ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2008 р.

Справа № 22/268-07-6398

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Мирошниченко М. А.,

Суддів: Бєляновського В. В. та Шевченко В. В.,

(склад судової колегії змінено відповідно до розпорядження голови Одеського апеляційного господарського суду №152 від 07.11.2007 р.),

при секретарі - Волощук О.О.,

за участю представників:

позивача – не з’явився,

відповідача –ЗАТ „ФК „Чорноморець” - Чубко І.А.,

відповідача –ТОВ „Будівельна фірма” –Сіра Є.В.,

3-ї особи - Управління архітектури та містобудування Одеської міськради –Кравченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса апеляційну скаргу Виконкому Одеської міськради, м. Одеса

на рішення господарського суду Одеської області від 10.10.2007 р.

у справі №22/268-07-6398

за позовом Виконкому Одеської міськради, м. Одеса

до ЗАТ „ФК „Чорноморець”, м. Одеса та ТОВ „Будівельна фірма”, м. Одеса

за участю 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача –Управління архітектури та містобудування Одеської міськради, м. Одеса

про знесення об’єкта самочинного будівництва,

ВСТАНОВИЛА:

03.08.2007 р. (вх. №8217) у господарському суді Одеської області Виконкомом Одеської міськради пред’явлено позов до ЗАТ „ФК „Чорноморець” та ТОВ „Будівельна фірма” про знесення за власний рахунок об’єкта самочинного будівництва - житлового будинку по вул. Куйбишева, 37 в м. Одесі. 3-ю особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача останній вказав Управління архітектури та містобудування Одеської міськради. Крім того, позивач до вирішення спору по суті просив заборонити ЗАТ „ФК „Чорноморець”, ТОВ „Будівельна фірма” та будь-яким іншим особам здійснювати будівельні, будівельно-монтажні та інші пов'язані з ними роботи на об'єкті будівництва за адресою: м. Одеса, вул. Куйбишева, 37 (а.с. 2-6). Свої вимоги він мотивував наступним.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради „Про заходи щодо здійснення комплексної реконструкції кварталів у межах вул. Пантелеймонівської, вул. Преображенської, вул. М. Арнаутської, вул. Катерининської” від 15.01.2004 р. № 40 ЗАТ „ФК „Чорноморець” було вирішено здійснити комплексну реконструкцію кварталів у межах вищезазначених вулиць. Будівля по вул. Преображенській, 96, ріг Куйбишева, 37 входить до зони реконструкції. ЗАТ „ФК „Чорноморець” визначено забудовником кварталів. Згідно рішення виконавчого комітету Одеської міської ради забудовника ЗАТ „ФК „Чорноморець” зобов'язано відшкодувати власникам будівель та споруд збитки в повному обсязі, відповідно до реальної вартості майна на момент припинення права власності, розробити, на підставі паспорта на проектування, який видає управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, проект забудови кварталів, до початку реконструкції оформити в інспекції ДАБК дозвіл на здійснення будівельних робіт. Відповідно до п. 3.5 висновку № 1507/02 Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради в проекту реконструкції кварталів було передбачено пристосування пам'ятників під сучасні цілі та реставрація внутрішнього простору. Згідно листів інспекції ДАБК управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 14.03.2007 р. за вих. № 439, управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради від 08.02.2007 р. № 01-09/98, Виконавчому комітету Одеської міської ради стало відомо про здійснення ЗАТ „ФК „Чорноморець” самочинного будівництва житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Куйбишева, 37. В ході здійснення перевірки інспекцією ДАБК було встановлено, що в порушення вимог діючого законодавства ЗАТ „ФК „Чорноморець” без затвердженої, у встановленому законом порядку, проектної документації проводить будівельні роботи по вул. Куйбишева, 37. За самовільне здійснення будівництва Інспекцією ДАБК була винесена постанова № 000155 від 19.03.2007 р. про накладення штрафу за порушення у сфері містобудування, а також Протокол № 000155 про правопорушення у сфері містобудування від 16.03.2007 р.. Відповідно до ст. 5 Закону України „Про основи містобудування” при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені: розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів, згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови; розміщення і будівництво об'єктів, відповідно до затвердженої у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів; раціональне використання земель та територій для містобудівних потреб, підвищення ефективності забудови та іншого використання земельних ділянок; охорона культурної спадщини, збереження традиційного характеру середовища населених пунктів; урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва; захист прав громадян та громадських організацій, згідно з законодавством. Здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без одержання дозволу відповідних рад, згідно ст. 29 Закону України „Про планування і забудову територій”, або його перереєстрації, а також здійснення будівельних робіт не зазначених у дозволі виконавчих органів цих рад є самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність, відповідно до законодавства. Дозвіл на будівництво об'єкту містобудування, згідно зі ст. 24 вказаного закону, надається особам, що мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на правах власності або користування, і одержання дозволу є їхнім обов'язком. Виконання робіт неможливо без одержання дозволу місцевої інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. Будівельні роботи ЗАТ „ФК „Чорноморець” проводило без належного дозволу і належно затвердженого проекту. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 25 Закону України „Про основи містобудування”, особи, винні в наданні інформації, що не відповідає дійсності, про умови проектування і будівництва несуть відповідальність відповідно до законодавства України. Таким чином, ЗАТ „ФК „Чорноморець” порушило ст.ст. 5,25 Закону України „Про основи містобудування”. Статтею 9 Закону України „Про архітектурну діяльність” передбачено, що реконструкція об'єкта здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Відповідно до ст. 12 Закону України „Про основи містобудування”, передбачено, що до компетенції сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування на їх території належить право затверджувати місцеві правила забудови окремих частин населених пунктів або окремі розділи місцевих правил забудови, вносити зміни в зазначені документи за поданням спеціально уповноважених органів містобудування та архітектури, відповідно до законодавства. Міські ради також утворюють спеціально уповноважені органи з питань містобудування та архітектури. Так, рішенням Одеської міської ради № 1716-ХХІУ від 26.09.2003 р. „Про затвердження нової редакції „Правил забудови м. Одеси” були затвердженні „Правила забудови м. Одеси” у новій редакції (далі - „Правила”), завданням яких є регулювання взаємовідносин суб'єктів містобудівної діяльності у м. Одесі. У відповідності до п. 1 ст. 73 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, акти органів місцевого самоврядування, прийняті в межах, наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання усіма, розташованими на даній території підприємствами, установами та організаціями. Правила регламентують порядок розробки містобудівної документації; підготовки матеріалів попереднього узгодження міста на розміщення об'єкта будівництва; збір первинних даних для проектування; проведення предпроектних та проектних робіт; узгодження, експертизи та затвердження предпроектної та проектної документації для нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції та розширення об'єктів, надання земельних ділянок для зазначених цілей у власність та користування, виконання будівельних робіт та прийняття об'єктів в експлуатацію. Крім цього, Правила визначають відповідальність за порушення у сфері містобудівництва. Пунктом 2.6 Правил затверджено, що містобудівельна документація повинна бути узгоджена з: управлінням архітектури та містобудівництва, органами державного санітарного та пожежного нагляду, управлінням екологічної безпеки, управлінням інженерного захисту території міста, органами ДАІ МВС, а також іншими організаціями, вказаними у завдані на проектування. Проектна документація, відповідно п. 5.7. Правил, погоджується управлінням архітектури та містобудівництва, управлінням екологічної безпеки, управлінням інженерного захисту території міста, усіма службами, які надали технічні умови, та з суб'єктами, інтереси яких зачіпаються при будівництві об'єкта та перелік яких затверджено архітектурно-планувальним завданням. У порушення п. 2.6. Правил, ЗАТ „ФК „Чорноморець” не було узгоджено проект будівництва житлового будинку, який розташовано за адресою: м. Одеса, вул. Куйбишева, 37, у затвердженому порядку, що є порушенням діючого законодавства. Згідно з п.п. 1,7 ст. 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) самовільне будівництво, за свій рахунок знести незаконно збудовану будівлю, яка була збудована на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети у встановленому законом порядку. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Згідно п. 1.1. Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури і житлової політики України, від 05.12.2000 р. № 273, дозвіл на виконання будівельних робіт є документом, що засвідчує право забудовника (замовника) і генерального підрядчика на виконання будівельних робіт, відповідно до затвердженої проектної документації, підключення до інженерних мереж і споруджень, і надає право відповідним службам на видачу ордера на проведення земельних робіт. Представлення документів в інспекцію держархбудконтролю для одержання дозволу на виконання будівельних робіт здійснюється забудовником (замовником). Таким чином, ЗАТ „ФК „Чорноморець” порушені вимоги ст. 376 ЦК України, ст. 9 Закону України „Про архітектурну діяльність”, п. 2.6. „Правил забудови м. Одеси”, затверджених рішенням Одеської міської ради від 26.09.2003 р. № 1716-ХХ1У, п. 1.1. Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури і житлової політики України від 05.12.2000 р. № 273. У зв'язку з тим, що на момент винесення рішення суду будівництво об'єкту може бути завершено, а сам об'єкт може бути відчужений ЗАТ „ФК „Чорноморець”, що зробить неможливим виконання рішення суду, якщо воно буде прийняте на користь виконавчого комітету Одеської міської ради, позивач вбачив необхідним вжити заходи забезпечення визначеного позову. В обґрунтування свого позову позивач також послався на ст. 48 Закону України „Про власність”.

10.10.2007 р. судом до справи залучений відзив ТОВ „Будівельна фірма” на позов (а.с. 52-53), в якому воно просило відмовити у його задоволенні, оскільки органом місцевого самоврядування, який має право звертатися до суду з позовом про знесення об'єктів самочинного будівництва є лише власник земельної ділянки - Одеська міська рада. Утім, Одеська міська рада з таким позовом не зверталась. Натомість, власник земельної ділянки - Одеська міська рада погоджує завершення будівництва на спірній земельній ділянці, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 22.08.2007 р. „Про надання дозволу Закритому акціонерному товариству „Футбольний клуб „Чорноморець” на подальше проектування та будівництво 9-12-поверхового жилого комплексу з вбудованими приміщеннями магазинів, офісів та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, квартал обмежений вулицями: Пантелеймонівською, Преображенською, Куйбишева та пров. Колгоспним”. З цього рішення вбачається, що власник земельної ділянки - Одеська міська рада та її виконавчий орган не заперечують проти проектування та будівництва жилого комплексу, а також оформлення документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою. Таким чином, вимоги позивача суперечать його ж власному рішенню, яким він надає згоду на закінчення будівництва жилого комплексу та на оформлення документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою. Крім цього, постійно діючою комісією виконкому Одеської міської ради з питань вибору земельних ділянок для розміщення об'єктів в м. Одесі погоджено акт вибору земельної ділянки від 12.07.2007 р. для розміщення багатоповерхового жилого будинку з вбудованими магазинами, офісами та підземним паркінгом по вул. Пантелеймонівській, ріг вул. Преображенської. З цього слідує, що права позивача фактично не порушені. Навпаки, задоволення його позовних вимог унеможливило б подальше будівництво 9-12-поверхового жилого комплексу з вбудованими приміщеннями магазинів, офісів та підземним паркінгом, завершення якого передбачено рішенням позивача. Отже, такі дії позивача мають ознаки зловживання правом.

10.10.2007 р. судом також до справи залучений відзив ЗАТ „ФК „Чорноморець” на позов (а.с. 55-56), в якому воно просило відмовити у його задоволенні, оскільки позивач повинен був довести, що його права порушені, що вони порушені відповідачем, а також обґрунтувати необхідність застосування обраного ним способу захисту. Позивачем цього зроблено не було. Органом місцевого самоврядування, який має право звертатися до суду з позовом про знесення об'єктів самочинного будівництва є лише власник земельної ділянки - Одеська міська рада. Утім, Одеська міська рада з таким позовом не зверталась. Натомість, власник земельної ділянки - Одеська міська рада погоджує завершення будівництва на спірній земельній ділянці, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 22.08.2007 р. „Про надання дозволу Закритому акціонерному товариству „Футбольний клуб „Чорноморець” на подальше проектування та будівництво 9-12-поверхового жилого комплексу з вбудованими приміщеннями магазинів, офісів та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, квартал обмежений вулицями: Пантелеймонівською, Преображенською, Куйбишева та пров. Колгоспним”. З цього рішення вбачається, що власник земельної ділянки - Одеська міська рада та її виконавчий орган не заперечують проти проектування та будівництва жилого комплексу, а також оформлення документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою. Таким чином, вимоги позивача суперечать його ж власному рішенню, яким він надає згоду на закінчення будівництва жилого комплексу та на оформлення документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою. Крім цього, постійно діючою комісією виконкому Одеської міської ради з питань вибору земельних ділянок для розміщення об'єктів в м. Одесі погоджено акт вибору земельної ділянки від 12.07.2007 р. для розміщення багатоповерхового жилого будинку з вбудованими магазинами, офісами та підземним паркінгом по вул. Пантелеймонівській, ріг вул. Преображенської. З цього слідує, що права позивача фактично не порушені. Навпаки, задоволення його позовних вимог унеможливило б подальше будівництво 9-12-поверхового жилого комплексу з вбудованими приміщеннями магазинів, офісів та підземним паркінгом, завершення якого передбачено рішенням позивача. Отже, такі дії позивача мають ознаки зловживання правом.

Рішенням господарського суду Одеської області від 10.10.2007 р. (підписаним суддею Торчинською Л. О. 15.10.2007 р.) з цієї справи у задоволенні позову відмовлено (а.с. 64-68). Таке рішення суд мотивував тим, що позивач повинен був довести, що його права порушені, що вони порушені відповідачем, а також обґрунтувати необхідність застосування обраного ним способу захисту. Юридична заінтересованість позивача у судовому процесі зобов'язує його довести як наявність спірних матеріальних правовідносин, так і ту обставину, що саме на даного відповідача має бути покладено відповідальність за порушення матеріального права. Суд зазначив, що органом місцевого самоврядування, який має право звертатися до суду з позовом про знесення об'єктів самочинного будівництва є лише власник земельної ділянки - Одеська міська рада. Утім, Одеська міська рада не є позивачем по справі та не зверталась до відповідачів з відповідним позовом. Натомість, судом встановлено, що власник земельної ділянки - Одеська міська рада погоджує завершення будівництва на спірній земельній ділянці, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 22.08.2007 р. „Про надання дозволу ЗАТ „ФК „Чорноморець” на подальше проектування та будівництво 9-12-поверхового жилого комплексу з вбудованими приміщеннями магазинів, офісів та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, квартал обмежений вулицями: Пантелеймонівською, Преображенською, Куйбишева та пров. Колгоспним”. З цього рішення вбачається, що власник земельної ділянки - Одеська міська рада та її виконавчий орган не заперечують проти проектування та будівництва жилого комплексу, а також оформлення документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою. Отже, на думку суду, вимоги позивача суперечать його ж власному рішенню, яким він надає згоду на закінчення будівництва жилого комплексу та на оформлення документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою. Крім цього, як суд вбачив з матеріалів справи, постійно діючою комісією виконкому Одеської міської ради з питань вибору земельних ділянок для розміщення об'єктів в м. Одесі погоджено акт вибору земельної ділянки від 12.07.2007 р. для розміщення багатоповерхового жилого будинку з вбудованими магазинами, офісами та підземним паркінгом по вул. Пантелеймонівській, ріг вул. Преображенської. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що права позивача фактично не порушені. Навпаки, задоволення його позовних вимог унеможливило б подальше будівництво 9-12-поверхового жилого комплексу з вбудованими приміщеннями магазинів, офісів та підземним паркінгом, завершення якого передбачено рішенням позивача. Отже, такі дії позивача мають ознаки зловживання правом. Крім цього, вказавши відповідачем ТОВ „Будівельна фірма”, позивач взагалі не зазначив свої позовні вимоги до нього та не надав належних доказів, що воно є належним відповідачем. В обґрунтування свого рішення суд також послався на ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 16, ч.ч. 3,4,7 ст. 376 ЦК України.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням, позивач звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити, з тих же підстав, що були ним викладені у позові, а також він зазначив, що звернувся до суду з клопотанням про забезпечення позову, про що було вказано в позовній заяві, однак, господарським судом Одеської області впродовж всього розгляду справи не було розглянуте вказане клопотання, всупереч ГПК України.

Розгляд скарги було призначено на 25.12.2007 р., про що сторони та 3-я особа, згідно приписів ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені.

Представники відповідачів у судове засідання не з’явились і судова колегія у відповідності до приписів ст. 77 ГПК України прийняла рішення про відкладення розгляду справи на 22.01.2008 р. об 11:30, про що сторони та 3-я особа, згідно приписів ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені.

У письмовому відзиві на скаргу відповідач - ЗАТ „ФК „Чорноморець” просив суд залишити її без задоволення, як необґрунтовану, а рішення місцевого суду - без змін, оскільки воно відповідає фактичним обставинам та вимогам чинного законодавства.

Фіксування судового засідання 22.01.2008 р. здійснювалось технічними засобами, а саме програмно - апаратним комплексом „Діловодство суду” на диск CD-R №7024128МЕ40351.

Представник скаржника (позивача) в судове засідання 22.01.2008 р. не з’явився, клопотань про відкладення справи не заявив, про причини свого не з’явлення суд не повідомив і судова колегія прийняла рішення про розгляд справи за його відсутністю.

Представник 3-ї особи в усних поясненнях, наданих апеляційному суду, підтримав скаргу і просив її задовольнити.

Представники відповідачів просили суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення без змін.

За згодою учасників процесу, згідно ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошувались лише вступна та резолютивна частини судової постанови.

Заслухавши усні пояснення учасників процесу, ознайомившись з доводами апеляційної скарги та запереченнями на неї, дослідивши обставини і матеріали справи, в тому числі наявні у ній докази, відповідність викладеним в рішенні висновкам цим обставинам і доказам, а також перевіривши додержання та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи і ці обставини встановив і дослідив місцевий суд та не оспорюються Відповідачами, Відповідачі здійснюють будівництво об’єкту, знесення якого є предметом цього спору, немаючі частини необхідних, передбачених чинним законодавством та зазначених Позивачем у позові, документів та узгоджень, тобто це будівництво, відповідно до приписів ч.1 ст. 376 ЦК України, є самочинним.

Проте, згідно ч.7 ст. 376 ЦК України, яка регулює питання знесення самочинного будівництва і на яку посилався Позивач у позові, застосування правового наслідку самочинного будівництва, який полягає у знесенні об’єкту, пов’язується з конкретними умовами, а саме: відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, або наявні істотні порушення будівельних норм і правил та неможливість провести відповідну перебудову.

З викладеного вбачається, що сам по собі лише факт відсутності частини необхідної проектно-будівельної документації без наявності вищезазначених умов не може бути підставою для знесення самочинного будівництва, тобто для застосування наслідків, передбачених ч.7 ст. 376 ЦК України, на яку, як на матеріально-правову підставу, посилається Позивач у позові.

На думку судової колегії, в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, які б підтверджували, що зазначене будівництво суперечить суспільним інтересам або порушує інтереси інших осіб.

На думку судової колегії, Позивач ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не довів наявність вищезазначених обставин (суперечність суспільним інтересам, порушення інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил при здійсненні будівництва), з якими законодавець пов’язує можливість знесення самочинного будівництва, хоча, згідно ст. 33 ГПК України, обов’язок по доказуванню обставин, на які посилається особа при зверненні до суду з позовом, покладено на цю особу.

Водночас, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що Одеська міська рада, яка є власником земельної ділянки, надає згоду та підтримує це будівництво, тобто воно відповідає суспільним інтересам територіальної громади міста Одеси.

Більш того, з матеріалів справи, а саме з рішення Позивача від 22.08.2007 р. „Про надання дозволу Закритому акціонерному товариству „Футбольний клуб „Чорноморець” на подальше проектування та будівництво 9-12-поверхового жилого комплексу з вбудованими приміщеннями магазинів, офісів та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, квартал обмежений вулицями: Пантелеймонівською, Преображенською, Куйбишева та пров. Колгоспним”, вбачається, що сам Позивач підтримує здійснення цього будівництва і тому його звернення до суду з цим позовом суперечить його позиції, викладеній у зазначеному рішенні.

Слід також зазначити, що в обґрунтування свого позову позивач також послався на ст. 48 Закону України „Про власність”, проте, зазначений закон втратив чинність, на підставі Закону України N997-V від 27.04.2007 р., і, відповідно, не може бути матеріально - правовою підставою для задоволення позову.

За таких обставин, судова колегія вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку, що Позивач не довів обґрунтованість своїх позовних вимог, і вмотивовано відмовив у задоволенні позову.

Згідно п.3 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України №02-5/422 від 10.12.1996 р. „Про судове рішення” (з наступними змінами та доповненнями), рішення господарського суду повинно ґрунтуватись на повному з’ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що бе руть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. При цьому, необхідно мати на увазі, що, у відповідності зі ст. 43 ГПК України, наявні докази підлягають оцінці в їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду зазда легідь встановленої сили. Такі ж вимоги до судового рішення містяться у Постанові Пленуму Верховного суду України №11 від 29.12.1976 р. „Про судове рішення”.

Відповідно до ст. 104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

На думку судової колегії, місцевий суд повністю дослідив фактичні обставини справи, дав повну та всебічну оцінку наявним у ній доказам та правильно застосував норми матеріального права, тобто рішення місцевого суду відповідає вищезазначеним вимогам і підстав для скасування цього рішення, передбачених ст. 104 ГПК України, судова колегія не вбачає.

Наведені Позивачем в апеляційній скарзі доводи фактично повторюють його позовні вимоги та доводи, викладені у позові, яким, як зазначалось вище, місцевий суд дав належну оцінку та вмотивовано визнав їх необґрунтованими. Зазначені доводи не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Будь-яких інших доводів щодо незаконності рішення місцевого суду та допущення ним порушень норм матеріального та процесуального права, крім вищезазначених та визнаних апеляційною інстанцією необґрунтованими та безпідставними, скаржник не навів.

Перевіряючи, згідно приписів ст. 101 ГПК України, законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в повному обсязі, тобто не тільки на підставах, викладених в апеляційній скарзі, судова колегія не встановила будь - яких порушень норм матеріального і процесуального права з боку місцевого суду і вважає, що зроблені місцевим судом висновки відповідають фактичним обставинам справи, наявним в ній доказам та приписам чинного законодавства.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає будь-яких, передбачених ст. 104 ГПК України, правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 99,101-105 ГПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 10.10.2007 р. у справі №22/268-07-6398 - залишити без змін, а апеляційну скаргу Виконкому Одеської міськради на зазначене рішення –без задоволення.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий:                                                               Мирошниченко М. А.

Судді:                                                             Бєляновський В. В.

Шевченко В. В.

Повний текст постанови підписано 23.01.2008 р.