов до суду про визнання незаконним та скасування пункту
8.211  Рішення  № 405.

Вимоги прокурора не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно статті 1 Закону України
"Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове
платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших видів діяльності.  Згідно зі статтею 15 Закону невід'ємною
частиною договору оренди землі є проект відведення земельної ділянки у випадках,
передбачених цим Законом.

За правилами статті 124 Земельного
кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній
або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору
оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок громадянам і
юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під
забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями
118, 123 цього Кодексу.

Відповідно до статті 123 Земельного
кодексу України юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у
постійне користування із земель державної або комунальної власності,
звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та Севастопольської
міських державних адміністрацій або сільської, селищної, міської ради. До
клопотання про відведення земельної ділянки додаються матеріали, передбачені
частиною п'ятнадцятою статті 151 цього Кодексу, документи, що обґрунтовують її
розмір, призначення та місце розташування. Відповідна районна державна
адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у
місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки.

За частиною 15 статті 151
Земельного кодексу України матеріали погодження місця розташування об'єкта
повинні включати: викопіювання з генерального плану або іншої містобудівної
документації населеного пункту, копію плану земельної ділянки з нанесенням на
ній варіантів розміщення об'єкта із зазначенням загальної площі, яку необхідно
вилучити. Зазначаються також склад угідь земельної ділянки, що вилучається, та
умови її відведення.

Таким чином, враховуючи положення
ст. ст. 123, 124 та 151 Земельного кодексу України, юридична особа, зацікавлена
в одержанні земельної ділянки в оренду, зобов'язана  подати відповідному органу клопотання з
доданими до нього: викопіюванням з генерального плану або іншої містобудівної
документації населеного пункту, копією плану земельної ділянки з нанесенням на
ній варіантів розміщення об'єкта із зазначенням
площі земельної ділянки, яку особа бажає отримати в оренду.

При цьому, господарський суд
враховує, що Земельний кодекс України  не
передбачає  обов'язкової умови щодо
наявності у юридичної особи, яка бажає отримати згоду  на розроблення проекту відведення земельної
ділянки,  акту вибору земельної ділянки
та матеріалів попереднього погодження місця розташування відповідної земельної
ділянки, на момент звернення до міської ради з клопотання про надання згоди на
розроблення проекту відведення земельної ділянки.

Безпосередньо стаття 151 Земельного
кодексу України, на порушення якої вказує прокурор у позові, регламентує
порядок погодження питань, пов'язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок
і не може бути застосована в цілому   при
наданні,    відповідним органом місцевого
самоврядування чи органом виконавчої влади,
згоди юридичним особам  на
розробку проекту відведення  земельної
ділянки  в оренду, в тому числі частина
друга цієї статті, відповідно до якої постановою Кабінету Міністрів
України  від 31.03.2004 р. №427
затверджено Порядок вибору земельних ділянок для розміщення об'єктів. Даний
Порядок визначає механізм вибору юридичними особами земельних ділянок для
розміщення об'єктів лише у разі їх вилучення чи викупу.

Так, згідно з пунктом 3  названого Порядку у клопотанні юридичних
осіб, заінтересованих у відведенні земельної ділянки, мають зазначатись,
зокрема, умови вилучення (викупу) земельної ділянки.  Дані умови
мають зазначатись  також  в акті комісії з питань вибору земельних
ділянок для розміщення об'єктів (пункт 6 Порядку).

Як вбачається із положень  частини 2 статті 116, статті 124 Земельного
кодексу України, частини 1 статті 792 Цивільного кодексу України, оренда
земельної ділянки полягає у наданні, передачі в користування, а не у вилученні
(викупі) чи відчужені.

За умовами частини 5 статті 116
Земельного кодексу України після вилучення (викупу)  надаються
у користування  лише ті земельні
ділянки, що перебувають  у власності або
у користуванні інших осіб.

Прокурором та позивачем  не надано доказів  в обґрунтування того, що спірна земельна
ділянка площею 0,28 га вулиць, набережних, площ на розі вул. Волкова та вул.
Академіка Корольова перебувала у користуванні чи власності  будь-яких осіб і підлягала вилученню з метою
надання її в оренду.

З урахуванням викладеного,
господарський суд прийшов до висновку, що при прийнятті  Кіровоградською міською радою спірного пункту
Рішення №405 не було порушено норм статті 151 Земельного кодексу України та
Порядку вибору земельних ділянок для розміщення об'єктів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України № 427 від 31.03.2004 р.

При вирішенні даного спору
господарський суд враховує також наступне. В силу статті 36-1 Закону України
"Про прокуратуру" представництво прокуратурою інтересів держави в
суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших
дій, спрямованих на захист у суді інтересів
держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у
суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних,
політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій
(бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між
ними або з державою.

Зазначаючи у позові Управління з
контролю за використанням та охороною земель в Кіровоградській області, як
особу, уповноважену здійснювати від її імені функції у спірних правовідносинах,
прокурор фактично подав позов про захист інтересів держави в тій частині її
повноважень, виконання яких від імені держави покладено на таке Управління.

Назване Управління діє на підставі
"Положення про Управління з контролю за використанням та охороною
земель", затвердженого начальником Державної інспекції з контролю за
використанням та охороною земель 27.10.05р.

Статус, завдання та повноваження
Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель визначені в
Положенні про Державну інспекцію з контролю за використанням і охороною земель
(далі по тексту - Держземінспекція), затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 1958 від 25.12.2002 р. Держземінспекція має територіальні
органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які
становлять єдину систему органів державного контролю за використанням і
охороною земель.

Згідно названого Положення
основними завданнями Держземінспекції є: участь у межах своєї компетенції в
реалізації державної політики у сфері земельних відносин; організація та
здійснення державного контролю за використанням і охороною земель.

Відповідно до ст. 6 Закону України
"Про державний  контроль за
використанням та охороною земель" Управління організовує і здійснює
державний контроль за дотриманням органами місцевого самоврядування
встановленого порядку набуття та реалізації права на землю, передачі у власність,
викупу земельних ділянок, використання їх відповідно до цільового призначення.

Відповідно до пункту 5 Положення
про Держземінспекції та статті 10 Закону України "Про державний контроль
за використанням та охороною земель" Управління та державні інспектори з
контролю за використанням і охороною земель в межах своїх повноважень мають
право складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у
сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про
охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про
адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством
України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення
винних осіб до відповідальності; звертатися до органів прокуратури з
клопотанням про подання позову до суду щодо відшкодування втрат
сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення
самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими
закінчився.

Матеріалами справи не встановлено
здійснення Управлінням з контролю за використанням та охороною земель у
Кіровоградській області  повноважень,
результатом яких стало виявлення порушення прийнятим Кіровоградською міською
радою рішенням від 28.12.2007 р. № 405 порядку набуття та реалізації права на
землю, передачі у власність, викупу земельних ділянок, використання їх
відповідно до цільового призначення.

Згідно статті 124 Земельного
кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній
або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору
оренди земельної ділянки.

Дозвіл на розробку проекту відводу
дає право підприємству лише розробляти проект, що не тягне за собою виникнення
права користування земельною ділянкою. Отже,
рішення органу місцевого самоврядування про надання юридичній особі
згоди на розроблення проекту землеустрою
не є порушенням встановленого законом порядку передачі земельних
ділянок.

Правові та організаційні основи
діяльності у сфері землеустрою визначаються Законом України "Про
землеустрій". Згідно статті  58
даного Закону врахування державних інтересів при здійсненні землеустрою на місцевому
рівні полягає у виконанні заходів, передбачених загальнодержавними програмами
щодо використання та охорони земель, схемами землеустрою і техніко-економічного
обґрунтування використання та охорони земель, проведення державної експертизи і
здійснення державного контролю за використанням та охороною земель.

Прокурором в позовній заяві не
викладено та не доведено  неврахування
державних інтересів при здійсненні землеустрою на місцевому  рівні.

Статтею 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування" встановлено, що акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або
законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Таким чином, підставами для
визнання рішення Кіровоградської міської ради незаконним є невідповідність його
вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу,
який видав цей документ. Обов'язковою умовою є також порушення у зв'язку з його
прийняттям інтересів позивача у справі.

Прокурор в поданій заяві вказує на
порушення відповідачем процедури прийняття
рішення (пункт якого оспорюється), а саме - Регламенту Кіровоградської
міської ради п'ятого скликання, затвердженого рішенням Кіровоградської міської
ради від 16.05.2006 р. № 1.

Поряд з цим, прокурором не
зазначено та не доведено яким чином недодержання (порушення) процедурних питань
вплинуло на законність  прийняття рішення
та порушило інтереси  держави в особі
Управління з контролю за використанням та охороною земель у Кіровоградській
області.

Як зазначено безпосередньо у
позовній заяві, назване Управління організовує і здійснює державний контроль за
дотриманням органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства
України, в тому числі дотримання встановленого порядку набуття та реалізації
права на землю, передачі у власність, викупу земельних ділянок, використання їх
відповідно до цільового призначення.

Недодержання міською радою
процедури - Регламенту не є порушенням у сфері земельного законодавства.
Прийняття рішення органом місцевого самоврядування про надання юридичній особі
згоди на розробку проекту  землеустрою
щодо відведення земельної ділянки в оренду не свідчить про недотримання
Кіровоградською міською радою порядку
набуття та реалізації права на землю, передачі у власність, викупу
земельних ділянок, використання їх відповідно до цільового призначення.

Згідно п. п. 34 п. 1 ст. 26, п. 1
ст. 46, п. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в
Україні"  виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання
земельних відносин; сесія складається з пленарних засідань ради, а також
засідань постійних комісій ради; рішення ради приймається на її пленарному
засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради,
крім випадків, передбачених цим Законом.

Незаконними, як зазначалося вище,
визнаються акти органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності
Конституції або законам України.

Рішення від 28.12.2007 р. № 405,
законність якого оспорюється прокурором м. Кіровограда, прийнято на пленарному
засіданні Кіровоградської міської ради в межах її повноважень. Докази того, що
обговорення такого рішення більшістю депутатів не відбувалося, відсутні.

З викладених у позовній заяві
обґрунтувань господарський суд не вбачає доведеності порушення прийнятим
Кіровоградською міською радою рішенням №405 від 28.12.2007 р. (пунктом, що
оскаржується) інтересів держави з питань регулювання земельних відносин,
повноваження за додержанням яких державою покладено на Управління з контролю за
використанням та охороною земель в
Кіровоградській області.

Статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову, якщо на цьому наполягає одна із сторін, що передбачено пунктом 1 статті
100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Управління з контролю за
використанням та охороною земель в Кіровоградській області не зверталося до
прокурора про захист його прав, обов'язків чи інтересів. Фактично позов подано
про захист інтересів держави у формі представництва - звернення до суду із
адміністративним позовом про визнання незаконним акту органу місцевого
самоврядування.

Прокурор звернувся до
господарського суду із заявою про визнання незаконним та скасування пункту
8.211 Рішення  № 405 після спливу строку,
встановленого частиною четвертою статті 21 Закону України "Про
прокуратуру". Пояснення поважності причин пропуску зазначеного строку  суду не наведено.

На відмові у задоволенні позову у
зв'язку, крім інших підстав, за яких позов не визнається, із пропущенням строку
звернення до адміністративного суду, наполягає Кіровоградська міська рада.

Враховуючи вищевикладене,
господарський суд відмовляє прокурору м. Кіровограда у задоволенні
адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 94, 121, 160, 163,
167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 6 "Прикінцевих
та перехідних положень" Кодексу адміністративного судочинства України,
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної
скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

Л. В. Деревінська