ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.07.08
р.
Справа № 39/139пн

Господарський
суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіной Н.С.

при
секретарі судового засідання Бахрамовій А.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За
позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Донецьк

До
відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 м. Донецьк

про:
визнання права власності

За
участю представників сторін

від
позивача ОСОБА_3 - за довіреністю;

від
відповідача ОСОБА_2 - особисто;

В С Т
А Н О В И В:

Позивач,
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 м. Донецьк, звернувся до господарського суду
Донецької області з позовом до відповідача, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
м. Донецьк, про визнання права власності на магазин непродовольчих товарів
загальною площею 170,96 кв.м., розташованого в житловому АДРЕСА_1, у повному обсязі.

В
обґрунтування своїх вимог позивач посилається на лист від 15.05.2008 р., лист
від 20.05.2008 р., лист від 22.05.2008 р., договір купівлі-продажу від
19.04.2004 р., договір від 17.12.2003 р., договір купівлі-продажу від
19.04.2004 р., технічний паспорт  КП
“Бюро технічної інвентаризації м. Донецька” № 1/7009 від 11.01.2000 р., від
07.08.1998 р., від 03.09.2003 р., заява від 10.05.2005 р., акт комісії з
визначення технічного стану домобудівництва (квартири), лист № 07/470 від
27.04.2007 р., рішення від 09.02.2005 р., акт міжвідомчої комісії Калінінського
району, заява від 19.02.2004 р., висновок головного управління містобудування
та архітектури № 1/17-4190 від 11.09.2006 р., технічний висновок державного
проектного та науково-дослідного інституту промислового будівництва “Донецький
ПромбудНДІпроект” “Про результати обстеження технічного стану квартири за
адресою АДРЕСА_1, кв. 42-44”.

Відповідач
надав відзив на позов, проти позовних вимог заперечив, посилався на відсутність
у позивача правовстановлюючих документів на спірне приміщення.

Вислухавши
пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані
докази, господарський суд встановив.

В
порядку, передбаченому статтями 224-240 ЦК УРСР, 655-697 ЦК України, за
договорами купівлі-продажу реєстр. № 2724 від 17.12.2003 р., реєстр. № з-362
від 19.04.2004 р., реєстр. № з-366 від 19.04.2004 р., позивач набув право
власності на квартири № 42, 44, 43 в житловому АДРЕСА_1

В
порядку статей 128 ЦК УРСР, 209-210, 182, 334 ЦК України та згідно п. 4
договору № 2724 від 17.12.2003 р., п. 1.6 договору реєстр. № з-362 від
19.04.2004 р., п. 1.6 договору реєстр. № з-366 від 19.04.2004 р. право
власності позивача на приміщення виникло з моменту нотаріального посвідчення та
державної реєстрації договорів.

Згідно
витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від
04.01.2004 р., НОМЕР_2 від 26.04.2004 р., НОМЕР_3 від 26.04.2004 р. право
власності на спірні приміщення зареєстроване за позивачем в державному реєстрі
прав власності на нерухоме майно за реєстр. номерами - 1617766, 3069715,
3433967 відповідно.

Таким
чином, виходячи зі змісту норм ст.ст. 128, 224 ЦК УРСР, 328, 655, 664 ЦК
України,  - позивач є добросовісним
набувачем та власником Об'єктів, отриманих на підставах, що передбачені договором
та не заборонені законом.

Відповідно
до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке
вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших
осіб.

Зміст
права власності становлять три складові (ст. 117 ЦК України): право володіння,
користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно
до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав.

Рішення
виконавчого комітету Калінінської районної ради № 77 від 09.02.2005 р.
затверджено акт районної комісії з визначення технічного стану квартир № 42,
43, 44 по АДРЕСА_1, означені квартири визнані такими, що не відповідають
технічним вимогам та непридатними для проживання.

Факт
незадовільного технічного стану приміщень та непридатність їх для проживання
також підтверджується висновком державного проектного та науково-дослідного
інституту промислового будівництва “Донецький ПромбудНДІпроект” “Про результати
обстеження технічного стану квартири за адресою АДРЕСА_1, кв. 42-44” Виходячи з
норм частини 2 статті 7 Житлового кодексу Української РСР, непридатні для
проживання жилі приміщення, у тому числі спірні квартири, переобладнуються для
використання в інших цілях.

18.09.2006
р. позивачем отримано висновок № 01/17-4190 Головного управління містобудування
та архітектури, а також згоди власників суміжних приміщень щодо здійснення
перепланування квартир № 42, 43, 44 по б. АДРЕСА_1

З
огляду на наведене, позивач, з метою реалізації власних прав на користування
квартирами, проживання у яких на теперішній час є неможливим, а також в порядку
реалізації права на свободу підприємницької діяльності, передбаченого статтями
41-42 Конституції України і статтями 317-319 ЦК України, здійснив
переобладнання існуючих квартир у Приміщення - внаслідок чого утворився новий
об'єкт цивільно-правового обігу -
приміщення магазину непродовольчих товарів загальною площею 170,96
кв.м., розташованого в житловому АДРЕСА_1 яке перестало бути житловим, про що
свідчить висновок “Про технічний стан несучих та огорожуючих конструкцій  вбудованого нежитлового приміщення з
прибудовою по бульвару Шевченка, 87 в Калінінському районі м. Донецька ДП
“Експертно-технічний центр” ПП “Інноваційна науково-технічна експертна
компанія”.

Ідентифікація
цього нового об'єкту нерухомості магазину непродовольчих товарів загальною
площею 170,96 кв.м., розташованого в житловому АДРЕСА_1, а також відповідність
приміщення магазину існуючим санітарним, вогнетривким та будівельним нормам та
правилам, факт доброго стану приміщення, та факт непогіршення стану несучих
конструкцій будинку внаслідок перебудови -визначені низкою документів, у тому
числі технічним висновком технічний стан несучих та огорожуючих
конструкцій  вбудованого нежитлового
приміщення з прибудовою по бульвару Шевченка, 87 в Калінінському районі м.
Донецька ДП “Експертно-технічний центр” ПП “Інноваційна науково-технічна експертна
компанія”

У
зв'язку з закінченням будівельних робіт щодо переобладнання житлових
квартир  позивач звернувся до відповідача
з пропозицією укласти договір оренди новоствореного приміщення магазину.

Як
свідчить листування, відповідач відмовився від укладання з позивачем договору
оренди спірного приміщення, у зв'язку з відсутністю у останнього право
установчих документів на спірне майно.

Право
власності позивача на магазин непродовольчих товарів загальною площею 170,96
кв.м., розташованого в житловому АДРЕСА_1 виникло на законних підставах, тому
суд вважає безсумнівною наявність у позивача права власності на спірну
нерухомість. Статус нерухомого майна, що визначений статтями 181 та 331 ЦК
України, за висновком суду є властивим Приміщенню, оскільки за матеріалами
справи Приміщення розташоване на земельній ділянці, а його переміщення є
неможливим без знецінення та зміни призначення.

У
відповідності до статті 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності
набуття права власності, якщо інше прямо не випливає із закону або не
встановлене судом. Підприємець може вимагати усунення будь-яких порушень його
права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, хоч би ці
порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. За нормами статті 392 ЦК
України, власник наділений правом захисту права власності в суді у разі
невизнання або оспорювання іншими особами такого права власності.

Відповідно
до ст. 33 ГПК України  сторона повинна
довести ті обставини справи на які вона посилається,  як на підставу своїх вимог та заперечень.

На
час розгляду справи суду не надані документи, які б підтверджували, що
збудоване спірне майно порушує чиї-небудь права.

Позивач
на час розгляду справи володіє, користується та розпоряджається вказаним
майном.

Статтею
16 Цивільного кодексу України передбачено право особи звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За
приписом ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства,  установи,
організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають
право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

За
своїм загальноправовим змістом, вимоги позивача щодо визнання за ним права
власності на магазин непродовольчих товарів загальною площею 170,96 кв.м.,
розташованого в житловому АДРЕСА_1, - є засобом захисту цивільного права у
вигляді визнання права, передбаченого ст.ст. 16, 392 ЦК України, 20 ГК України.

Порушення
своїх прав позивач вбачає у відмові відповідача, Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, від укладання договору оренди спірного об'єкту, через відсутність
у  ОСОБА_1 правовстановлюючих документів
на спірний об'єкт.

Таким
чином, враховуючи, що відповідач, згідно правової позиції оспорює та не визнає
право власності позивача на означене приміщення магазину непродовольчих
товарів, суд доходить висновку, що позивач правомірно звернувся до суду з
відповідним позовом.

З
огляду на наведене, вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на
магазин непродовольчих товарів загальною площею 170,96 кв.м., розташованого в
житловому АДРЕСА_1, є такими, що підлягають задоволенню.

Судові
витрати  за клопотанням позивача
покладаються на нього.

На
підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 328,376 ЦК України, керуючись ст.ст.22,
33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Донецьк  - задовольнити.

Визнати
за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 м. Донецьк право власності на приміщення
магазину непродовольчих товарів загальною площею 170,96 кв.м., що розташоване в
житловому АДРЕСА_1.

В
судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може
бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку
протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом
одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя