ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2008 р.

№ 12/4081

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого,

Мележик Н.І.,

Подоляк О.А.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Логос"

на рішення           господарського суду Черкаської області

від 14.11.2007 року

та на постанову                                        Київського міжобласного апеляційного

господарського суду від 16.01.2008 року

у справі                                                  № 12/4081

господарського суду                              Черкаської області

за позовом                              Товариства з обмеженою відповідальністю

"Торговий Дім "Логос"

до                              Товариства з обмеженою відповідальністю

"Макот"

про                                                            стягнення 102 350,28 грн.

за участю представників:

позивача –          Матіщук В.О.

відповідача -                                         Нікіфорова І.К.

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Логос" звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Макот" про стягнення заборгованості у розмірі 102 350,28 грн.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 14.11.2007 року (суддя Грачова В.М.), залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 16.01.2008 року (судді: Андрейцева Г.М., Жук Г.А., Мазур Л.М.), в задоволенні позову відмовлено повністю.

В касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Логос" просить скасувати рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до прийняття незаконного судового акту.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України "Про судове рішення” від 29.12.76 №11 із змінами, внесеними постановами Пленуму від 24.04.81 № 4, від 25.12.92 № 13, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи з загальних засад і змісту законодавства України. Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, а також оцінку всіх доказів. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати. Мотивувальна частина рішення повинна мати також посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права, на підставі яких визначено права і обов'язки сторін у спірних правовідносинах.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Резолютивна частина рішення повинна містити чіткі та безумовні

висновки, що ґрунтуються на аналізі та оцінці фактичних обставин, викладених у його мотивувальній частині, та відповідати застосованим до спірних відносин нормам права.

Разом з тим, оскаржуване рішення та постанова зазначеним вимогам не відповідають.

Так, господарськими судами встановлено, що 01 липня 2005 року позивач згідно накладної №РН-0000147 відвантажив відповідачу товар на загальну суму 102 350,28 грн., в якій зазначено як підставу договір ДГ-0000028 (19.02.04). Підтверджуючи факт продажу товару відповідачеві, позивач посилається на податкову накладну №787 від 01.07.2005 року та лист-запит ДПІ у м. Черкаси №9722/23-214 від 11.07.2007 року, в якому зазначено про придбання відповідачем товару позивача.

Позивач стверджував про те, що зазначений договір, як підстава купівлі-продажу товару у накладній №РН-0000147 від 01.07.2005 року, зазначено помилково, оскільки такого договору між сторонами не існує.

В той же час відповідач спростовував доводи позивача, посилаючись на наявність декількох договорів між ними та стверджує, що відвантаження товару відбулося на підставі договору про надання послуг.

У зв»язку із несплатою Товариством з обмеженою відповідальністю "Макот" отриманого ним згідно накладної №РН-0000147 від 01.07.2005 року товару, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Логос" додало до позовної заяви надісланий відповідачу лист №133 від 25.06.2007 року щодо не сплати заборгованості.

Вирішуючи зазначений спір, судом першої інстанції не в повному обсязі з’ясовані обставини справи щодо настання обов»язку відповідача оплатити отриманий від позивача товар.

Так, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд, з яким погодилась апеляційна інстанція, пославшись на відсутність вимоги позивача до відповідача, передбаченої статтею 530 ЦК України, про здійснення розрахунків за отриманий згідно накладної №РН-0000147 товар, зробив висновок, що обов»язок відповідача щодо оплати придбаного товару не настав. При цьому, суди попередніх інстанцій зазначили, що вимога позивача, викладена у листі №133 від 25.06.2007 року, не конкретизує вимогу про виконання спірного зобов»язання.

Згідно ч.2 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Проте, при вирішені спору, поза увагою судів залишилась лист-вимога позивача за вих. №189 від 28.08.2007 року, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Логос" вимагає від Товариства з обмеженою відповідальністю "Макот" оплатити заборгованість у розмірі 102 350,28 грн. за поставку товару згідно накладної №РН-0000147 від 01.07.2005 року.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Всупереч зазначених вимог, місцевий та апеляційний господарські суди не в повному обсязі дослідили та не надали належної оцінки обов»язкам сторін щодо вимоги та оплати проданого згідно накладної №РН-0000147 від 01.07.2005 року товару та виклали у своєму рішенні необгрунтовані висновки про відсутність підстав відповідачу для сплати одержаного від позивача товару.

Враховуючи порушення судом першої інстанції ст.ст. 47, 43 ГПК України, відсутні підстави вважати, що суди дійшли правильного висновку щодо прав та обов’язків сторін.

Вказані порушення норм матеріального права не можуть бути усунуті касаційною інстанцією, враховуючи межі перегляду справи у касаційній інстанції, визначені ст. 1117 ГПК України.

За таких обставин, прийняті у цій справі рішення та постанова підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене, всебічно, повно, об’єктивно з’ясувати всі обставини справи, надати об’єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального права, які регулюють спірні відносини та вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Логос" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Черкаської області від 14.11.2007 року та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 16.01.2008 року у справі № 12/4081 скасувати.

Справу передати на новий розгляд господарському суду Черкаської області в іншому складі суддів.

Головуючий суддя

Т.П. Козир

Судді

Н.І. Мележик

О.А. Подоляк

Доповідач –суддя Мележик Н.І.