ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2008 р.

№ 2-25/10519.1-05 (2-13/6526-04)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С.- головуючого,

Костенко Т.Ф.,

Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

Закритого акціонерного товариства "Бахчисарайський виноробний завод"

на рішення

Севастопольського апеляційного господарського суду від 08.12.2005

у справі

господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом

Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України

до

Закритого акціонерного товариства "Бахчисарайський виноробний завод"

про

стягнення 512500,00 грн.

та за зустрічним позовом

Закритого акціонерного товариства "Бахчисарайський виноробний завод"

до

Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України

про

визнання недійсним рішення про застосування штрафних санкцій

в судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:

Коваленко Т.В.- дов.№ 436/32 від 25.04.2007

від відповідача:

Кузьменко В.С.-дов.від 08.10.2007

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 17-26.08.2005 господарського суду Автономної Республіки Крим у задоволенні позовних вимог за первісним позовом відмовлено.

Позовні вимоги за зустрічним позовом задоволено. Визнано недійсним рішення Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України за № 00033 від 08.01.2004.

Постановою від 08.12.2005 Севастопольського апеляційного господарського суду рішення від 17-26.08.2005 господарського суду Автономної Республіки Крим скасовано з прийняттям нового рішення, яким позовні вимоги за первісним позовом задоволено.

Стягнено з ЗАТ "Бахчисарайський виробничий завод" в доход Державного бюджету України (відділ державного казначейства в Бахчисарайському районі) - фінансові санкції у розмірі 512500,00 грн., згідно рішення Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України за № 00033 від 08.01.2004.

В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено.

Не погоджуючись з постановою ЗАТ "Бахчисарайський виробничий завод" звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просив постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 08.12.2005 з даної справи скасувати. Однак, ухвалою від 13.06.2007 Вищий адміністративний суд України з огляду на відсутність у нього компетенції на перегляд в касаційному порядку рішень, які після набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України розглянуті за правилами Господарського процесуального кодексу України, повернув касаційну скаргу з матеріалами справи до Вищого господарського суду України.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити частково.

При розгляді спору, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою той факт, що в з 01.09.2005 набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України, і приймаючи судове рішення у справі, Севастопольський апеляційний господарський суд не врахував наступне.

Відповідно статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України визначена підвідомчість справ господарським судам.

Виходячи з положень пунктів 1, 7, 9 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, у контексті зазначених норм Кодексу, справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений здійснювати управлінські чи контрольні функції щодо іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

Згідно пункту 11 статті 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" на Державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції покладено, зокрема, функцію подавати до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Таким чином, позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним, який є органом державної податкової служби, виступає у даних правовідносинах не як суб'єкт господарської діяльності, а як суб'єкт владних повноважень, що у відповідності із підпунктом 4 пункту 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, є право звертатись з адміністративними позовами у випадках, встановлених законом.

Суд апеляційної інстанції повинен був, проаналізувати суб'єктний склад та характер правовідносин, встановити, до юрисдикцій яких судів (господарських чи адміністративних) віднесено спір за позовом Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України до ЗАТ "Бахчисарайський виноробний завод" про стягнення 512500,00 грн. та за зустрічним позовом ЗАТ "Бахчисарайський виноробний завод" до Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України про визнання недійсним рішення про застосування штрафних санкцій.

Суб'єктний склад та характер правовідносин свідчить про те, що вони є публічно-правовими, тому дана справа є справою адміністративної юрисдикції і її розгляд повинен здійснюватись за нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Однак, даний спір розглянуто за правилами Господарського процесуального кодексу України без встановлення належної юрисдикції.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 6 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам, вирішують у першій інстанції відповідні місцеві господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

На порушення цих вимог суд апеляційної інстанцій переглянув рішення суду у даній справі, керуючись положеннями Господарського процесуального кодексу України. Розгляд справи у невірно обраній процесуальній судовій процедурі може істотно вплинути на обсяг прав і обов'язків учасників процесу на будь-яких його стадіях.

У відповідності частиною 1 статті 11110 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Таким чином Севастопольським апеляційним господарським судом неповно з'ясовані обставини справи, що є підставою для скасування судових рішень і направлення справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи принагідно повно та всебічно вияснити всі обставини справи, дати їм належну правову оцінку та постановити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.1115, 1117, ст. 1119 - ст.11111

Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову від 08.12.2005 Севастопольського апеляційного господарського суду та рішення від 17-26.08.2005 господарського суду Автономної Республіки Крим у справі 2-25/10519.1-2005 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Автономної Республіки Крим.

Головуючий В.С. Божок

Судді Т.Ф.Костенко

Г.П.Коробенко