Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26"
серпня 2008 р.
Справа № 07/107-08

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Демченко В.О., судді Такмаков Ю.В.,  Плужник О.В.,

при секретарі Соколовій Ю.І.

за участю представників
сторін:

позивача - ОСОБА_3. (дов. № 3492 від 25.06.2008 р.)

відповідача -  не
прибув

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1(АДРЕСА_1) (вх. № 1824 Х/3) на рішення господарського суду
Харківської області від 02.06.08 р. по справі № 07/107-08

за
позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1(АДРЕСА_1)

до Фізичної особи - підприємця  ОСОБА_2(м. Харків)

про стягнення 11 622,85 грн., -

встановила:

У квітні 2008
року Фізична особа -підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського суду
Харківської області з позовом до Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2про
стягнення 11 355,00 грн. основного боргу та 267,85 грн. 3 % річних, які виникли
внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань по оплаті
поставленого товару, а також просила стягнути з останнього судові витрати по
справі.

Рішенням
господарського суду Харківської області від 2 червня 2008 року по справі №
07/107-08 (суддя Інте Т.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Позивач з
рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського
суду Харківської області від 02.06.2008 р. скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги ФОП ОСОБА_1.

Відповідач
письмові пояснення або заперечення по апеляційній скарзі не надав, в судове
засідання 26.08.2008 р. не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про
місце, день та час розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення
рекомендованого поштового відправлення за № 4485851 від 31.07.2008 р. (в
матеріалах справи), про причини неявки свого представника з поважних причин суд
не повідомив, у зв'язку з чим, справа за апеляційною скаргою розглядається за
наявними в ній матеріалами.

Перевіривши повноту встановлення
господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх
юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених
статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши
представника ФОП ОСОБА_1. -ОСОБА_3., яка підтримала апеляційну скаргу, колегія
суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з
наступних підстав.

Із матеріалів
справи вбачається, що позивач у період з 03.12.2004 р. по 22.12.2004 р.
поставив відповідачеві товар - м`які меблі на загальну суму 12 855,00 грн., що
підтверджується накладними, доданими до матеріалів справи (а. с. 10-12).
Відповідач товар прийняв, однак оплату за поставлені м`які меблі здійснив
частково в сумі 1 500,00 грн., внаслідок чого його заборгованість перед
позивачем складає 11355,00 грн.

Як зазначив
місцевий господарський суд, з урахуванням положень статей 202, 205, 207, 509
Цивільного кодексу України передача товару позивачем та прийняття його
відповідачем є підставою вважати укладеним між сторонами правочин, що містить
ознаки купівлі-продажу (поставки) та виникнення у відповідача зобов'язання
оплатити поставлений товар.

Відповідно до
статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на
нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Оскільки
сторони не встановили строк виконання відповідачем обов'язку оплатити
поставлений позивачем товар, останнім в порядку статті 530 Цивільного кодексу
України на адресу відповідача була направлена претензія з вимогою оплатити 11
355,00 грн. заборгованості у семиденний строк з моменту отримання вимоги (а. с.
13).

Відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, господарський суд Харківської області виходив з
того, що в якості доказу отримання відповідачем вказаної претензії позивач
надав суду повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до
якого у графі "вручено" вказано: "25 червня 2007 року"
уповноваж. ОСОБА_4" (а. с. 14).

Відповідно до
Звіту суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного
податку за другий квартал 2007 року (а. с. 21), відповідач працювала без
найманих працівників.

Враховуючи те,
що позивач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували повноваження
ОСОБА_4 на отримання вищевказаної претензії, суд першої інстанції дійшов до
висновку, що зазначену претензію було отримано неуповноваженою відповідачем
особою. А оскільки докази отримання претензії відповідачем відсутні, строк
виконання ним зобов'язання  з оплати
поставленого позивачем товару суд визнав таким, що не настав, у зв'язку з чим
відмовив у задоволенні позовних вимог.

Однак з
викладеними вище висновками господарського суду колегія суддів не може
погодитись, з огляду на наступне.

Відповідно до
статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або законом.

Згідно з
пунктом 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів
цивільного законодавства.

В даному
випадку строк виконання зобов'язання за усною угодою сторонами встановлений не
був. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань позивач
звертався до нього з вимогою про оплату заборгованості в сумі 11 355,00 грн.,
що підтверджується копією поштового повідомлення про вручення поштового
відправлення № 8199 з відміткою про отримання вказаного повідомлення. Зазначена
вимога була отримана відповідачем 25.06.2007 р., але залишена без відповіді та
без задоволення.

Висновок суду
першої інстанції про те, що позивач не надав доказів отримання відповідачем
вимоги є передчасним та спростовується тим, що на поштовому повідомленні про
вручення поштового відправлення в графі "на ім`я" вказано ОСОБА_2.,
"за адресою" - вказано "АДРЕСА_2 ". Крім
того, на повідомленні наявні відбитки відділення зв'язку Харків - 54.

Заперечуючи
проти висновків суду першої інстанції, позивач обґрунтовано зазначає, що жодний
нормативний акт не передбачає для відправника поштового відправлення перевірки
повноважень особи, яка отримує відправлення. Такий обов'язок покладено
на відділення зв'язку, тим більше, що відправлення № 8199 - рекомендоване з
повідомленням про вручення.

Твердження
відповідача про те, що ОСОБА_4, яка отримала повідомлення у ФОП ОСОБА_2. не
працює та жодних листів їй не передавала, не підтверджені належним чином,
оскільки чинне законодавство не обмежує коло осіб, які за наявності
відповідного доручення можуть отримувати письмову кореспонденцію лише колом
найманих працівників приватного підприємця. Тобто, Звіт суб'єкта малого
підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку за другий квартал
2007 року (а. с. 21), на який посилається суд першої інстанції, не може бути
належним доказом того, що вимог відповідач не отримував.

Відповідно до
статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Колегія суддів
вважає, що відповідач не надав доказів того, що поштове повідомлення він
фактично не отримав, зокрема те, що воно було вручено іншим особам.

Згідно з
частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його
у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до
частини 1 статті 625 зазначеного Кодексу боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Оскільки
відповідач не виконав належним чином своїх зобов'язань щодо здійснення
своєчасної і в повному обсязі оплати за одержаний товар, його заборгованість
перед ФОП ОСОБА_1. станом на 15.04.2008 р. складає 11 355,00 грн., у зв'язку з
чим позовні вимоги позивача колегія суддів вважає обґрунтованими, доведеними
належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того,
згідно з пунктом 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів
вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення 267,85 грн. 3 % річних є
також обґрунтованими, відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають
задоволенню.

Відповідно до
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 29.12.1976 р. "Про
судове рішення" рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у
відповідності з нормами матеріального права, а обґрунтованим визнається
рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням
вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що недостатнє з'ясування судом
першої інстанції обставин, які мають значення для справи та невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи призвело до неправильного вирішення
спору, що дає підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення
господарського суду Харківської області від 02.06.2008 р. по справі №
07/107-08.

Задовольняючи
вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача 174,35 грн. державного мита та 118,00 грн.  витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

На підставі
викладеного та керуючись статтями 43, 99, 101, пунктом 2 статті 103, пунктами
1, 3 частини 1 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1задовольнити.

Рішення
господарського суду Харківської області від 2 червня 2008 року по справі №
07/107-08 скасувати та прийняти нове рішення.

Позовні вимоги
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1задовольнити.

Стягнути з
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2(АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на
користь Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_2 ) основний борг у розмірі 11 355,00 грн., 3 %  річних у розмірі 267,85 грн., державне мито у
розмірі 174,35 грн. та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Доручити
господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Головуючий суддя
Демченко В.О.

Судді
Такмаков Ю.В.

Плужник О.В.