ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"30" вересня 2008 р.

Справа № 25/1716А-07

Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді Михайлова М.В.,

суддів
Тофана В.М., Журавльова О.О.

При секретарі судового засідання
Юзьковій А.В.

за участю представників сторін:

від прокуратури:
Поляхова А.В., за довіреністю;

від позивача:
не з'явився, повідомлений належним чином;

від відповідача:
не з'явився, повідомлений належним чином;

розглянувши  у
відкритому судовому засіданні апеляційне подання Заступника
прокурора Суворовського району м. Одеси

на ухвалу  господарського
суду Одеської області від  24 жовтня 2007
року

у справі № 25/1716А-07

за позовом Заступника прокурора Суворовського
району м. Одеси (м. Одеса, вул. Ат. Головатого, 89) в інтересах держави в особі
Державної податкової інспекції в Суворовському районі м. Одеси (м. Одеса, вул.
Ак. Заболотного, 38-а)

до Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

про припинення підприємницької
діяльності, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Суворовського
району м. Одеси в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в
Суворовському районі м. Одеси звернувся до господарського суду Одеської області
з позовом про припинення підприємницької діяльності Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1.

Підставою для звернення прокурора
до суду стали матеріали, що надійшли з Державної податкової інспекції в
Суворовському районі м. Одеси, про незвітування відповідача протягом року перед
податковими органами, що відповідно до п.3 ч.2 ст. 46 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" є
підставою для постановлення судового рішення щодо припинення підприємницької
діяльності фізичної особи -підприємця.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 24 жовтня 2007 року № 25/1716А-07 (суддя Малярчук І.А.)
відмовлено у прийнятті позовної заяви до розгляду на підставі п.1 ч.1 ст. 62
ГПК України.

Ухвала господарського суду
мотивована тим, що подана Заступником прокурора Суворовського району м. Одеси в
інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в Суворовському районі
м. Одеси позовна заява не підлягає розгляду в господарських судах.

Не погоджуючись з ухвалою суду
першої інстанції, прокурор звернувся до Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційним поданням, в якому просить вказану ухвалу суду першої
інстанції скасувати, справу передати на розгляд господарського суду Одеської
області, з посиланням при цьому на порушення судом першої інстанції норм
процесуального та матеріального права.

За доводами прокурора суд першої
інстанції неправомірно відмовив у прийнятті позовної заяви на підставі п.1 ч.1
ст. 62 ГПК України, оскільки подання позову прокурором не є застосуванням
податковими органами адміністративно-господарської санкції до відповідача, а
отже виниклий між сторонами спір не є публічно-правовим та підлягає розгляду в
господарських судах.

Сторони, згідно приписів ст. 98 ГПК
України, були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду
апеляційного подання, а матеріали справи дають можливість розглянути справу у
відсутності представників позивача та відповідача.

Відповідач не скористався своїм
правом надання відзиву на апеляційне подання.

Від сторін, представники яких не
з'явились у судове засідання апеляційної інстанції, ніякого клопотання не
надходило.

У судовому засіданні представник
прокуратури підтримав вимоги, викладені в апеляційному поданні і наполягав на
їх задоволенні.

Відповідно до ст.85 ГПК України, у
судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Дослідивши  доводи апеляційного подання, наявні матеріали
справи та обставини, на яких ґрунтується подання, а також перевіривши
додержання та правомірність застосування судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, заслухавши представника прокуратури,
апеляційний господарський суд дійшов до висновку про відсутність підстав для
задоволення апеляційного подання, виходячи з наступного.

Як вже було вказано вище,
господарським судом Одеської області було відмовлено у прийнятті позовної заяви
з огляду на те, що подана Заступником прокурора Суворовського району м. Одеси в
інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в Суворовському районі
м. Одеси позовна заява не підлягає розгляду в господарських судах, оскільки
Державна податкова інспекція в Суворовському районі м. Одеси, звернувшись з
позовом про припинення підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, реалізувала свої визначені чинним законодавством функції суб'єкта
владних повноважень, а отже спір між сторонами є публічно-правовим і підлягає
розгляду в порядку адміністративного судочинства. При винесенні оскаржуваної
ухвали суд керувався п.1 ч.1 ст. 62 ГПК України.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 62
ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає
розгляду в господарських судах України.

Виходячи з вимог цієї статті суд
першої інстанції відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо її подано з
порушенням правил підвідомчості справ господарським судам, встановлених у
статті 12 ГПК України.

Згідно з ч.1 ст. 12 ГПК України
господарським судам підвідомчі:

1)справи  у
спорах,  що  виникають
при  укладанні, зміні,
розірванні  і виконанні господарських
договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

-спорів про приватизацію державного
житлового фонду;

-спорів, що виникають при
погодженні стандартів  та  технічних умов;

-спорів про встановлення цін на
продукцію (товари), а також тарифів на послуги
(виконання  робіт),  якщо
ці  ціни  і
тарифи відповідно  до  законодавства не можуть бути встановлені за
угодою сторін;

-спорів, що виникають із
публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду
України та адміністративних судів;

-
інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та
міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2)справи про банкрутство;

3)справи за заявами  органів Антимонопольного комітету України,
Рахункової  палати  з
питань,  віднесених законодавчими
актами до їх компетенції;

4)справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між господарським  товариством та  його учасником (засновником, акціонером), у
тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками,
акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Предметом спору по даній справі є
припинення підприємницької діяльності Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, у
зв'язку з незвітуванням відповідача протягом року перед податковими органами,
що відповідно до п.3 ч.2 ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" є підставою для постановлення
судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи
-підприємця. При цьому позов до суду поданий прокурором в інтересах держави в
особі Державної податкової інспекції в Суворовському районі м. Одеси.

Відповідно до п.17 ч.1 ст. 11
Закону України "Про державну податкову службу в Україні" органи
державної  податкової служби  у  випадках,
в  межах компетенції та у порядку,
встановлених  законами  України, мають право звертатися у  передбачених
законом випадках до судових органів із заявою  (позовною заявою)  про
скасування  державної реєстрації
суб'єкта підприємницької діяльності.

Згідно з п.3 ч.2 ст. 46 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців"
однією з підстав для постановлення судового рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичної особи -підприємця, зокрема є неподання
протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій,
документів фінансової звітності відповідно до закону.

Як вбачається з позовних
матеріалів, позовна заява обґрунтована зокрема положенням Закону України
"Про державну податкову службу в Україні".

Статус державної податкової служби
в Україні, її функції та правові основи діяльності визначені Законом України
"Про державну податкову службу в Україні", відповідно до п.1 ч.1 ст.
2 якого завданням органів державної податкової служби, зокрема, є здійснення
контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення,
повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків
і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених
законодавством.

Статтею 238 ГК України передбачено,
що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єктів
господарювання уповноваженими органами державної влади або органами місцевого
самоврядування за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення
господарської діяльносності. При цьому адміністративно-господарські санкції
визначені як заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані
на припинення порушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Статтею 239 ГК України визначені такі
види адміністративно-господарських санкцій, як вилучення прибутку,
адміністративно-господарський штраф, стягнення зборів ( обов'язкових платежів),
застосування антидемпінгових заходів, припинення експортно-імпортних операцій,
застосування індивідуального режиму ліцензування, зупинення дії ліцензії на
здійснення суб'єктом господарювання певних видів господарської діяльності,
анулювання ліцензії на здійснення суб'єктом господарювання окремих видів
господарської діяльності, обмеження або зупинення діяльності суб'єкта
господарювання, скасування державної реєстрації та ліквідація суб'єкта
господарювання, інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим
Кодексом та іншими законами.

В свою чергу ст.247 ГК України
передбачено, що адміністративно-господарська санкція у вигляді скасування
державної реєстрації суб'єкта господарювання та його ліквідація може бути
застосована у разі здійснення цим суб'єктом діяльності, що суперечить закону чи
установчим документам.

В даному випадку, прокуратура в
особі позивача, подала позов про застосування до фізичної особи
підприємця-порушника адміністративно-господарської санкції у вигляді припинення
підприємницької діяльності (скасування державної реєстрації та ліквідація
суб'єкта господарювання).Таким чином позивач реалізує визначені чинним
законодавством функції суб'єкта владних повноважень.

Тобто звертаючись з позовом про
припинення юридичної особи орган державної податкової служби діє як орган
державної влади при здійсненні ним владних управлінських функцій і, відповідно,
як суб'єкт владних повноважень, а отже спір в даній справі виник у зв'язку з
адміністративними, а не господарськими відносинами.

З 1 вересня 2005 року набув
чинності Кодекс адміністративного судочинства України, який поширює юрисдикцію
адміністративних судів на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких
законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 17
Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних
судів поширюється на, зокрема, на спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених законом.

У спірних правовідносинах позивач,
з урахуванням приписів п.4 ч.1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства
України, діє не як суб'єкт господарських відносин, а як суб'єкт владних
повноважень.

З урахуванням приписів ст. 12 ГПК
України та зазначених норм Кодексу адміністративного судочинства України,
вирішення даного спору до компетенції господарських судів не відноситься.

Таким чином, судом першої інстанції
зроблений правильний висновок про те, що позовна заява, що віднесена Кодексом
адміністративного судочинства України до адміністративної юрисдикції, була
подана прокурором в особі органа податкової служби відповідно до норм
Господарського процесуального кодексу України після набрання чинності Кодексом
адміністративного судочинства України.

Така ж правова позиція наведена і у
постанові Вищого господарського суду України від 02.10.2007р. по справі
№5/304-05-10138.

За таких обставин у господарського
суду першої інстанції не було правових підстав для порушення провадження у
справі за правилами Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, апеляційний
господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення
апеляційного подання Заступника прокурора Суворовського району м. Одеси, а отже
ухвалу місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст.
99, 101,103-106 ГПК України, суд  -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційне подання Заступника
прокурора Суворовського району м. Одеси на ухвалу господарського суду Одеської
області від 24 жовтня 2007 року № 25/1716А-07 залишити без задоволення, а
ухвалу господарського суду -без змін.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Головуючий суддя
М.В. Михайлов

Суддя                                                                                                           В.М.
Тофан

Суддя
О.О.  Журавльов