ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2008 р.

№ 40/222

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Подоляк О.А.

суддів

Барицької Т.Л.

Козир Т.П.

перевіривши касаційні скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова група" та

Міністерства оборони України

на рішення

від

та на постанову

від

господарського суду міста Києва

16.05.2006

Київського апеляційного господарського суду

10.07.2008

у справі

№ 40/222

за позовом

Закритого акціонерного товариства "Еліта"

до

1. Міністерства оборони України

2. Державної акціонерної компанії "Національна мережа аукціонних центрів"

третя особа

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова група"

про

визнання дійсним аукціону та визнання недійсним повторного аукціону

у судовому засіданні взяли участь представники:

позивача - Федорова Т.М. (дов. №2 від 16.01.2008);

відповідача 1 - не з'явились;

відповідача 2 - не з'явились;

третьої особи - Федоров Д.В. (дов. №1 від 19.01.2007);

Розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 18.11.2008 №02-12/503 змінено склад колегії суддів Вищого господарського суду України, в провадженні якої знаходиться справа № 40/222 та сформовано колегію суддів у наступному складі: Подоляк О..А. –головуючий суддя, судді Барицька Т.Л., Козир Т.П.

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство "Еліта" (надалі позивач) звернулося із позовом до господарського суду міста Києва про визнання дійсними результатів аукціону, проведеного Державною акціонерною компанією "Національна мережа аукціонних центрів" (надалі відповідач 2) з продажу нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. О. Молодчого, 46, будівля №1 (штаб), військове містечко №62 (надалі спірне майно), за результатами якого переможцем було визнано позивача з ціною продажу 4 614 329,05 грн.; під час розгляду даної справи господарським судом першої інстанції позивач уточнив позовні вимоги та просив, окрім вказаної вимоги, визнати недійсним повторний аукціон з продажу спірного майна від 26.01.2006, за результатами якого переможцем було визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова група" (надалі третя особа).

Рішенням господарського суду міста Києва (суддя Смірнова Л.Г.) позов задоволений частково; визнано недійсним аукціон від 26.01.2006 з повторного продажу нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. О. Молодчого, 46, будівля №1 (штаб), військове містечко №62, за результатами якого переможцем було визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова група"; стягнуто з Міністерства оборони України (надалі відповідач 1) та з відповідача 2 по 42,50 грн. державного мита та по 59,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині вимоги визнати дійсним аукціон від 30.09.2005, переможцем якого було визнано позивача, господарський суд першої інстанції зазначив в мотивувальній частині рішення, що така вимога є встановленням факту, що має юридичне значення, а його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог, а тому, враховуючи, що відповідачі не заперечують дійсність цього аукціону суд відмовив у задоволенні такої вимоги позивача.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2008 (головуючий –Зеленін В.О., судді Рєпіна Л.О. та Синиця О.Ф.) рішення господарського суду залишено без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова група" –третя особа у даній справі, не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями судів попередніх судових інстанцій, звернулося із касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити. Підстави касаційної скарги обґрунтовуються наступними доводами: як випливає зі змісту ст.ст. 202, 209, 210, 334, 635, 640, 657 ЦК України та ст.ст. 1, 18, 29-31 Положення про порядок продажу на аукціоні за конкурсом основних засобів, що є державною власністю, спірний аукціон від 26.01.2006 з продажу спірного майна, результат якого затверджений в установленому Міністерством оборони України порядку, є правочином; за змістом такого правочину скаржник як особа, визнана переможцем аукціону, одержала право укласти в майбутньому з власником нерухомого майна договір купівлі-продажу; вимога позивача визнати недійсним аукціон, як правочин, в якому воно не є стороною, з підстав порушення прав позивача на результат іншого аукціону, не спрямована на захист його прав та охоронюваних законом інтересів. Апеляційний господарський суд жодним чином не проаналізував приписи постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення", зокрема, судом не вказано з яких підстав та якими доказами підтверджуються недобросовісність скаржника під час набуття ним майна за результатами аукціону, що могло бути підставою для визнання набувального аукціонного правочину недійсним. Визнання аукціону від 26.01.2006 недійсним суперечить п. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 330, 388 ЦК України і є непропорційним та протиправним втручанням у діяльність власника.

Міністерство оборони України також звернулося із касаційною скаргою на вищевказані судові рішення, однак ухвалою Вищого господарського суду України від 22.09.2008 касаційна скарга повернута заявникові з підстав, наведених у вказаній ухвалі.

Згодом Міністерство оборони України повторно звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, яка ухвалою суду касаційної інстанції від 03.11.2008 прийнята до касаційного провадження, розгляд скарги призначено на 19.11.2008. Підстави касаційної скарги обґрунтовуються тим, що судами попередніх судових інстанцій не враховано, що позивач запропонував ціну за спірне майно, яка є початковою ціною, що суперечить ст.ст. 16, 18 Положення про порядок продажу на аукціоні, за конкурсом основних засобів, що є державною власністю, затвердженим Наказом Фонду державного майна України від 22.09.2000 №1976. Судами не прийнято до уваги ч. 2 ст. 207 ЦК України, згідно з якою правочин вважається вчиненим з моменту підписання його сторонами, а на протоколі № 1 від 30.09.2005 відсутній підпис представника Міністерства оборони України, оскільки останній вважав, що при проведенні аукціону 30.09.2005 не були враховані інтереси Міністерства у частині забезпечення максимального наповнення державного бюджету, а також знижена вартість реалізації спірного майна, у зв'язку із чим Міністерство запропонувало відповідачу 2 визнати аукціон від 30.09.2005 таким, що не відбувся та провести повторний аукціон з метою дотримання інтересів Міноборони України та вимог ст. 1014 ЦК України.

11.11.2008 до Вищого господарського суду України від ТОВ "Агропромислова група" надійшли додаткові пояснення до касаційної інстанції, в яких останнє зазначає, що оскільки товариство є переможцем аукціону від 26.01.2006, то відповідно, мало б бути залучене судовими інстанціями до участі у справі у якості співвідповідача, однак суди цього не зробили, чим позбавили можливості скаржника реалізувати права відповідача, передбачені ст. 22 ГПК України. Крім того, у справі №6/887 за позовом ЗАТ "Еліта" до Міноборони України та ДАК "Національна мережа аукціонних центрів" про зобов'язання укласти договір купівлі-продажу рішенням господарського суду першої інстанції, залишеним без змін постановою господарського суду апеляційної інстанції від 18.09.2008, позивачу відмовлено.

Сторони у справі належним чином повідомлялися про час та місце розгляду даної справи згідно з вимогами Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Голови Вищого господарського суду України від 10.12.2002 № 75.

19.11.2008 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова група" надійшло клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, в задоволенні якого касаційною інстанцією було відмовлено, оскільки відповідно до частини 7 статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України на вимогу хоча б одного учасника судового процесу у суді першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи по суті або за ініціативою суду здійснюється фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України не передбачено здійснення технічної фіксації судового процесу при здійсненні Вищим господарським судом України касаційного перегляду рішень місцевих господарських судів та постанов апеляційних господарських судів.

19.11.2008 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова група" надійшло клопотання про оголошення повного тексту постанови, у зв'язку із чим у судовому засіданні 19.11.2008 оголошувалася перерва на 21.11.2008 для виготовлення та оголошення повного тексту постанови.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм господарськими судами першої та апеляційної інстанцій належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із статтею 108 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пунктах 1, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати.

Вищий господарський суд України прийшов до висновку, що оскаржувані судові рішення є такими, що відповідають даним вимогам, з огляду на наступне.

Господарські суди попередніх судових інстанцій встановили наступні обставини:

-          11.08.2005 між відповідачем 1 та відповідачем 2 укладено договір комісії №258/18-23, згідно з яким відповідач 2 зобов'язаний провести реалізацію на конкурентних засадах належного відповідачу 1 майна, що знаходиться за адресою м. Чернігів, вул. О. Молодчого, 46, будівля №1 (штаб), військове містечко №62 (надалі спірне майно) за ціною не нижчою 4 614 329,05 грн.;

-          30.09.2005 відповідачем 2, на підставі вказаного договору комісії, проведено аукціон з продажу спірного майна, переможцем якого став позивач, який запропонував ціну 4 614 329,05 грн.;

-          результати аукціону зафіксовані в протоколі аукціону №1 від 30.09.2005, до якого занесені відомості про учасників аукціону, початкова ціна продажу об'єкта, пропозиції учасників аукціону, результат торгів, а саме –ціна продажу, якою є початкова ціна та відомості про особу, яка стала переможцем аукціону; протокол аукціону підписаний ліцитатором –представником відповідача 2 і представником переможця аукціону –позивача; дані факти підтверджуються наявними в матеріалах справи листом відповідача 1 від 07.10.2005 №220/3731 на ім'я відповідача 2, листом відповідача 2 позивачу від 13.10.2005 № 829-14, листом іншого учасника аукціону від 13.02.2006 №8;

-          апеляційний господарський суд взяв до уваги висновки Вищого господарського суду України, викладені в постанові останнього від 18.03.2008 у справі №40/116-45/230, яка набула законної сили, стосовно того, що протокол № 1 від 30.09.2005 є укладеним правочином, який відображає результати проведеного аукціону у вигляді визначення переможця аукціону та пов'язаного з цим завершення процедури аукціонних торгів шляхом підписання протоколу ліцитатором та покупцем, який одержав право на придбання об'єкта;

-          надана відповідачем 2 копія протоколу аукціону від 30.09.2005, згідно з яким аукціон вважається таким, що не відбувся "у зв'язку із відсутністю конкурентного середовища", не спростовує тверджень позивача, підтверджених матеріалами справи, що на самому аукціоні 30.09.2005 були оголошені результати аукціону, згідно з якими позивач визнаний переможцем, що підтверджується, зокрема, протоколом №1 від 30.09.2005, який згідно з висновком Вищого господарського суду України, викладеним в постанові від 18.03.2008 у справі №40/116-45/230, яка набула законної сили, є укладеним правочином, який відображає результати проведеного аукціону у вигляді визначення переможця аукціону та пов'язаного з цим завершення процедури аукціонних торгів шляхом підписання протоколу ліцитатором та покупцем, який одержав право на придбання об'єкта, про який вказувалося вище;

-          при проведенні аукціону 30.09.2005 з продажу нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. О. Молодчого, 46, будівля №1 (штаб), військове містечко №62, за результатами якого переможцем було визнано позивача, не було допущено порушень, передбачених п. 19 Положення про порядок продажу на аукціоні, за конкурсом основних засобів, що є державною власністю, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 22.09.2000 №1976 (надалі Положення №1976), а тому відсутні підстави вважати його таким, що не відбувся, тобто аукціон є дійсним та не оспорюється відповідачами;

-          господарський суд першої інстанції прийшов до висновку, із яким погодився апеляційний господарський суд, що вимога позивача визнати дійсним аукціон від 30.09.2005, переможцем якого він став, не підлягає задоволенню, адже його дійсність не заперечується відповідачами;

-          стосовно вимоги позивач визнати недійсним повторний аукціон з продажу того ж самого майна, що й було продано на аукціоні від 30.09.2005, суди попередніх судових інстанцій прийшли до висновку про її задоволення, оскільки відповідно до приписів Положення №1976, повторний продаж майна можливий, якщо його не було продано на першому аукціоні, а оскільки спірне майно було продано на першому аукціоні позивачу, то, відповідно, у відповідачів були відсутні правові підстави для його повторного відчуження.

Вищий господарський суд України погоджується із вказаними висновками господарських судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до абз. 3, 5, 8 ч. 1 розділу "Загальні положення" Положення №1976, розробленого відповідно до ГК України, Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та інших нормативно-правових актів щодо відчуження державного майна, чинного на час проведення аукціону 30.09.2005, аукціоном є спосіб продажу майна, за яким його власником стає покупець, що в ході торгів запропонував за нього найвищу ціну; організатором аукціону є юридична особа, яка має угоду про продаж майна, що перебуває у державній власності, з Фондом державного майна України; учасником конкурсу, аукціону є юридична або фізична особа, яка зареєстрована відповідно до цього Положення.

Згідно з ч. 9 розділу "Умови участі покупців в аукціоні, конкурсі" Положення №1976 аукціон проводиться за наявності не менш як двох покупців.

Під час аукціону ведеться протокол, до якого заносяться початкова ціна продажу об'єкта, пропозиції учасників аукціону, відомості про учасників аукціону, результат торгів (ціна продажу, відомості про фізичну або юридичну особу, яка одержала право на придбання об'єкта); протокол підписується ліцитатором та покупцем (його представником), який одержав право на придбання об'єкта; протокол у триденний термін надсилається підприємству, на балансі якого перебуває майно, та затверджується ним, або підприємством надається обґрунтована відмова в разі порушення порядку проведення аукціону; копії затвердженого протоколу видаються переможцю аукціону та організатору аукціону (ч. 18 розділу "Порядок проведення аукціону" Положення №1976).

Пункт 1 ч.6 ст.17 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств” чітко вказує на те, що результатом торгів є вміщені в протоколі аукціону відомості про ціну продажу та про фізичну або юридичну особу, яка одержала право на придбання об’єкта.

Як встановлено судами попередніх судових інстанцій та випливає з матеріалів справи, 30.09.2005 відповідачем 2 (організатором аукціону) на підставі договору комісії на реалізацію нерухомого військового майна від 11.08.2005 №248/18-23, укладеного з відповідачем 1, проведено аукціон з продажу спірного майна, в якому взяли участь три учасники аукціону, і переможцем якого став позивач, оскільки запропонував ціну за спірне майно 4 614 329,05 грн., яка є початковою ціною, що не суперечить приписам Положення №1976.

За результатами проведення аукціону як і передбачено наведеними нормами, було складено протокол проведення аукціону з продажу військового нерухомого майна №1 від 30.09.2005, в якому, як встановлено господарськими судами попередніх судових інстанцій, містяться відомості, як то: інформація про учасників аукціону, початкова ціна продажу об'єкта, пропозиції учасників аукціону, результат торгів, а саме –ціна продажу, якою є початкова ціна та відомості про особу, яка стала переможцем аукціону, тобто ті відомості, наявність необхідності яких передбачена приписами Положення №1976 про що вказувалося вище; протокол №1 аукціону підписаний з боку ліцитатора –відповідача 2, Шевченком В'ячеславом Леонідовичем, з боку переможця аукціону – позивача, Овчаренком І.М. та секретарем аукціону, відповідно до вимог Положення №1976.

Колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх судових інстанцій про те, що протокол проведення аукціону з продажу військового нерухомого майна №1 від 30.09.2005, в якому зазначено, що "У зв'язку із відсутністю конкурентного середовища серед учасників аукціону та у відповідності до листа заступника Міністра оборони України від 07.10.2005 №220/3731 аукціон вважати таким, що не відбувся" не спростовує тверджень позивача, підтверджених матеріалами справи, про те, що аукціон 30.09.2005 відбувся, а його переможцем став позивач; крім того, лист Міністра оборони України від 07.10.2005 №220/3731, на якій є посилання в протоколі №1 від 30.09.2005, згідно з яким аукціон не відбувся, датований та надісланий вже після проведення аукціону та, відповідно, складання протоколу №1 від 30.09.2005 відповідно до якого, позивач визнаний переможцем аукціону.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції погоджується із висновками господарських судів попередніх судових інстанцій про те, що відсутні підстави, передбачені ч. 19 розділу "Порядок проведення аукціону" Положення №1976, вважати аукціон від 30.09.2005, переможцем якого став позивач, таким, що не відбувся, чи був проведений з порушенням відповідних встановлених законодавством вимог.

Колегія суддів погоджується із висновком господарських судів попередніх судових інстанцій, зробленого з урахуванням встановлених обставин, про те, що задоволенню підлягає вимога позивача визнати недійсним аукціон від 26.01.2006 з повторного продажу спірного майна, переможцем якого стало товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова група" (скаржник), з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 34 розділу "Прикінцеві положення" Положення №1976 якщо майно не продане, підприємство, на балансі якого перебуває об'єкт продажу, може прийняти рішення про повторний його продаж.

Отже, наведена норма передбачає, що підставою для повторного продажу майна, зокрема, з аукціону, є не відчуження (не продаж) майна на попередньому аукціоні з тих чи інших підстав.

А оскільки, як встановлено судами попередніх судових інстанцій та підтверджується матеріалами справи, спірне майно було належним чином відчужене на попередньому аукціоні, який відбувся 30.09.2005 і переможцем якого став позивач, а тому були відсутні правові підстави для проведення повторного аукціону з продажу цього ж спірного майна, відтак вимога позивача визнати недійсним повторний аукціон з продажу спірного майна, який відбувся 26.01.2006, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності (далі –підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх судових інстанцій про те, що вимога позивача визнати дійсним аукціон з продажу спірного майна є нічим іншим як встановленням факту, що має юридичне значення, і його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог. Крім того, дійсність аукціону з продажу спірного майна, за результатами якого переможцем став позивач, не заперечується відповідачами, а тому суди попередніх судових інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні вимоги визнати дійсним аукціон з продажу спірного майна, який відбувся 30.09.2005.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені господарськими судами першої та апеляційної інстанцій на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження поданих сторонами доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження як Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова група", так і Міноборони України, викладені в касаційних скаргах про те, що позивач, не мав права оскаржувати дійсність повторного аукціону з продажу спірного майна, результати якого викладені в правочині –протоколі від 26.01.2006, стороною якого не є позивач, оскільки ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України надає право заінтересованій особі, якою є в даному випадку позивач, заперечувати дійсність правочину на підставах, встановлених законом.

Стосовно посилань Міноборони України на порушення судами попередніх судових інстанцій приписів ст.ст. 16, 18 Положення №1976, адже дійшли невірного висновку про те, що визначення у протоколі аукціону №1 від 30.09.2005 учасника №1 (ЗАТ "Еліта") в якості переможця аукціону, який запропонував ціну продажу на рівні початкової ціни, не суперечить ст. 16 вказаного Положення, колегія суддів зазначає, що у постанові Вищого господарського суду України від 18.03.2008 у справі №40/116-45/230, яка набула законної сили, дане питання досліджувалося та встановлено, що "….виходячи із системного аналізу змісту п.п. 16, 17 Положення №1976 продаж об'єкта на аукціоні може бути здійснено і за оголошеною початковою ціною….", а відповідно до ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Стосовно тверджень Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова група" –третьої особи у справі, про незалучення судами вказаного товариства до участі у даній справі в якості відповідача, що призвело на думку скаржника до неможливості реалізувати товариством прав відповідача, передбачених ст. 22 ГПК України, колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 24 ГПК України, господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Отже, дана норма не встановлює обов'язок господарського суду залучати іншого відповідача до участі у справі, а передбачає лише право суду на це; з матеріалів же справи не вбачається, що сторони у справі заявляли клопотання про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова група" до участі у справі у якості відповідача. Крім того, відповідно ч. 4 ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, якою як раз і є Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова група" у даній справі, користуються процесуальними правами і несуть процесуальні обов'язки сторін, крім права на зміну підстав і предмета позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог, а також на відмову від позову або визнання позову.

Інші доводи скаржників, викладені в касаційних скаргах, були предметом дослідження апеляційним господарським судом, їм дана належна оцінка, тому відхиляються як необґрунтовані та такі, що не спростовують зроблених судом висновків.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова група" та Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 16.05.2006 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2008 у справі №40/222 залишити без змін.

Головуючий                                                             О.А. Подоляк

Судді:                                                                       Т.Л. Барицька

Т.П. Козир