ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2008 р.

№ 25/377

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Карабаня В.Я.

суддів: Ковтонюк Л.В.

Чабана В.В.

за участю представників:

позивача не з'явився

відповідача не з'явився

прокуратури Івченко О.А.

розглянувши касаційне

подання

прокурора Самарського району м. Дніпропетровська

на рішення

господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2005

у справі

господарського суду

№ 25/377

Дніпропетровської області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Біллар"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Аяна"

про

визнання права власності та зобов'язання передати майно

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2005 (суддя Чередко А.Є.) зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Аяна" передати по акту приймання-передачі Товариству з обмеженою відповідальністю "Біллар" наступне майно: будинок СТО, загальною площею 1719,2 кв.м (літ. А-2, А1-3); котельня, загальною площею 63,1 кв.м (літ. Б-1); зовнішній водопровід; зовнішня господарсько-побутова каналізація; зовнішній газопровід; покриття асфальтно-бетонного майданчику; діагностичний центр; огородження площадки ІІІ; покриття зі збірних залізобетонних плит площадки ІІІ; приміщення для охорони; огородження площадки ІV; покриття асфальтно-бетонне площадки ІV; покриття жужільне площадки ІІ; блок-гараж площадки ІІ;контрольний пункт; приміщення для працівників; літній павільйон з металевим навісом; блоки-гаражі (у кількості 2-х); блок кімната. Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Біллар" право власності на майно, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Маліновського, 130 і складається з: будинок СТО, загальною площею 1719,2 кв.м (літ. А-2, А1-3); котельня, загальною площею 63,1 кв.м (літ. Б-1); зовнішній водопровід; зовнішня господарсько-побутова каналізація; зовнішній газопровід; покриття асфальтно-бетонного майданчику; діагностичний центр; огородження площадки ІІІ; покриття зі збірних залізобетонних плит площадки ІІІ; приміщення для охорони; огородження площадки ІV; покриття асфальтно-бетонне площадки ІV; покриття жужільне площадки ІІ; блок-гараж площадки ІІ;контрольний пункт; приміщення для працівників; літній павільйон з металевим навісом; блоки-гаражі (у кількості 2-х); блок кімната.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2005, прокурор Самарського району м. Дніпропетровська звернувся із касаційним поданням, в якому просить його скасувати як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом вирішено спір про нерухоме майно між особами, яким це майно не належить на праві власності, та визнано право власності на майно, до складу якого увійшли самочинно збудовані об'єкти, проте до участі у справі не було залучено Дніпропетровську міську раду.

18.11.2008 до Вищого господарського суду України надійшла заява від 11.11.2008 прокурора Самарського району м. Дніпропетровська про відмову від касаційного подання. Листом № 05/2-317-08 від 01.12.2008 заступник прокурора Дніпропетровської області вказану заяву відкликав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, Вищий господарський суд України дійшов висновку про часткове задоволення касаційного подання з огляду на наступне.

В основу рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2005 покладено висновок щодо набуття позивачем права власності на спірне майно, що було об'єктом лізингу згідно укладеного 01.12.2003 договору № 15-25/01/12/03 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Біллар" як лізингодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Аяна" як лізингоутримувачем, останнє набуло право власності на це майно з моменту підписання 20.12.2004 акту виконання вказаного договору фінансового лізингу між Українською державною інноваційною компанією та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Аяна", яке є боржником перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Біллар" згідно умов укладеного між ними 01.03.2004 договору № 1 про надання зворотної фінансової допомоги, оскільки, як вказано в рішенні, Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Аяна" запропонувала Товариству з обмеженою відповідальністю "Біллар" погасити заборгованість за цим договором шляхом передачі йому у власність спірного майна, проте цього не зробила, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання права власності за позивачем.

Частиною 1 статті 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до ч. 2 ст. 326 ЦК України від імені та в інтересах держави право власності здійснює відповідний орган державної влади.

Враховуючи, що з наявного в матеріалах справи свідоцтва за реєстровим номером 1404-10 від 03.11.1999 про право власності (арк.с. 18) вбачається, що будівля літ. А-2, А1-3 –будівля СТО загальною площею 1719,20 кв.м, літ. Б-1 –котельня загальною площею 63,1 кв.м є об'єктом державної власності, суд розглянув справу без залучення до участі у її розгляді Фонду державного майна України, який забезпечує захист майнових прав держави, а відтак правовий режим майна не було з'ясовано.

За таких обставин ухвалене у справі рішення не може вважатись законним й обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 1115, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційне подання прокурора Самарського району м. Дніпропетровська задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2005 у справі № 25/377 скасувати.

Справу № 25/377 направити на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий В.Карабань

Судді: Л.Ковтонюк

В.Чабан