ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

29.01.2008

Справа №2-25/17429-2007

За позовом ВАТ «Крименерго», м. Сімферополь, вул.. Київська, 74/6

До відповідачів 1. Советського районного споживчого товариства, смт Советський, вул.. Первомайська, 9

2. Советського госпрозрахункового роздрібно – торгового підприємства, смт Советський, вул.. Первомайська, 9

Про стягнення 15762,40 грн.

Суддя О.Ю. Копилова

Представники:

Від позивача – Сіроткіна О.М., представник, дов. від 03.01.2008 року

Від відповідачів – 1. Юрій В.І., представник, дов. № 15 від 01.12.2004 року, 2. не з'явився

Обставини справи: Позивач - ВАТ «Крименерго» звернувся до Господарського суду АР Крим з позовною заявою до відповідачів - Советського районного споживчого товариства, Советського госпрозрахункового роздрібно – торгового підприємства, просить суд стягнути з відповідачів суму збитків у розмірі 15762,40 грн., спричинених неправомірними діями та порушенням договірних зобов’язань.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що в результаті неправомірних дій першого відповідача щодо виконання зобов’язань за договором № 40 від 08.07.2002 року позивачу були спричинені збитки у розмірі 15762,40 грн. Крім того, позивач, як на підставу обґрунтування заявленого позову посилається на те, що перший відповідач - Советське районне споживче товариство, в період дії договору про поставку електричної енергії № 40 не повідомив позивача про те, що займане приміщення здається у оренду, а орендар - Советське госпрозрахункове роздрібно – торгове підприємство, в свою чергу, не звертався до постачальника електричної енергії – ВАТ «Крименерго» з заявою про укладення за вказаним об’єктом, договору на постачання електричної енергії.

Відповідач - Советське районне споживче товариство – надав суду відзив на позов, просить суд в задоволенні позову відмовити з мотивів, викладених у відзиві на позов.

Відповідач - Советське госпрозрахункове роздрібно – торгове підприємство, в судове засідання не з'явився, явку своїх представників в судове засідання не забезпечив, про причини відсутності суду не повідомив. Про дату слухання справи повідомлений належним чином – рекомендованою кореспонденцією. Під час розгляду справи відповідачем не надано суду відзиву на позов, з документальним обґрунтуванням своїх заперечень, у разі їх наявності.

Враховуючи неявку другого відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами, в порядку ст.. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

08.07.2002 року між Советським районним споживчим товариством (Споживач) та ВАТ «Крименерго» (Електрозабезпечуюча організація) укладений договір № 40 на постачання електричної енергії, відповідно до умов якого сторони взяли на себе зобов’язання при виконанні умов договору керуватися діючим законодавством України та Правилами користування електричною енергією.

Відповідно до пункту 9.4 договору, він укладений на строк до 31.12.2002, набирає сили з дня його підписання і вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку жодна сторона не заявить про бажання розірвати цей договір або внести в нього відповідні зміни і доповнення.

За результатами перевірки дотримання відповідачем - Советським районним споживчим товариством - Правил користування електричною енергією, представниками позивача було складено акт № 458 ЭИ від 04.08.2004 року, яким встановлено порушення Правил користування електричною енергією шляхом обладнання прихованої проводки - безоблікового вводу у магазині № 70 за адресою: с. Некрасівка, вул. Совєтська, 31.

За вказані порушення Правил користування електричною енергією позивачем здійснений розрахунок вартості недооблікованої електроенергії згідно з Методикою вирахування об'єму електричної енергії, недорахованої внаслідок порушення споживачем-юридичною особою, згідно Правил користування електричною енергією, за 3 роки, що склало 17732,70 грн.

У подальшому, ВАТ «Крименерго» звернувся до Господарського суду АР Крим з позовною заявою до відповідача - Советського районного споживчого товариства, просив суд стягнути з відповідача 17732,00 грн. вартості електричної енергії, яка недооблікована внаслідок порушення відповідачем Правил користування електричною енергією.

З урахуванням позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача 15762,40 грн.

Надалі, рішенням Господарського суду АР Крим від 01.03.2005 року у справі № 2-14/1239-2005 господарський суд Автономної Республіки Крим у позові ВАТ «Крименерго» про стягнення 15762,40 грн. відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.05.2005 року рішення господарського суду АР Крим від 01.03.2005р. у справі № 2-14/1239-2005 залишене без змін.

Вищий господарський суд України постановою від 22.09.2005 року постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.05.2005 року та рішення господарського суду АР Крим від 01.03.2005 року у справі 2-14/1239-2005 скасував, справу передав на новий розгляд до господарського суду Автономної Республіки Крим.

Надалі, рішенням Господарського суду АР Крим від 13.02.2006 року у справі № 2-24/1868.1-2006 за позовом ВАТ «Крименерго», до відповідачів - Советського районного споживчого товариства, Совєтського госпрозрахункового торгівельно-роздрібного підприємства, про стягнення 17732 грн., з урахуванням заяви позивача про уточнення позовних вимог та стягнення з відповідача 15762,40 грн., у частині стягнення 1970,30 грн. провадження у справі припинити, в іншій частині у позові відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 31.08.2006 року у справі № 2-24/1868.1-2006 рішення Господарського суду АР Крим від 13.02.2006 року у справі № 2-24/1868.1-2006 залишено без змін, апеляційну скаргу ВАТ «Крименерго» залишено без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.11.2006 року у справі № 2-24/1868.1-2006 рішення Господарського суду АР Крим від 13.02.2006 року та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 31.08.2006 року у справі № 2-24/1868.1-2006 залишено без змін, касаційну скаргу ВАТ «Крименерго» - без задоволення.

Відповідно до п. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Отже, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) мають преюдиціальне значення для вирішення спору, в якому беруть участь ті самі сторони.

Так, колегією суддів Севастопольського апеляційного господарського суду, при винесенні постанови від 31.08.2006 року у справі № 2-24/1868.1-2006, було встановлено наступне.

Нежиле приміщення - магазин № 70 за адресою: с. Некрасівка Совєтського району Автономної Республіки Крим передане Совєтським районним споживчим товариством в операційну оренду Совєтському госпрозрахунковому роздрібно-торгівельному підприємству за договором № 6 від 01.01.2004 року згідно акту прийому-передачі від 01.01.2004року.

Водночас, між Совєтським районним споживчим товариством та Совєтським госпрозрахунковим роздрібно-торгівельним підприємством 02.01.2004 укладений договір № 6/1 про загальне використання технологічних мереж загального споживача.

Договір між відкритим акціонерним товариством "Крименерго" та Совєтським госпрозрахунковим роздрібно-торгівельним підприємством на надання електричної енергії на вищевказаний об’єкт не був укладений, що представниками сторін не заперечувалось.

У відповідності з пунктом 1.2 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 і зареєстрованих Міністерством юстиції України 02.08.1996 № 417/1442, основний споживач – це споживач електричної енергії або власник електричних мереж, мережі якого безпосередньо підключені до мереж електропередавальної організації або до магістральних (міждержавних) електромереж та який передає частину електроенергії своїми електромережами субспоживачам.

Таким чином, споживачем електричної енергії, є Совєтське районне споживче товариство за договором № 40 від 08.07.2002.

Крім того, згідно з пунктом 7.31, 7.32 Правил користування електричною енергією, у разі виявлення уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці оформляється двосторонній акт порушень за встановленою формою. Акт складається у присутності представника споживача в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача підписати акт робиться запис про відмову.

На підставі акта порушень, погодженого споживачем, уповноваженими представниками постачальника електричної енергії за регульованим тарифом визначаються обсяг недорахованої електроенергії та/або сума завданих споживачем збитків та виписуються споживачу додаткові розрахункові документи для сплати відповідно до законодавства України. Кошти за недораховану електричну енергію перераховуються споживачем на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом. Сума збитків перераховується споживачем на поточний рахунок постачальника електричної енергії або електропередавальної організації.

Крім того, колегією суддів Вищого господарського суду України зауважено у постанові від 16.11.2006 року у справі № 2-24/1868.1-2006 про те, що акт про порушення Правил користування електричною енергією для юридичних та фізичних осіб – суб’єктів підприємницької діяльності від 04.08.2004 року № 458 ЭИ складено в присутності завідуючої магазином № 70 Овакімян О.Е., яка не є представником споживача - Совєтського районного споживчого товариства, що є порушенням пунктів 7.31, 7.32 зазначених Правил.

Отже, суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Відповідно до ст.. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно до ст.. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом ст.. 1 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи мають право звернутися до господарського суду за захистом своїх порушених прав і охоронюваних законом інтересів.

В силу частини 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні суду своїх доказів у доведенні перед судом їх переконливості.

Господарське процесуальне законодавство України зобов’язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, тобто вказує на те, що сторони та інші учасники судового процесу самі повинні представити суду докази своїх вимог та заперечень.

Обов’язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, на якого покладено обов’язок за допомогою доказів довести факти, на підставі яких пред’явлено позов.

Отже, виходячи зі змісту вищенаведеного, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки сума збитків у розмірі 15762,40 грн., заявлена до стягнення з відповідачів, ґрунтується на Акті про порушення Правил користування електричною енергією для юридичних та фізичних осіб – суб’єктів підприємницької діяльності від 04.08.2004 року № 458 ЭИ, якому, в свою чергу, надана правова оцінка судом, та, який не відповідає нормам чинного законодавства, зокрема, як складений з порушенням пунктів 7.31, 7.32 Правил користування електричною енергією.

У судовому засіданні були оголошені вступна та резолютивна частини рішення згідно статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний у відповідності до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України 04.02.2008 року.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 22, 32, 33, 34, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Копилова О.Ю.