ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2008 р.

№ П-10/224

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. –головуючого,

Костенко Т.Ф.,

Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали

касаційної скарги

Брошнів-Осадської селищної ради

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду

від 13.02.2008 р.

у справі

господарського суду Івано-Франківської області

за позовом

прокурора Рожнятівського району в інтересах держави в особі Брошнів-Осадської селищної ради

до

Дочірнього підприємства "Лісмаш" ВАТ "Лісдеревмаш"

про

стягнення 11 367, 83 грн. боргу

за участю представників сторін:

позивача: не з’явився,

відповідача: не з’явився,

прокурора ГПУ: не з’явився

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Рожнятівського району в інтересах держави в особі Брошнів-Осадської селищної ради звернувся до господарського суду Івано- Франківської області з позовом до Дочірнього підприємства "Лісмаш" ВАТ "Лісдеревмаш" про стягнення 11 367, 83 грн. боргу по орендній платі.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 01.11.2007 року у справі № П-10/224, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.08р., у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням та постановою, Брошнів-Осадська селищна рада звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати і постановити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи скаргу тим, що судові рішення є незаконними та необгрунтованими, постановленими з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Позивач, відповідач не реалізували своє процесуальне право на участь у засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити, враховуючи наступне.

Як встановлено господарським судом першої та апеляційної інстанції, проведеною прокуратурою Рожнятівського району перевіркою встановлено, що між Брошнів-Осадською селищною радою та ДП "Лісмаш" 02.01.2005 року було укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,8194 га для обслуговування виробничих приміщень строком на один рік.

Спір виник з огляду на те, що оскільки, як вважає позивач, після закінчення строку договору оренди, ДП "Лісмаш" продовжувало користуватись земельною ділянкою, не вносячи при цьому передбачених договором оренди орендних платежів, то станом на 29.05.2007 року утворилась заборгованість в розмірі 11 367, 83 грн. стягнення якої і є предметом даного спору.

В ході розгляду справи господарським судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що договори оренди землі від 02.01.2004р. та від 02.01.2005р., на які позивач посилається як на підставу своїх вимог про стягнення орендної плати, не відповідають вимогам ст.14 Закону України "Про оренду землі" та ч.2 ст.207 ЦК України, оскільки з боку відповідача підписані невстановленою особою, прізвища та посадового становища якої у преамбулах даних договорів не вказано.

Крім цього, як зазначає господарський суд попередніх інстанцій, сторонами за договорами оренди в порушення вимог ч.2 ст. 180 ГК України, ст. 638 ЦК України та ст.15 Закону України "Про оренду землі" не встановлені межі земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка передається в оренду, відсутній акт визначення таких меж та акт приймання-передачі об’єкта оренди.

Також, як встановлено судами попередніх інстанцій, договори оренди землі від 02.01.2004р. та від 02.01.2005р. не зареєстровані відповідно до Порядку державної реєстрації договорів оренди, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №2073 від 25.12.98р., що не відповідає вимогам ст.18, 20 Закону України "Про оренду землі" та ч.2 ст. 125 Земельного кодексу України.

В силу ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації є укладеним з моменту державної реєстрації, а в силу ч.1 ст. 210 ЦК України, правочин, який підлягає державній реєстрації є вчиненим з моменту такої реєстрації.

За таких обставин, висновок місцевого та апеляційного господарського суду, що договори оренди землі від 02.01.2004р. та від 02.01.2005р. є неукладеними та про відмову в позові, колегія визнає правомірним та обґрунтованим.

Таким чином, місцевим господарським судом та апеляційним господарським судом встановлені обставини справи, що підтверджуються певними доказами, яким попередні суди дали належну оцінку, правом переоцінки яких в силу приписів ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не наділена, з урахуванням чого висновок господарського суду попередніх інстанцій про відмову в позові колегія суддів визнає правомірним та обґрунтованим.

Наведене спростовує доводи касаційної скарги щодо порушення судами норм матеріального та процесуального права, і не заперечує правильність та законність оскаржуваних судових актів, які відповідають чинному законодавству України і обставинам справи, підстави для скасування яких відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2008р. у справі № П-10/224 залишити без змін.

Головуючий суддя          : В.С. Божок

Судді: Т.Ф. Костенко

Г.П. Коробенко