КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2008                                                                                           № 26/258

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Корсака В.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача 1 -не з"явився

від позивача 2 - Ситник Ю.В. ( за довіреністю)

від відповідача -Волянська О.О. ( за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерне товариство фірма "Укргазбуд"

на рішення Господарського суду м.Києва від 10.07.2008

у справі № 26/258

за позовом                               Прип"ятський спеціальний прокурор

до                                                   Акціонерне товариство фірма "Укргазбуд"

третя особа позивача

третя особа відповідача

про                                                  стягнення 11705,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

В червні прокурор Прип’ятської спеціальної прокуратури Київської області звернувся з позовом про стягнення з відповідача на користь державного підприємства по забезпеченню життєдіяльності зони відчуження і зони безумовного ( обов’язкового) відселення Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи загальну заборгованість в сумі 11 705,53 грн. ( 6 842,71 грн. основного боргу, 4 316,05 грн., індексу інфляції та 3% річних в сумі 546,77 грн.)

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10.07.2008р. по справі № 26/258 позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача2 - 6 842,71 грн. основного боргу, 4 316,05 грн. збитки від інфляції, 546,77 грн. 3% - річних, та судові витрати в розмірі 117,05 грн. державне мито та 118 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач не погодившись з рішенням звернувся з апеляційною скаргою в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, оскільки остане прийнято з порушенням норм чинного законодавства.

На обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що відповідно до норм чинного законодавства прокурор не може бути позивачем у даній справі і заявляти позовні вимоги про стягнення, так як підприємства, установи та організації мають право самостійно звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. Крім того апелянт зазначає що суд першої інстанції крім суми основного боргу стягнув збитки від інфляції та 3% річних, що є незаконним.

Прокурор подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без змін, а рішення Господарського суду без змін.

Позивач 2 подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що рішення судом прийнято на підставі норм матеріального і процесуального права, не суперечить вимогам закону.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія встановила наступне.

Прип'ятська спеціальна прокуратура під час перевірки дотримання законності при здійсненні фінансово - господарської діяльності державними підприємствами та установами зони відчуження, які фінансуються з державного бюджету, встановила, що Акціонерне товариство фірма « УКРГАЗБУД » ( відповідач ) внаслідок неналежного виконання умов договору № 65/07/79-08/03 від 15.07.2003 р., ( а.с.10-11) про надання ліжко - місць у гуртожитках ДП «Чорнобильсервіс» стороннім підприємствам, організаціям та установам, укладеного з Державним підприємством по забезпеченню життєдіяльності зони відчуження і зони безумовного ( обов'язкового ) відселення « Чорнобильсервіс » Державного департаменту - Адміністрації зони відчуження і зони безумовного ( обов'язкового ) відселення Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи ( позивач -2 ), завдало державі матеріальної шкоди, яка полягає в несплаті відповідачем протягом тривалого часу вартості отриманих від позивача - 2, на підставі вказаного договору, послуги щодо проживання в гуртожитках ДП « Чорнобильсервіс », а саме:

З липня 2005 р. по грудень 2005 р. позивач -2 на підставі вказаного договору надав відповідачу послуги щодо проживання в гуртожитках ДП « Чорнобильсервіс » ( позивача -2 ) на загальну суму 14572,80 грн, що підтверджується рахунками № 1618 від 31.07.2005 р. ( а.с. 21), № 1801 від 31.08.2005 р.( а.с.21), № 2275 від 30.09.2005 р. ( а.с.22), № 2417 від 31.10.2005 р. ( а.с 22), № 2767 від 30.11.2005 р. ( а.с.23), № 2936 від 20.12.2005 р. ( а.с.23), але відповідач в порушення умов п. 3.2 договору № 65/07/79-08/03 від 15.07.2003 р., в якому зазначено, що оплата за ліжко - місця проводиться на умовах 100% попередньої оплати за повну вартість місячного обсягу, а кінцевий розрахунок проводиться до 5 числа наступного місяця на підставі рахунку, який виставляється виконавцем ( позивачем -2 ) за фактично надані ліжко - місця, з позивачем розрахувався частково лише в сумі 7730,09 грн. (а.с.20)

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем складає 6 842,71 грн.

Крім суми основного боргу прокурор просить стягнути з відповідача на користь позивача2 збитки від інфляції в розмірі 4 316,05 грн. ( а.с.8) та 3%- річних в сумі 546,77 грн.( а.с.9), а всього 11705,53 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Твердження апелянта стосовно того, що прокурор не може бути позивачем спростовуються тим, що п. 5 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадян або держави в суді у випадках, встановлених законом.

Статтею 36-1 Закону України "Про Прокуратуру" визначено, що підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчинюються у відносинах між ними або державою.

Господарський суд, відповідно до ч.1 ст. 2 ГПК України порушує справи за заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. В позовній заяві прокурор самостійно визначає порушення інтересів держави і обґрунтовує необхідність їх захисту.

Конституційний суд у рішенні від 08.04.1999 року у справі №3-рн/99 (далі рішення Конституційного суду) вказав, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарюючих товариств з частиною державної власності у статутному фонді. Разом з тим, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств.

В кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає, з посиланням на законодавство, підстави подання позову, вказує в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Аналогічну позицію висловив Верховний суд України, згідно постанови від 17.07.2007р., у справі №02-4-19/785 за позовом Київського транспортного прокурора в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв’язку України, Державного територіально – галузевого об’єднання „Південно-західна залізниця” до Дочірнього підприємства „Миколаївський облавтодор”, відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України”, Державної служби автомобільних доріг України, служби автомобільних доріг в Миколаївській області про стягнення 6 000 000,00 грн.

Колегія суддів встановила, що згідно матеріалів справ та наявними у справі доказами доведено, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги позивача.

Витрати по оплаті держмита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст. 49 ГПК України покладаються на Відповідача.

З огляду на викладене, колегія приходить до висновку, що оспорюване рішення відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав до його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99,101, 103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства фірми ”Укргазбуд” залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду м. Києва від 10.07.2008 р. по справі №26/258 залишити без змін.

3. Матеріали справи №26/258 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді