ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

25.11.2008

Справа №2-30/10220-2008

За заявою кредитора Управління ПФУ в Бахчисарайському районі, м. Бахчисарай, вул. Сімферопольська, 5-А.

До боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Уміє», м. Бахчисарай, вул. Висавіна, 25.

Про порушення справи про банкротство.

Суддя Ловягіна Ю.Ю.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від кредитора – Ковальчук, представник за дов. від 20.02.2008р., у справі.

Від боржника – не з’явився

Обставини справи: кредитор - Управління ПФУ в Бахчисарайському районі, м. Бахчисарай звернувся до господарського суду АРК із заявою про порушення справи про банкрутство у відношенні боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Уміє», м. Бахчисарай, згідно ст. 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ч.1 ст. 52 «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі-Закон) у разі, якщо керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань.

Застосування ініціюючим кредитором ст.52 Закону мотивоване відсутністю керівних органів боржника за його місцезнаходженням – м. Бахчисарай, вул. Висавіна, 25, що підтверджується актом перевірки місцезнаходження платника податків від 24.10.2008р. (а.с. 12).

Проте, акт обстеження місцезнаходження платника податків, складений УПФ в Бахчисарайському районі, м. Бахчисарай не може визнаватися належним доказом відсутності боржника за місцезнаходженням з огляду на такі нормативні приписи.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, згідно з ч. 5 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців», мають міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців. Статтею 18 цього ж Закону, яка визначає статус відомостей Єдиного державного реєстру, передбачено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були внесені до нього внесені, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Отже, лише факт внесення таких відомостей до реєстру може слугувати допустимим доказом відсутності юридичної особи за її місцезнаходженням. Такі відомості стосовно боржника, про його наявність чи відсутність, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців відсутні, у зв’язку з тим, що кредитором не був представлений витяг з головного управління статистики в АРК.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема в своїй постанові від 22.05.2007 р. у справі № 21/19-06-518.

Крім того, згідно з довідкою ДПІ у Бахчисарайському районі від 31.10.2008 р. № 2628/15 (а.с. 20) Товариство з обмеженою відповідальністю «Уміє», м. Бахчисарай представило останню податкову звітність 08.02.2008р. № 30778 за 2007р., яка свідчить про відсутність фінансово-господарської діяльності. Однак даний факт свідчить не про відсутність боржника, а лише про те, що в даний час він не здійснює господарської діяльності.

Таким чином, оскільки господарські суди розглядають заяви про порушення справ про банкрутство у разі наявності передбачених ст. 8 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» підстав, а також з урахуванням особливостей передбачених ст. 52 цього Закону, суд приходить до висновку про недоведеність Управлінням ПФУ в Бахчисарайському районі, м. Бахчисарай підстав для визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Уміє», м. Бахчисарай відсутнім боржником, а відтак, припиняє провадження у справі, оскільки така справа не підлягає розгляду у господарських судах України.

Керуючись п.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШІВ:

Провадження у справі про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю «Уміє», м. Бахчисарай припинити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ловягіна Ю.Ю.