донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

31.03.2008 р.                                                              справа №4/1

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Акулової Н.В.

суддів

Гези Т.Д. , Мирошниченка С.В.

за участю представників сторін:

від позивача:

Шелудяков О.В., довіреність № 01/49 від 20.03.2008року

Матюхін В.М., довіреність № 01/55 від 30.03.2008року

від відповідача:

Євсєєв С.В., довіреність № б/н від 05.02.2008року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговый дім "Північний" м.Донецьк

на рішення

господарського суду

Донецької області

від

19.02.2008 року

по справі

№4/1 (Гринько С.Ю.)

за позовом

Державного відкритого акціонерного товариства Тресту “Донецьквуглебуд” м.Донецьк

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговый дім "Північний" м.Донецьк

про

стягнення заборгованості в сумі 14 332 грн. 03 коп

В С Т А Н О В И В:

Державне відкрите акціонерне товариство Трест “Донецьквуглебуд” м.Донецьк звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Північний” м.Донецьк про стягнення заборгованості за договором №10 від 25.06.2007року про надання автопослуг в сумі 14332грн.03коп. , стягнення з відповідача на користь держави штрафні санкції, передбачені ст. 9 Господарського процесуального кодексу України за порушення строків відповіді на претензію. /арк. справи 2/.

Рішенням від 19.02.2008року господарський суд Донецької області /суддя Гринько С.Ю./ позовні вимоги задовольнив частково, стягнув з відповідача на користь позивача 11336грн.78коп. заборгованість за простой автокрану, в решті вимог відмовив за недоведеністю. /арк. справи 81-82/.

Рішення мотивоване тим, що між сторонами підписаний договір про надання автопослуг №10 від 25.06.2007року, за цим договором “Шахтобудівельне управління №3” ДВАТ Тресту “Донецьквуглебуд” взяв на себе зобов’язання виконавця, а саме: здійснити автопослуги щодо надання техніки (кран на гусеничному ході МКГ-25БР інв. №859) згідно замовлення замовника в усній або письмовій формі, наданої за добу до здійснення послуг (п. п. 1.1,2.1 договору), а відповідач –оплатити послуги автокрану у вигляді 100% попередньої оплати по виставленим рахункам згідно узгодженої сторонами у специфікації ціни за одну годину автопослуг –51,48грн. , а в разі, якщо відпрацьовано автопослуг більше виставлених по рахунку на попередню оплату –робиться перерахунок з наступною оплатою протягом 3-х днів місяця, який слідує за звітним (п. 3.4 договору); п. 3.3 договору сторони передбачили, що підставою для виписки рахунків являються шляхові листи, довідка про виконані роботи, які підписані представником замовника з зазначенням часу роботи (прибуття-вибуття); судом встановлено, що автокран переданий позивачем відповідачу і знаходиться до наступного часу у відповідача, що не спростовується відповідачем; за весь період вересня 2007року за актом прийнятих послуг, відповідач повністю розплатився, тому вимоги позивача стосовно невиконаних обов’язків відповідачем за період з21 по 28 вересня суд вважає необґрунтованими і цій частині позову відмовляє. У випадку виконання своїх зобов’язань (передачі автокрану відповідачу), позивач вправі вимагати від відповідача плату за простой техніки за весь період жовтня 2007року, враховуючи узгоджену вартість автопослуг –51,48грн., погодинний простой крану, виставлений відповідачу рахунок № 48 від 31.10.2007р., несплату його та звернення до відповідача з вимогою про розірвання договору (лист від 25.10.2007р.), до на наступного часу переданий кран не повернутий позивачу і знаходиться у відповідача. До розірвання сторонами договору про надання автопослуг №10 від 25.06.2007року, тобто до 01.10.2007р., він повинен буди виконаним в повному обсязі і в термін, обумовлений договором. З урахуванням погодинного користування краном відповідачу нарахована вартість автопослуг за простой в сумі 11336,78грн. (з урахуванням ПДВ) за жовтень 2007року, тобто до часу розірвання договору, яку суд першої інстанції вважає доведеним і законним, тому ці вимоги позивача задовольняються.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача в доход державного бюджету штрафних санкцій, які передбачені ст. 9 ГПК України за порушення строків відповіді на претензію, вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне: ст. 9 ГПК України, на яку посилається позивач, виключено на підставі Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо досудового врегулювання спорів” № 2705-IV від 23.06.2005року; якщо сторонами не передбачено в договорі обов’язок досудового врегулювання спору, він для сторін не є обов’язковим.

Товариство з обмеженою відповідальністю “ Торговий дім “Північний” м.Донецьк в апеляційній скарзі просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 19.02.2008року у справі № 4/1 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з’ясування судом фактичних обставин справи. /арк. справи 86-88/.

Апеляційна скарга мотивована тим, що сторонами не був обумовлений як тариф за простой техніки, так і порядок підтвердження такого простою представникам сторін, а , отже, виникнення заборгованості за простой техніки за умовами вказаного договору неможливо; ніяких заявок на надання техніки відповідно до п.2.1 договору №10 від 25.06.2007року у жовтні 2007 року відповідач не подавав, акту про надання будь-яких послуг в жовтні 2007року не має; представник позивача у судовому засіданні посилався на той факт, що автокран було передано відповідачу у квітні 2007року, тобто за три місяці до укладання договору, але суд першої інстанції не дав належної оцінки даній обставині; суд вказав, що доказами у справі підтверджено, що автокран переданий позивачем відповідачу і знаходиться до даного часу у відповідача, але не вказав, які саме документи підтверджують даний факт; з наданих позивачем копій документів незрозуміло, який рахунок виставляв позивач, оскільки в позові є посилання як на рахунок №8 від 31.10.2007року, так і на рахунок №348 від тієї ж дати, в матеріалах справи міститься копія рахунку №48 від 31.10.2007року; незрозуміло який кран позивач нібито передавав відповідачу - у договорі вказаний інвентарний номер №859; в претензії - №860, у рахунку -№869, у позові - №№895,860, тобто, послуги крану під інвентарним номером №869, за які суд стягнув заборгованість, взагалі не могли надаватись в рамках спірного договору. Суд першої інстанції не дав оцінки невідповідності вимог позивача щодо оплати простою та розміру оплат за використані послуги.

Крім того, в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції вважає доведеною і законною нараховану вартість автопослуг, а в резолютивній частині стягує заборгованість за простой.

Представник Державного відкритого акціонерного товариства Тресту “Донецьквуглебуд” м.Донецьк вважає рішення господарського суду Донецької області від 19.02.2008року у справі №4/1 законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення, оскільки судом правомірно встановлено, що сторонами узгоджена вартість послуг за машино-годину у специфікації, яка є невід’ємною частиною договору; відповідачем не доведено, що при укладанні договору він заперечував проти тарифу, що узгоджений між сторонами; договір №10 від 25.06.2007року не визнано недійсним в установленому порядку, посилання на невідповідність інвентарних номерів крану №860, №895, та № 869 є необґрунтованим та недоведеним, тому що відповідачем не надані відповідні докази; суд першої інстанції встановив час передачі крану, а саме: сьомий місяць 2007року.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону України „Про судоустрій” та ст. 101 ГПК України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні представників сторін, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з наступних підстав.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона / виконавець/ зобов’язується за завданням другої сторони /замовника/ надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.06.2007року між “Шахтобудівельне управління №3” Державного відкритого акціонерного товариства Тресту “Донецьквуглебуд” м.Донецьк та Товариством з обмеженою відповідальністю “Торговий Дім “Північний” м. Донецьк укладений договір №10, предметом якого є здійснення авто послуг по наданню техніки, а саме: крану на гусеничному ходу МКГ –25БР інв. № 859. /п.1.1. договору/.

Тобто, даний договір за своєю правовою природою є договором на надання послуг.

Згідно п. 2.1 договору №10 виділення техніки здійснюється згідно заявки Замовника /відповідача/ у усній чи письмовій формі , переданої за сутки до здійснення послуг.

Таким чином, сторонами договору встановлено, що виділення техніки –крану МКГ–25БР інв. № 859 здійснюється на підставі заявок, які можуть надаватись як у усній , так у письмовій формі, та повинні надаватись за сутки до здійснення послуг.

Оскільки умовами договору, що укладений між сторонами, не передбачено укладання акту приймання-передачі крану, то факт передачі крану відповідачу з метою надання відповідних послуг може бути підтвердження виключно наявністю відповідної усної або письмової заявки про вимогу в наданні даних послуг, яка надана у порядку, встановленому умовами договору.

Розрахунок за надані послуги по використанню техніки здійснюється виходячи з реєстру фактично відробленого технікою часу шляхом оплати вартості послуг на розрахунковий рахунок “ ШБУ №3” Державного відкритого акціонерного товариства Тресту “Донецьквуглебуд” м.Донецьк ... на підставі виставлених рахунків. Розмір плати за автопослуги стягується згідно договірних цін експлуатації будівельних машин та механізмів /додаток №1/. При подорожчанні витрат ціни підлягають перерахуванню. /п. 3.1 договору/.

У відповідності з специфікацією, що є додатком №1 до договору №10 від 25.06.2007року, та є невід’ємною частиною даного договору, сторони встановили, що вартість автопослуг крану на гусеничному ходу , вантажепід’ємностю 25т. складають 51грн.48коп. в годину.

Пунктом 3.3 договору сторони передбачили, що підставою для виписки рахунків являються шляхові листи, довідка про виконані роботи, які підписані представником замовника з зазначенням часу роботи (прибуття-вибуття).

Обов’язок здійснювати автопослуги згідно режиму роботи Замовника та за кожний день виписувати та видавати шляхові листи встановленої форми машиністу взяв на себе Виконавець /позивач/. /п.п. 4.2.,4.3 договору/.

Предмет позовних вимог - стягнення заборгованості за договором №10 від 25.06.2007року про надання автопослуг в сумі 14332грн.03коп. , стягнення з відповідача на користь держави штрафні санкції, передбачені ст. 9 Господарського процесуального кодексу України за порушення строків відповіді на претензію. /арк. справи 2/.

Як вбачається з розрахунку вартості експлуатації крана, що належить позивачу, та пред’явлена відповідачу, сума 14332грн. 03коп. складається з суми 2965грн.25коп./2471грн.04коп. з урахуванням ПДВ/ , яка нарахована за 48годин роботи крану з 21.09.2007року по 28.09.2007року та суми 11336грн.78коп. /9472грн.32коп. з урахуванням ПДВ/, яка нарахована за простой крана у жовтні 2007року за 184години./арк. справи 77/.

Вимоги щодо стягнення з відповідача 2965грн.25коп., що нараховано за 48годин роботи крану з 21.09.2007року по 28.09.2007року, не підлягають задоволенню, оскільки за актом виконаних робіт за вересень 2007року вартість послуг склала 6918грн.91коп, на цю суму позивачем виставлений рахунок відповідачу № 42 від 28.09.2007року, яку відповідачем сплачено в повній сумі, що підтверджено платіжним дорученням № 22 від 12.10.2007року, а тому позовні вимоги є необґрунтованими./арк. справи 75, 76, 53/.

Що стосується позовних вимог відносно стягнення суми 11336грн.78коп., яка нарахована за простой крана у жовтні 2007року за 184години, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Обов’язок оплатити вартість простою техніки по вині Замовника за тарифами, які вказані у даному договорі покладається на Замовника. /п.6.4 договору/.

Тобто, сторони узгодили, що вартість простою техніки по вині Замовника стягується за тарифами, які вказані у даному договорі.

Суд першої інстанції прийшов до невірного висновку відносно доведеності позовних вимог в цій частині, оскільки в обґрунтування своїх позовних вимог щодо стягнення 11336грн.78коп. позивач посилається виключно на рахунок №48 від 31.10.2007року за простой крану МКГ –25БР інв. №869, який було виставлено відповідачу згідно договору №10 від 25.06.2007року.

Відповідно п. 2.1 договору виділення техніки здійснюється згідно заявки Замовника /відповідача/ у усній чи письмовій формі , переданої за сутки до здійснення послуг.

Крім того, п.3.3 договору сторони передбачили, що підставою для виписки рахунків являються шляхові листи, довідка про виконані роботи, які підписані представником замовника з зазначенням часу роботи (прибуття-вибуття).

Матеріалами справи не підтверджується факт надання відповідачем позивачу письмової або усної заявки на жовтень 2007року, на підставі п. 2.1 договору, в підтвердження наявності необхідності у відповідача у роботі крана у спірний період; надання крану для виконання робіт відповідачу у жовтні 2007року; відповідно пункту 3.3 договору надання шляхових листів, довідок про виконання робіт, які підписані представником замовника з зазначенням часу роботи (прибуття-вибуття), як підстави для виписки рахунків; наявності складання акту простою, що підписано представником замовника з зазначенням часу простою (прибуття-вибуття крана).

Тобто, матеріалами справи не підтверджено факт передачі та простою крану в період з 01.10.2007року по 31.10.2007року.

Посилання представника позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції на рапорт про роботу башенного крану за період з 01.10.2007року по 31.10.2007року в підтвердження передачі крану та простою не приймається судовою колегією, оскільки даний документ не підписано представником відповідача, докази направлення даного документа з метою підписання відповідачем /поштова квитанція про направлення замовної кореспонденції/ або відмови відповідача від підпису документа позивачем не надані. Крім того, складання даного документу не передбачено умовами договору.

Крім того, як вбачається з п. 9.3 договору №10 від 25.06.2007року, даний договір може бути розірваний за ініціативою однієї з сторін , рішенням господарського суду у випадках, передбачених законодавством.

Відповідач факсимільним зв’язком звернувся до позивача з листом від 25.10.2007року про розірвання договору №10 від 25.06.2007року про надання автопослуг в зв’язку з відсутністю виробничої необхідності з 31.10.2007року.

Представники сторін у судовому засіданні апеляційної інстанції не заперечували факт розірвання вищезазначеного договору з 31.10.2007року.

Посилання відповідача на невідповідність інвентарних номерів крану у договорі та рахунку №48 від 31.10.2007року, а саме: у договорі зазначено інв.№ 859, а у рахунку інв. № 869, спростовано представником позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції, зокрема, зазначено, що мала місце описка.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідача в доход державного бюджету штрафних санкцій, які передбачені ст. 9 ГПК України за порушення строків відповіді на претензію, Донецький апеляційний господарський суд зазначає, що ст. 9 ГПК України, на яку посилається позивач, виключена з тексту Господарського процесуального кодексу України на підставі Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо досудового врегулювання спорів” № 2705-IV від 23.06.2005року; сторонами не передбачено в договорі обов’язок досудового врегулювання спору та нарахування даного штрафу за порушення даного порядку, що унеможливлює задоволення позовних вимог в цій частині.

З урахуванням зазначеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Донецької області по даній справі не відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга є підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита за основним позовом та за подання апеляційної скарги відносяться на позивача.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105, 122 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 19.02.2008року у справі №4/1 скасувати.

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного відкритого акціонерного товариства Тресту “Донецьквуглебуд” м. Донецьк /83060, м.Донецьк, вул.Куйбишева,143, п/р 0194 банк ТОВ КБ “Український фінансовий світ” МФО 377777, ЗКПО 00179752/ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий Дім “Північний” м. Донецьк/ 83054, м.Донецьк, пр. Київський , 20а, п/р 086 у Путіловському відділенні БІБ м.Донецька, МФО 45/ витрати по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги в сумі 56грн.69коп.

Господарському суду Донецької області видати наказ у відповідності з приписами ст. 122 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий          Н.В. Акулова

Судді:          Т.Д. Геза

С.В. Мирошниченко

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС

5-ГСДО