ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2008 р.

№ 13/438

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Овечкіна В.Е.,

суддів :

Чернова Є.В., Цвігун В.Л.,

за участю представників:

позивача

- Коренчук О.М.,

відповідача

третьої особи

- не з'явився,

- не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Міністерства охорони навколишнього природного середовища України

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2008

у справі

№13/438

за позовом

Міністерства охорони навколишнього природного середовища України

до

(третя особа

ТОВ "Домініон-С"

- РВ ФДМ України по м.Києву)

про

стягнення 112238,20 грн. збитків та відшкодування 10000 грн. моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.Києва від 21.03.2008 (суддя Євсіков О.О.) позов задоволено частково –на підставі ч.2 ст.22, ч.3 ст.386, п.4 ст.611, ч.1 ст.1166 ЦК України та ст.224 ГК України стягнуто з відповідача 22738 грн. реальних збитків, завданих позивачу від пожежі у орендованих товариством приміщеннях, які є державною власністю. В решті позовних вимог про відшкодування збитків відмовлено у зв'язку з їх недоведеністю, а в частині відшкодування моральної шкоди позов залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.63 ГПК України з посиланням на те, що постановою Вищого господарського суду України від 16.10.2007 справу передано на новий розгляд лише в частині позовних вимог про стягнення 57631,40 грн. збитків.

Рішення мотивоване наявністю вини відповідача та доведеністю витрат позивача на ремонт пошкоджених пожежею приміщень у сумі 22738 грн. Відмова суду в решті заявлених збитків мотивується недоведеністю понесення позивачем витрат на аварійний ремонт електрощитової та службового приміщення на першому поверсі адміністративного корпусу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2008 (судді: Буравльов С.І., Капацин Н.В., Калатай Н.Ф.) рішення змінено в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди шляхом відмови в цій частині позовних вимог у зв'язку з їх недоведеністю.

Міністерство в поданій касаційній скарзі просить постанову скасувати, змінити рішення від 21.03.2008 шляхом задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме ст.ст.22,611, 623,1166 Цивільного кодексу України, ст.ст.49,144,174,224,225 ГК України та ч.2 ст.18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Зокрема, скаржник вважає, що вартість виконаних робіт підрядника по аварійному ремонту електрощитової Мінприроди та по аварійному ремонту кімнати першого поверху підтверджується договірною ціною та зведеним кошторисом розрахунку вартості будівництва, що становить 59360 грн. та 4117 грн. відповідно. Суди за наявності встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою звільнили відповідача від обов'язку відшкодувати збитки, які зазнав позивач у зв'язку з пошкодженням електрощитової та кімнати першого поверху.

Колегія суддів, перевіривши фактичні обставини справи на предмет правильності їх юридичної оцінки судами попередніх інстанцій та заслухавши пояснення присутнього у засіданні представника позивача, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана постанова –залишенню без змін з наступних підстав.

Змінюючи первісне рішення про часткове задоволення позову та відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, апеляційний господарський суд виходив з того, що причинний зв'язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди полягає в тому, що внаслідок протиправної поведінки відповідача (орендаря) виникла пожежа, якою було пошкоджено пластикові каналізаційні труби, стіни та стеля, електрощитові, електричні кабелі, кабель урядового зв'язку, з метою відновлення яких позивачем були укладені договори підряду на виконання відновлювальних та ремонтних (аварійних) робіт від 04.11.2005 №138, від 15.11.2005 №90 та від 16.11.2005 №93, за умовами яких з рахунку позивача за наявними у справі платіжними дорученнями сплачено підрядникам 10645,20 грн., 9442 грн. та 28674 грн. відповідно.

Враховуючи це та часткове стягнення збитків (5936 грн.) за рішенням від 21.11.2006 у даній справі, апеляційна інстанція дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних про стягнення 22738 грн. збитків, пов'язаних з витратами позивача на виконання робіт по аварійному ремонту системи електропостачання за договором підряду від 16.11.2005 №93.

Апеляційний суд також погодився з висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог про стягнення 59360 грн. витрат по аварійному ремонту електрощитової та 4117 грн. витрат по аварійному ремонту кімнати першого поверху, оскільки позивачем не підтверджено факт виникнення та існування між позивачем та підрядником договірних правовідносин щодо виконання вказаних робіт, як і не підтверджено їх оплату позивачем відповідними платіжними документами.

Залишивши без розгляду позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, місцевий господарський суд порушив ч.4 ст.22 ГПК України, згідно якої позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається та позивачем не доведено факту завдання йому моральної шкоди, а тому відповідна позовна вимога задоволенню не підлягає.

Колегія погоджується з висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Частиною 2 ст.18 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” встановлено, що орендар зобов'язаний використовувати та зберігати орендоване майно відповідно до умов договору, запобігати його пошкодженню, псуванню.

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено. що особа, якій завдано збитків у в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За вимогами ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкта права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, якби управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

У відповідності з вимогами п.4 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків та моральної шкоди.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1)протиправної поведінки;

2)збитків;

3)причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4)вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки );

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Судами попередніх інстанцій на підставі ретельної правової оцінки умов договору оренди державного майна №2034 від 02.08.2005, договорів підряду на виконання відновлювальних та ремонтних (аварійних) робіт від 04.11.2005 №138, від 15.11.2005 №90 та від 16.11.2005 №93, укладених між сторонами, акта про пожежу від 03.11.2005, наявних актів приймання виконаних підрядних робіт (форми КБ-2в), первинних платіжних документів, зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва "аварійний ремонт кімнати" станом на 07.11.2005р. та інших доказів по справі в їх сукупності з достовірністю встановлено, а державним органом не спростовано недоведеність понесення ним витрат на аварійний ремонт електрощитової в розмірі 59360 грн. та витрат по аварійному ремонту електрощитової службового приміщення на першому поверсі адміністративного корпусу в розмірі 4117 грн.

При цьому суд першої інстанції, відхиляючи подані позивачем в обгрунтування позовних вимог неналежні докази (договірна ціна по аварійному ремонту електрощитової станом на 07.11.2005р., акт приймання виконаних підрядних робіт (форми КБ-2в) за листопад 2005 року (а.с.89-92 том 2) та зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва "аварійний ремонт кімнати" станом на 07.11.2005р.) правильно зазначив про ненадання позивачем договорів на виконання відповідних підрядних робіт та платіжних документів на їх оплату, а акт приймання виконаних підрядних робіт (форми КБ-2в) за листопад 2005 року на відміну від інших наявних у справі та оцінених судом актів (форми КБ-2в) не містить ані дати його складення, ані дати його підписання, ані посилань на певний договір підряду. До того ж суд достеменно встановив, що електрощитова, на ремонт якої витратив або повинен витратити 59360 грн., знаходиться поза приміщенням, яке постраждало від пожежі, а вищезгаданий зведений кошторисний розрахунок також не містить ані дати його складання, ані будь-яких інших реквізитів щодо його погодження чи затвердження.

Наведеним повністю спростовуються передчасні твердження позивача про те, що вартість виконаних робіт підрядника по аварійному ремонту електрощитової Міністерства та по аварійному ремонту кімнати першого поверху достатньо підтверджується договірною ціною та зведеним кошторисом розрахунку вартості будівництва, що становить 59360 грн. та 4117 грн. відповідно.

Позивачем також не доведено завдання йому внаслідок пожежі моральної шкоди у вигляді погіршення ділової репутації та зниження престижу діяльності Міністерства серед окремих громадян та інших органів державної влади.

Наявні ж заперечення Міністерства зводяться передусім до посилань на неналежну оцінку судом доказів та до намагань надати перевагу певним доказам (договірна ціна по аварійному ремонту електрощитової станом на 07.11.2005р., акт приймання виконаних підрядних робіт (форми КБ-2в) за листопад 2005 року та зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва "аварійний ремонт кімнати" станом на 07.11.2005р.) перед оціненими судом доказами, однак, згідно імперативних вимог ч.2 ст.1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні та постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Колегія враховує, що наведеної правової позиції дотримується також Верховний Суд України при здійсненні касаційного перегляду постанов Вищого господарського суду України, прийнятих з порушенням вимог ч.2 ст.1117 Господарського процесуального кодексу України (постанови ВСУ від 11.09.2007 у справі №1/151-3079 та від 11.09.2007 у справі №18/439).

Зважаючи на вищенаведене, касаційна інстанція не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1115,1117–11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2008 у справі №13/438 залишити без змін, а касаційну скаргу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України –без задоволення.

Головуючий, суддя           В.Овечкін

Судді: Є.Чернов

В.Цвігун