ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.11.08 р.                     Справа № 10/199

Господарський суд Донецької області у складі: головуючого судді - Приходько І. В.;

при секретарі судового засідання – Давидовській Т. В.;

за участю представники сторін:

від позивача – Любкіна В. С. - довіреність;

від відповідача – Безелюк Т. В. - довіреність;

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Кіровських електричних мереж м. Донецьк,

до відповідача – обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк в особі виробничої одиниці „Димитровтепломережа” м. Димитров;

про стягнення 103 123,23грн., -

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду звернувся позивач, відкрите акціонерне товариство „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Кіровських електричних мереж м. Донецьк, з позовом до відповідача, обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк в особі виробничої одиниці „Димитровтепломережа” м. Димитров, про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 76 531,97грн., інфляційні витрати в сумі 17 211,79грн., 3 % річних в сумі 1021,82грн. та пені в розмірі 8177,65грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на договір про постачання електричної енергії №85 від 01.01.2003р. ( далі - Договір ) та Додаток №5 до нього; додаткову угоду №140-Г від 27.07.2007р. (далі – Угода), рахунки №02/5085 за грудень 2007р. та квітень 2008р.; акти прийому-передачі за грудень 2007р. та квітень 2008р., розрахунок заборгованості, невиконання відповідачем своїх зобов’язань.

Відповідач у судовому засіданні та відзиві №07/257 від 05.11.2008р. позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 76 531,97грн. визнав у повному обсязі; проти позову в частині стягнення інфляційних витрат в сумі 17 211,79грн., 3 % річних в сумі 1021,82грн. та пені в розмірі 8177,65грн. заперечував з посиланням на тяжкий фінансовий стан та непередбаченість умовами договору. Крім того, відповідач надав клопотання про розстрочку виконання рішення строком на 6 місяців, посилаючись при цьому на те, що продукції підприємства є суспільно необхідною для споживачів. В обґрунтування розстрочки надав довідку про наявність заборгованості №07/238 від 05.11.2008р. та інформацію по стан погашення заборгованості.

Розглянув матеріали справи, додатково представлені документи, заслухав пояснення позивача, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір про постачання електричної енергії №85 від 01.01.2003р., згідно з яким постачальник (позивач) зобов’язався продавати електричну енергію, а споживач (відповідач) зобов’язався оплачувати електроенергію та здійснювати інші платежі згідно з умовами Договору.

Відповідно до п. 9.5 Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня поточного року (тобто до 31.12.2003р.) та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або про перегляд його умов.

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками підприємств.

Згідно умов Договору (п.п. 2.1.1, 2.2.3), постачальник зобов’язався постачати споживачу електроенергію як різновид товару, а споживач зобов’язався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №5 „Порядок розрахунків за елетроенергію”. Пунктом 3 Додатку №5 до Договору сторони передбачили, що оплата отриманого споживачем рахунку повинна виковуватись протягом не більше 5-ти календарних днів.

Як убачається з наданих позивачем документів позивачем здійснювалось постачання підприємству відповідача електричної енергії згідно з умовами Договору, про що сторони не заперечували.

27.07.2007р. між сторонами була укладена Додаткову угоду №140-Г про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості до Договору.

Згідно умов Договору (Розділ 1 та 2 Договору), боржник зобов’язався погашати заборгованість в сумі 258 839,82грн. протягом тридцяти п’яти місяців з 30.07.2007р. по 20.05.2010р. за графіком.

Приймаючи рішення, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є зокрема договори та інші правочини

Як визначено положеннями 526 Цивільного кодексу України суб’єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

Згідно умов Угоди (п. 2.1.2), боржник зобов’язався за період з 20.05.20078. по 20.09.2008р. погасити 23 500,52грн. боргу за спожиту актину електроенергію щомісячно до 20-го числа поточного місяця.

Як убачається з наданих позивачем документів відповідачем не в повному обсязі було сплачено суму боргу, у зв’язку з чим утворилася заборгованість в сумі 8250,00грн., про що відповідач по суті не заперечував.

Відповідно до додатку Додатку №5 до Договору сторони передбачили, що оплата отриманого споживачем рахунку повинна виковуватись протягом не більше 5-ти календарних днів.

Як убачається з копій рахунків №02/5085 за грудень 2007р. та квітень 2008р., які були наданий позивачем до справи, він містить позначку про отримання рахунку уповноваженим представником відповідача Маховою Л. В.

Положеннями частини першої статті 193 Господарського кодексу України визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

У частині сьомій вказаної статті визначено, що одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок несвоєчасної оплати відповідачем електричної енергії, що була поставлена за Договором, та несвоєчасної оплати за Угодою, за грудень 2007р. та квітень 2008р. з боку відповідача виник борг за спожиту електроенергію в сумі 76 531,97грн, що підтверджується матеріалами справи та відповідачем по суті не заперечується.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення боргу за спожиту електроенергію в сумі 76 531,97грн за Договором та Угодою підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також сплатити 3 % річних від простроченої суми.

З огляду на правильне нарахування, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних в сумі 17 211,79грн. та 3% річних в сумі 1021,82грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Що стосується зменшених позовних вимог про стягнення пені у сумі 8177,65грн. за прострочення платежів за Договором та Угодою, суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Положеннями ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

З аналізу вищевказаних норм можна зробити висновок, що обов’язковою умовою виникнення права у кредитора щодо нарахування штрафних санкцій у вигляді пені за порушення господарського зобов’язання є передбачення вказаної санкції умовами договору з встановленням її розміру.

Вивчивши текст Договору судом встановлено, що п. 4.2.1, який повинен передбачати відповідальність за прострочення платежів у вигляді пені, не містить її розміру. Вказаний пункт містить виправлення від руки, що не завірені сторонами, тому суд не приймає їх до уваги.

Як убачається з Угоди, її умовами взагалі не було передбачено відповідальність за прострочення платежів у вигляді пені.

Отже, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в цієї частині не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Що стосується клопотання відповідача щодо розстрочки виконання рішення строком на 6 місяців суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд може розстрочити виконання рішення.

В обґрунтування клопотання він посилався на тяжкий фінансовий стан. У підтвердження доводів надав довідку про наявність заборгованості №07/238 від 05.11.2008р. та інформацію по стан погашення заборгованості

Розглянув вказані доводи відповідача та матеріали справи суд приходить до висновку, що доказів наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, в розумінні ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем надано не було. Надані ним документи лише підтверджують скрутний фінансовий стан підприємства. Крім того, відповідач не обґрунтував, яким саме чином, розстрочка виконання рішення строком на 6 місяця вплине на виконання рішення.

Враховуючи викладене, заява відповідача про розстрочку виконання рішення строком на 6 місяців не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо вимог про стягнення інфляційних витрати в сумі 17 211,79грн. та 3 % річних в сумі 1021,82грн. з посиланням на непередбаченість їх нарахування умовами Договору та Угоди, оскільки право на нарахування індексу інфляції за весь період прострочення, а також сплата 3 % річних від простроченої суми визначено на законодавчому рівні ст.625 Цивільного кодексу України.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у порядку передбаченому ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі клопотання позивача №23/2130 від 31.10.2008р. судом видається довідка на повернення зайво сплаченого державного мита в сумі 115,76грн.

На підставі статей 11, 526, 625 Цивільного кодексу України, статей 193, 230 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 49, 82, 83, 84, 85, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Частково задовольнити позовні вимоги відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Кіровських електричних мереж м. Донецьк, до відповідача, обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк в особі виробничої одиниці „Димитровтепломережа” м. Димитров, про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 76 531,97грн., інфляційні витрати в сумі 17 211,79грн., 3 % річних в сумі 1021,82грн. та пені в розмірі 8177,65грн.

2. Стягнути з обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк в особі виробничої одиниці „Димитровтепломережа” (83086, м. Донецьк, вул. Донецька, 38, ) на користь відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” в особі структурної одиниці Кіровських електричних мереж (83042, м. Донецьк, вул. Ломоносова, 12, , р/р 91 в філії ДОУ ВАТ „ДОБУ” м. Донецьк, МФО 335106) заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 76 531,97грн.

3. Стягнути з обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк в особі виробничої одиниці „Димитровтепломережа” (83086, м. Донецьк, вул. Донецька, 38, ) на користь відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” в особі структурної одиниці Кіровських електричних мереж (83042, м. Донецьк, вул. Ломоносова, 12, , р/р 9200 у АКІБ УкрСиббанк м. Харків, МФО 351005) інфляційні витрати в сумі 17 211,79грн. та 3 % річних в сумі 1021,82грн.

4. Відмовити у задоволенні позовних вимог відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Кіровських електричних мереж м. Донецьк, до відповідача, обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк в особі виробничої одиниці „Димитровтепломережа” м. Димитров, про стягнення пені в розмірі 8177,65грн.

5. Стягнути з обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк в особі виробничої одиниці „Димитровтепломережа” (83086, м. Донецьк, вул. Донецька, 38, ) на користь відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” в особі структурної одиниці Кіровських електричних мереж (83042, м. Донецьк, вул. Ломоносова, 12, , р/р 9200 у АКІБ УкрСиббанк м. Харків, МФО 351005) витрати по сплаті державного мита в сумі 949,46грн. та витрати по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 108,64грн.

Видати відкритому акціонерному товариству „Донецькобленерго” в особі структурної одиниці Кіровських електричних мереж м. Донецьк довідку на повернення зайво сплаченого державного мита на суму 115,76грн.

Видати накази після вступу рішення у законну силу.

У судовому у засіданні за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частин рішення. Повний текст рішення підписано 11.11.2008р.

Суддя

Надруковано 3 прим.:

1 прим. – позивачу;

1 прим. – відповідачу;

1 прим. – у справу.