ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

31 січня 2008 р.

№ 6/257/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді

Дерепи В.І.,

суддів

Грека Б.М., Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1

на

рішення господарського суду
Запорізької області від 25.07.2007 року та постанову Запорізького
апеляційного господарського суду від 06.11.2007 року

у
справі          № 6/257/07

за позовом

приватного підприємства “Баядера”

до

суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

про

стягнення заборгованості

за
участю представників сторін:

від
позивача -Голік О.Ю.

відповідача -не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 25 липня 2007 року (суддя Л.Місюра), залишеним без змін
постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 6 листопада 2007
року (судді В.Хуторной, Н.Коробка, М.Мірошниченко), позов задоволено, стягнуто
з відповідача 7 683,04 грн. заборгованості за невиконання зобов'язань по оплаті
поставленої продукції за договором від 26.10.2006 року № 465.

В касаційній скарзі суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1, не погоджуючись з прийнятими
по справі судовими актами, просить їх скасувати, посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріального та процесуального права, та прийняти
нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши представника позивача,
розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування господарським судом Запорізької області та
Запорізьким апеляційним господарським судом норм матеріального і процесуального
права у вирішенні даного спору, і з урахуванням меж перегляду справи в
касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено господарськими
судами, між суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1та
приватним підприємством “Баядера” був укладений договір поставки від 26 жовтня
2006 року № 465, за умовами якого позивач (ПП “Баядера”) зобов'язався передати,
а відповідач (СПД -фізична особа ОСОБА_1) прийняти і оплатити алкогольну
продукцію та товари народного споживання (пункт 1.1 договору). Розрахунки за
товар здійснюються за кожною поставленою партією товару шляхом оплати покупцем
його вартості протягом 7 календарних днів з дати поставки (пункт 4.1 договору).

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 599 та 625
Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання, яке припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

За видатковими накладними від
03.11.2006 року № 197575, від 17.11.2006 року №№ 198197, 198198 та від
07.12.2006 року № 199098 позивач передав відповідачу алкогольну продукцію на
загальну суму 9 487,63 грн.

Відповідач свої зобов'язання за
договором від 26.10.2006 року № 465 виконав частково, розрахувавшись з
позивачем за поставлену продукцію в сумі 600 грн. (платіжне доручення від
29.11.2006 року № 47), а частину продукції на суму 1 128,13 грн. повернув
позивачу, що підтверджується зворотною накладною від 14.02.2007 року №
178/591502. В подальшому сторони зменшили вартість поставленої продукції на
76,46 грн.

Залишок заборгованості, яку
відповідач не сплатив за поставлену продукцію, складає 7 683,04 грн., що стало
підставою для звернення до суду з позовом.

Таким чином, господарські суди
правомірно дійшли висновку про необхідність стягнення з відповідача 7 683,04
грн. заборгованості за невиконання зобов'язань по оплаті поставленої продукції
за договором від 26.10.2006 року № 465.

Отже, посилання скаржника на
неправильне застосування господарським судом Запорізької області та Запорізьким
апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при
прийнятті судових актів є безпідставними.

Інші посилання скаржника в
обґрунтування касаційної скарги, зокрема, про прийняття продукції не
уповноваженими особами, не підтверджені матеріалами справи, досліджені та
спростовуються висновками судів, а тому не приймаються колегією суддів.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були
встановлені господарськими судами на підставі всебічного, повного і
об'єктивного дослідження поданих сторонами доказів, висновки судів відповідають
цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням
норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 1115,
1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Запорізької області від 25 липня 2007 року та постанову Запорізького
апеляційного господарського суду від 6 листопада 2007 року у справі № 6/257/07
залишити без змін, а касаційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1- без задоволення.

Зупинення виконання рішення
господарського суду Запорізької області від 25.07.2007 року у справі № 6/257/07
скасувати.

Головуючий, суддя

В.І.Дерепа

Суддя

Б.М.Грек

Суддя

Л.В.Стратієнко