ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2008 р.

№ 32/628

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

В. Овечкін –головуючого,

Є. Чернов

В. Цвігун

за участю представника:

Міністерства оборони України

Боришкевич В.О. –(дор.№220/998/в від 27.12.2007)

розглянув касаційну скаргу

Міністерства оборони України

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2008

у справі

№ 32/628 господарського суду м. Києва

за позовом

Державного підприємства "Науковий центр точного машинобудування"

до

Військової частини А0117 Міністерства оборони України

Міністерства оборони України

третя особа

Військове представництво 2493 Міністерства оборони України

про

стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду м. Києва від 16.04.2008 (суддя: О.Хрипун) в позові про стягнення заборгованості за виконані роботи по етапу 3.1. дослідно-конструкторської роботи за державним контрактом № 117611 від 31.10.2000 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тими обставинами, що позивач не надав доказів прийняття у встановленому порядку виконання робіт підетапу 3.1 після усунення зауважень, вартість роботи по підетапу 3.1 є неузгодженою, тому вимоги позову є необґрунтованими та не підтвердженими.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2008 (судді: Н.Капацин, Н.Калатай, С.Пашкіна) рішення господарського суду першої інстанції скасовано, позовні вимоги задоволені частково, з відповідача стягнуто 894860,88 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Постанова апеляційної інстанції мотивована тими обставинами, що актами приймання робіт по етапу 3.1, висновком № 3844 підтверджується виконання позивачем науково-дослідних робіт по підетапу 3.1 державного контракту № 117611 від 31.10.2000 вартістю 894860,88 грн.

Міністерство оборони України в касаційній скарзі просить постанову апеляційної інстанції скасувати, рішення господарського суду першої інстанції залишити в силі, так як його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи судом, у зв'язку з чим скаржником не було надано суду додаткові докази, а саме рішення господарського суду м. Києва від 09.07.2008 у справі № 42/218.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної скарги, заслухавши представника скаржника, який скаргу підтримав, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Господарськими судами встановлено, що 31.10.2000 між Державним підприємством наукового центру точного машинобудування НКА України (головний виконавець) та Міністерством оборони України (генеральний замовник) було укладено державний контракт №117611 з оборонного замовлення на виконання дослідно-конструкторської роботи, за умовами якого, головний виконавець зобов’язався виконати і здати генеральному замовнику дослідно-конструкторську роботу, а генеральний замовник зобов’язався прийняти та оплатити виконану роботу (п. 1 контракту).

Задовольняючи позовні вимоги господарський суд апеляційної інстанції виходив з тих обставин, що актами приймання робіт по етапу 3.1 підтверджується виконання позивачем науково-дослідних робіт по підетапу 3.1 контракту. Висновком № 3844 прийнято до заліку вартість виконаної роботи на суму 894860,88 грн.

Однак, висновки господарських судів не є такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права та всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, як це передбачено ст. 43 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Відповідно до статті 892 ЦК України за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт підрядник (виконавець) зобов'язується провести за завданням замовника наукові дослідження, розробити зразок нового виробу та конструкторську документацію на нього, нову технологію тощо, а замовник зобов'язується прийняти виконану роботу та оплатити її. Договір може охоплювати весь цикл проведення наукових досліджень, розроблення та виготовлення зразків або його окремі етапи.

Статтею 894 названого Кодексу передбачено, що:

- виконавець зобов’язаний передати, а замовник прийняти та оплатити повністю завершені науково-дослідні або дослідно-конструкторські та технологічні роботи. Договором можуть бути передбачені прийняття та оплата окремих етапів робіт або інший спосіб оплати;

- плата за виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських робіт та технологічних робіт, встановлена договором, може бути зменшена замовником залежно від фактично одержаних результатів порівняно з результатами, передбаченими договором, якщо це не залежало від замовника, а можливість такого зменшення та його межі були передбачені домовленістю сторін.

За приписами статей 897 і 898 ЦК України виконавець зобов’язаний виконати роботи відповідно до погодженої із замовником програми і передати замовникові результат у строк, встановлений договором, а замовник –видати виконавцеві технічне завдання та погодити з ним програму, прийняти виконані роботи та оплатити їх.

За змістом п. 16 контракту датою виконання обов'язків за договором в цілому і за окремими етапами (підетапами) вважається дата затвердження акту про прийняття-здачі роботи (етапу, підетапу).

Представник генерального замовника не пізніше наступного дня після отримання затвердженого генеральним замовником акту видає головному виконавцю посвідчення за встановленою формою, яке є підставою для пред'явлення платіжного доручення-вимоги (рахунку-фактури).

Позивач у позові стверджує, що ним не отримано посвідчення встановленої форми.

Обставин щодо неотримання позивачем відповідного посвідчення господарський суд не дослідив, зокрема, з яких мотивів відповідне посвідчення не було видано, належної оцінки доводам позивача не надав, зокрема, щодо обґрунтованості невидачі відповідного посвідчення, відповідних висновків з приводу цих обставин не навів.

Відповідно до п.28 контракту оплата вартості кожного виконаного етапу (підетапу) роботи або роботи в цілому проводиться за рахунком головного виконавця з доданням оригіналу акту про прийняття робіт та посвідчення за встановленими формами. При неподанні акту або посвідчення генеральний замовник має право відмовитися від оплати рахунку.

Заперечуючи вимоги позивача Міністерство оборони України посилалося на ті обставини, що оплата роботи здійснюється після усунення зауважень (п. 7 контракту).

Як в вбачається з листів Департаменту розробок і закупівлі ОВТ МО України № 247/4/2327 від 26.06.2006 та №247/4/1497 від 18.03.2008, недоліки, виявлені комісією в ході приймання етапу 3.1 не усунені в повному обсязі. Зазначених обставин господарські суди не дослідили, зокрема, щодо обґрунтованості висунутих замовником зауважень та їх усунення виконавцем, належної оцінки їм не надали та висновків з приводу цих обставин не навели.

Касаційна інстанція зазначає, що попередні судові інстанції не з’ясували фактично виконаного обсягу робіт за контрактом (у сумарному вираженні), наявністю результату робіт, тим часом як ця обставина могла мати значення для правильного вирішення даного спору з огляду на припис частини другої статті 894 ЦК України, за яким плата за виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських робіт та технологічних робіт, встановлена договором, може бути зменшена замовником залежно від фактично одержаних результатів порівняно з результатами, передбаченими договором, якщо це не залежало від замовника, а можливість такого зменшення та його межі були передбачені домовленістю сторін.

При цьому слід надати оцінку доводам скаржника щодо обставин, встановлених у рішенні господарського суду м. Києва від 09.07.2008 у справі № 42/218.

Суду також належить звернути увагу на ті обставини, що фінансування робіт здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету, а тому слід встановити обставини обсягу фінансування відповідних видатків.

Таким чином, не з’ясувавши усього кола обставин, які складають фактично-доказову основу спірних правовідносин, попередні судові інстанції припустилися неправильного застосування вимог частини першої статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи і частини першої статті 43 цього Кодексу стосовно всебічного, повного і об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Касаційна інстанція згідно з частиною другою статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2008 та рішення господарського суду м. Києва від 16.04.2008 у справі № 32/628 господарського суду м. Києва скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Головуючий                                          В. Овечкін

судді                                          Є. Чернов

В. Цвігун