ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2008 р.

Справа № 19/107

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т.В.

При секретарі судового засідання: Гринюк О.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю

“Торговий дім “Веріас”

04205, м. Київ, пр-т Оболонський, 23 А

поштова адреса: 04080, м. Київ-80, а/с 56

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Городенківський сирзавод”

м. Городенка, вул. Височана, 2

про: стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 16 795 грн. 31 коп.

За участі представників сторін: представники сторін: не з»явилися;

Суть спору: ТзОВ «Торговий дім «Веріас»заявлено вимогу про стягнення з відповідача 16 795 грн. 31 коп., з яких: 11 444 грн 94 коп. - основний борг, 1525 грн. 99 коп. - пеня, 1 335 грн. 10 коп. - інфляційні нарахування, 200 грн. 29 коп. - 3% річних, 2 288 грн. 99 коп. - 20% штрафу.

Представники сторін в судове засідання не прибули, причин неприбуття суду не повідомили, хоча належним чином повідомлені про місце і час розгляду справи ухвалами суду від 24.09.08., від 14.10.08 та від 06.11.08. (вих. №№ 13000-01, 14177-179, 15754-756); про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК сторони зобов’язані добросовісно користуватися належними їм процесуальним правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об’єктивного дослідження всіх обставин справи.

За таких обставин, згідно ст.75 ГПК України, суд, враховуючи те, що сторони належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу без участі повноважних представників сторін за наявними в ній матеріалами запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Від позивача надійшла заява (вх. № 200 від 19.11.08.), якою позивач зменшив позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача 6 795 грн. 31 коп., а саме: 1 444 грн. 94 коп. - основний борг, 1 525 грн. 99 коп. –пеня, 1 335 грн. 10 коп. - інфляційні нарахування, 200 грн. 29 коп. - 3% річних та 2 288 грн. 99 коп. - штраф.

Враховуючи закріплений ст. 129 Конституції України принцип диспозитивності учасників судового процесу, зокрема, диспозитивний характер прав позивача, який визначений ст.22 ГПК України, щодо права позивача до прийняття рішення у справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог, суд розглядає позов згідно поданої позивачем заяви.

Розглянувши документи і матеріали, подані учасниками процесу та зібрані судом із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, всебічно і повно з"ясувавши всі обставини, на яких грунтуються його вимоги та, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд встановив, що між сторонами даного спору 25.09.06 укладено договір № 207 на поставку промислової продукції, згідно якого позивач (постачальник) зобов»язався передати відповідачу (замовнику) промислову продукцію, а відповідач прийняти зазначену продукцію та своєчасно здійснити її оплату відповідно до умов встановлених даним договором.

На виконання укладеного договору позивач передав відповідачеві товар в потрібному асортименті, кількості, на загальну суму 32 300 грн. 94 коп. Даний факт підтверджується наявними у справі рахунком-фактурою № 16 від 11.01.08., видатковими накладними: № 21 від 14.01.08., № 23 від 14.01.08., № 37 від 17.01.08., № 39 від 17.01.08., № 75 від 01.02.08., довіреністю ЯОГ № 440135 від 10.01.08., рахунком-фактурою № 52 від 01.02.08., довіреністю ЯОГ № 440170 від 28.01.08., що є належним та достатнім доказом виконання позивачем його зобов»язань за договором.

Відповідно до розділу 6 договору, специфікації № 36 від 11.01.08. та Специфікації № 37 від 26.01.08., проплата становить 100% по факту отримання продукції. Проте, зобов»язання відповідач виконав частково, оплативши суму в розмірі 20 856 грн.

В решті позову, внаслідок невиконання відповідачем договірного зобов»язання виникла заборгованість в сумі 11 444 грн. 94 коп. Після подання позову позивач сплатив 10 000 грн. заборгованості, в зв»язку з чим позивачем надіслана заява (вх. № 200 від 19.11.08.), якою позивач зменшив позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача: 1 444 грн. 94 коп. - основного боргу, 1 525 грн. 99 коп. –пені, 1 335 грн. 10 коп. - інфляційних нарахувань, 200 грн. 29 коп. - 3% річних та 2 288 грн. 99 коп. - штрафу. Наявність основної заборгованості у сумі 1 444 грн. 94 коп. підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на 18.11.08. та іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ст. 549 ЦК України визначено , що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 8.1 договору передбачена відповідальність за порушення умов оплати у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Отже, вимоги щодо стягнення пені в сумі 1 525 грн. 99 коп. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно п. 8.1 договору, в разі затримки або неналежної оплати Замовником отриманої продукції, згідно умов встановлених в специфікації на Замовника накладається штраф у розмірі 20% від простроченої суми за весь термін прострочки. З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення штрафу в розмірі 2 288 грн. 99 коп. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт порушення виконання грошового зобов’язання підтверджується матеріалами справи. Відповідачем не подано суду доказів належного виконання зобов"язання, доводів позивача не спростовано, отже вимоги позивача щодо стягнення 3% річних в сумі 200 грн. 29 коп. та інфляційних нарахувань за період прострочення в сумі 1 335 грн. 10 коп. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судові витрати за правилами ст.49 ГПК України слід покласти на відповідача.

На підставі вищевикладеного, у відповідності до ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 625 ЦК України, керуючись ст.ст. 22, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Городенківський сирзавод», м. Городенка, вул. Височана, 2 (код 00445720) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Веріас», 04205, м. Київ, пр-т Оболонський, 23 А (код 33346828) –6 795 грн. 31 коп., 167 грн. 95 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Видати позивачу наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                           Максимів Т.В.

Рішення оформлене та підписане відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 24.11.08.

Виготовлено в АС «Діловодство суду»

помічник судді Кузишин У.Б.