ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

02
жовтня 2008 р.

№
14/052-07

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Дроботової
Т.Б. -головуючого, Волковицької Н.О., Рогач Л.І.,

перевіривши
матеріали касаційної скарги

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на
ухвалу

Київського
міжобласного апеляційного господарського суду від 28.08.2008р.

у
справі

№
14/052-07

господарського
суду

Київської
області

за
позовом

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

до

Відкритого
акціонерного товариства "Племінний завод "Дзвінкове"

третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідача

1.
Закрите акціонерне товариство "Сільгосппродукт" 2. Регіональне
відділення Фонду державного майна України по Київській області

про

визнання
недійсними рішень позачергових загальних зборів акціонерів від 19.07.2006

ВстановиВ:

Ухвалою
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 28.08.2008р. у
даній справі судом вчетверте поновлено провадження, призначено справу до
розгляду та зобов'язано сторони виконати певні дії.

Стаття
129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, до яких
віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду,
крім випадків, встановлених законом.

Зазначена
конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 12 Закону України
"Про судоустрій України", згідно з якою учасники судового процесу та
інші особи у випадках і порядку, передбачених процесуальним законом, мають
право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже,
реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового
рішення названим Законом ставиться у залежність від положень процесуального
закону.

Тобто,
Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми
про те, в яких випадках учасники судового процесу та інші особи мають право на
апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Відповідно
до частини 1 статті 11113 господарського процесуального кодексу
України ухвали місцевого або апеляційного господарського суду можуть бути
оскаржені у касаційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом та
Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання
його банкрутом".

Отже,
оскарженню підлягають лише ті ухвали, про можливість яких прямо
зазначено у відповідній статті Господарського процесуального кодексу України
або Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", в яких йдеться про винесення судом даних ухвал.

Вищий
господарський суд України відмовляє у прийнятті касаційної скарги і виносить з
цього приводу відповідну ухвалу у випадку, зокрема, якщо касаційну скаргу
подано на ухвалу суду першої або апеляційної інстанції, яку не
може бути оскаржено.

Статті
86, 98 Господарського процесуального кодексу України, якими керувався суд при
винесенні зазначеної ухвали, не передбачають можливості оскарження ухвали про
поновлення провадження у справі, призначення справи до розгляду та про
зобов'язання сторін виконати певні дії.

Наведені
обставини виключають перегляд зазначеної ухвали в касаційному порядку, що є
підставою для відмови у прийняті касаційної скарги.

Проте,
звертаємо увагу на те, що учасники судового процесу та інші особи у випадку і
порядку, передбачених процесуальним законом, мають право оскаржити
прийняте судове рішення вцілому в касаційному порядку, відповідно до
ст. 92, 107 Господарського процесуального кодексу України, посилаючись на
порушення судом приписів процесуального законодавства, якщо це призведе до
прийняття незаконного судового рішення. Тобто, якщо Київським міжобласним
апеляційним господарським судом буде прийнято рішення, яке не відповідає нормам
матеріального або процесуального права, позивач може оскаржити дане рішення в
касаційному порядку.

Разом
з тим, статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, закріплені
права і обов'язки сторін, сторони зобов'язанні добросовісно користуватися
належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і
охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного,
повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

З
матеріалів справа вбачається, що позивач вже багато разів оскаржував ухвалу про
поновлення провадження зі справи та призначення її до розгляду, і отримав
процесуальну позицію Верховного суду України з даного питання щодо неможливості
оскарження таких ухвал.

Натомість,
суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1 вчетверте подано
касаційну скаргу на ухвалу Київського міжобласного апеляційного господарського
суду від 28.08.2008р. про поновлення провадження зі справи та призначення її до
розгляду.

Враховуючи
наведене, скаржнику не слід зловживати своїми процесуальними правами і
затягувати судовий процес.

Враховуючи
викладене, керуючись статтями 86, частиною 1 статті 11113
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити
у прийнятті касаційної скарги суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1 на ухвалу Київського міжобласного апеляційного господарського
суду від 28.08.2008р. у справі № 14/052-07.

Касаційну
скаргу повернути її заявнику.

Головуючий
Т.Дроботова

Судді
Н.Волковицька

Л.Рогач