ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2008                      Справа № 10/119-08

за позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця", 49600, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108

до Відкритого акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат", 39802, м. Комсомольськ, Полтавська область, вул. Будівельників, 16

про стягнення 19 510,00 грн. штрафу,

Суддя Ківшик О.В.

Представники :

від позивача: Коваленко Ю.М., довіреність № 45 від 01.01.2008 р.;

від відповідача: не з"явилися.

Рішення приймається після перерви, оголошеної в силу ст. 77 ГПК України в судовому засіданні 30.10.2008 р. для підготування повного тексту рішення.

Суть спору: Стягується 19 510,000 грн. штрафу відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу.

Предмет спору викладено з урахуванням заяви № 13-05/205 від 22.10.2008 р. (вх. № 18157 від 30.10.2008 р.) про уточнення позовних вимог з огляду на допущену помилку в тексті позовної заяви.

Заява позивача № 13-05/205 від 22.10.2008 р. (вх. № 18157 від 30.10.2008 р.) про уточнення позовних вимог прийнята судом в судовому засіданні 30.10.2008 р. як таке, що не суперечить чинному процесуальному законодавству, про що вказано у протоколі судового засідання.

Відповідач на позов відреагував письмовим поясненням № 848/98 від 29.10.2008 р. (вх. № 18196 від 30.10.2008 р.), у якому просить суд зменшити розмір штрафних санкцій з п'ятикратного до однократного розміру провізної плати, тобто з 19 510,00 грн. до 3 902,00 грн., що становить 20% від суми штрафу. В обґрунтування цього останній посилається на те, що своїми діями відповідач не завдав збитків позивачеві, залізниця не скористалася своїм правом перевірити правильність відомостей, внесених відправником в накладну, в комерційному акті не викладені обставини, які могли бути причиною виникнення незбережності вантажу, сума штрафу надмірно велика, враховуючи відсутність збитків.

Відповідач представництво у судове засідання не забезпечив. Відповідач був належним чином повідомлений про день, час і місце проведення судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши надані докази,

встановив:

В березні 2008 року по залізничній накладній № 44439862 на станцію Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці на адресу ВАТ „Запоріжсталь" в залізничних вагонах № 91259150, № 91243279 (окатишовоз) надійшов вантаж : окатиши залізорудні, відправлений зі станції Золотоношино Південної залізниці, відправник ВАТ „Полтавський ҐЗК".

При цьому в зазначеній залізничній накладній вантажовідправником (ВАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат") вказана маса вантажу , а саме : вагон № 91259150 –65000,00 кг, вагон № 91243279 –65 000,00 кг..

В ході перевірки маси вантажу у вагонах при видачі останнього вантажоодержувачу було встановлено, що маса вантажу, вказана відправником у залізничній накладній № 44439862, не відповідає масі вантажу на станції призначення, а саме : вагон № 91259150 –52 800,00 кг, вагон № 91243279 –61 550,00 кг..

Даний факт зафіксовано комерційним актом № БН 755498/171 від 04.03.2008 р., що складений відповідно до п. 4 "Правил складання актів", затверджених наказом Міністерства транспорту від 28.05.2002 року №334, та приймається судом як допустимий доказ.

Ст. 908 ЦК України, яка кореспондує із ст. 307 ГК України, встановлено, що умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України „ Про залізничний транспорт" від 04.07.1996 р. у №27396-ВР законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Статут залізниць України (далі - Статут) згідно зі статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт" затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.98 р. № 457, з подальшими змінами та доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 11.10.2002 р. № 1510 та від 25.12.2002 р. № 1973).

Статтею 5 Статуту на Міністерство транспорту України (далі - Мінтранс України, Мінтрансзв'язку України) покладено затвердження Правил перевезення вантажів, Технічних умов навантаження і кріплення вантажів, а також інших нормативних документів.

Відповідно до ст. 6 Статуту накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача.

Ст. 23 Статуту та "Правил перевезень вантажів", затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р. ("Правила оформлення перевізних документів"), передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно з п. 2.1 та п. 2.2 розділу 2 "Правил оформлення перевізних документів", графи „Маса вантажу в кг. Визначена відправником" та "Спосіб визначення маси" заповнюються відправником; ст. 37 Статуту та п. 5 "Правил приймання вантажів до перевезення", маса вантажу визначається відправником. Правильність внесених в накладну відомостей своїм підписом засвідчує представник відправника (п. 2.3 "Правил оформлення перевізних документів").

Пунктом 28 "Правил приймання вантажів до перевезення" передбачено, що вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, на піввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування ( у т.ч. захисного) та кріплення у вагони без перевірки маси та кількості вантажу.

Згідно з ст. 52 Статуту на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, стан вантажу у разі прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених правилами.

Стаття 118 Статуту визначає, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Стаття 122 Статуту встановлює, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Згідно із статтею 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

За викладеного, позовні вимоги підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовуються.

Відповідно до статті 551 ЦК України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 ГК України також встановлює, що у разі, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пункт 3 статті 83 ГПК надає суду право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Враховуючи той факт, що дії відповідача щодо невірного зазначення в залізничній накладній маси вантажу не мали негативних наслідків у вигляді збитків, та виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме –справедливості, добросовісності та розумності –суд зменшує розмір штрафу на 40 %, а тому позов підлягає задоволенню частково в розмірі 11 706,00 грн..

Судові витрати відповідно до приписів ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" (39802, м. Комсомольськ, Полтавська область, вул. Будівельників, 16), , р/р 0205/980 в ПІБ м. Комсомольськ, МФО 331133 на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49600, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108), , р/р 2 в ДФ АБ "Експрес Банк", МФО 306964, одержувач коштів - Запорізька дирекція залізничних перевезень ДП "Придніпровська залізниця", р/р 5001 в ДФ АБ "Експрес Банк", МФО 306964, : 11 706,00 грн. штрафу; 195,10 грн. витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

СУДДЯ О.В.КІВШИК