КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2008                                                                                           № 35/267

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Кондес Л.О.

суддів:           Куровського С.В.

Михальської Ю.Б.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача: Петруньок М.А. – представник за довір.,

від відповідача: Фещенко М.Л. –представник за довір.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЛентаб"

на рішення Господарського суду м.Києва від 06.08.2008

у справі № 35/267 (Літвінова М.Є.)

за позовом                               Приватного виробничого підприємства "Сіріус"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЛентаб"

про                                                  стягнення 1 937 133,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва від 06.08.2008 у справі №35/267 позовні вимоги Приватного виробничого підприємства „Сіріус” до Товариства з обмеженою відповідальністю „Ллентаб” про стягнення 1 937 133,21 грн. задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ „Ллентаб” на користь ПВП „Сіріус” 749 136,96 грн. штрафу, 7 491,36 грн. державного мита, 61,36 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ „Ллентаб” звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м.Києва від 06.08.2008 у справі №35/267.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення місцевого суду є необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ПВП „Сіріус” просить залишити рішення Господарського суду м.Києва від 06.08.2008 у справі № 35/267 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу, відзив на неї, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія встановила наступне.

Приватним виробничим підприємством „Сіріус (позивач) заявлено позов до Товариства з обмеженою відповідальністю „Ллентаб” (відповідач) про стягнення збитків та штрафних санкцій у зв’язку з неналежним виконанням умов договору №U/01/12/2006 від 08.12.2006. За цим договором відповідач зобов’язався здійснити поставку металоконструкцій з комплектатом (будівельної споруди) та здійснити нагляд за їх монтажем (шефмонтаж) згідно з умовами затвердженої сторонами специфікації та кресленнями, які є невід’ємною частиною договору, для будівництва заводу з глибокого заморожування ягід та фруктів в селі Водяники Звенигородського району Черкаської області.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач допустив зрив термінів поставки металоконструкцій; порушив вимоги договору стосовно комплектності металоконструкцій, їх якості та відповідності специфікації; самостійно зменшив затверджені специфікацією лінійні розміри та об’єми будівлі; зірвав терміни виконання робіт, які мали виконуватись іншими підрядними організаціями; не виконав вимог і не передав своєчасно та у порядку, передбаченому договором, будівельну споруду, фактично відмовившись від виконання своїх зобов’язань з нагляду за монтажем. Крім того, позивач зазначив, що відповідач ніяким чином на відреагував на претензію позивача стосовно неналежного виконання відповідачем зобов’язань по договору, нанесення збитків замовнику, а також не прибув на місце виконання зобов’язання для участі в комісійному розгляді цих питань. Позивачем були надані докази про завершення монтажу будівельної споруди у лютому 2008 року та про прийняття державною комісією та введення заводу в експлуатацію в травні 2008 року.

У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача суму збитків в розмірі 891 823,00 грн., штрафні санкції на загальну суму 1045310,21 грн., та судові витрати.

14.07.2008 позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 388 244,88 грн. за недотримання термінів поставки, некомплектність і невідповідність до специфікації поставлених металоконструкцій, штраф в розмірі 1 050 192,00 грн. за прострочку в передачі предмету договору (будівельної споруди) згідно поданого розрахунку, та відповідні судові витрати.

Відповідач проти позову заперечив, просив суд відмовити у задоволенні позову, стверджуючи, що він виконав свої зобов’язання без порушень і в повному обсязі, посилаючись на видаткові накладні №РН-0000001 від 30.04.2007 на суму 4811630,88 грн., №РН-0000002 від 18.08.2007 на суму 2189649,12 грн. та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000007 від 18.08.2007 на суму 7001280,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 грудня 2006 року між Приватним виробничим підприємством „Сіріус” (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Ллентаб” (Постачальник) був укладений договір №U/01/12/2006 (далі – Договір).

Відповідно до умов цього Договору відповідач зобов’язався поставити металоконструкції з комплектатом (будівельної споруди) та здійснити нагляд за їх монтажем (шефмонтаж) згідно з умовами затвердженої Сторонами специфікації та кресленнями, а позивач зобов’язався здійснити оплату обумовленими частинами, сплата яких залежала від здійснення конкретних дій та настанням конкретних подій (п.4.1 Договору). Поставку металоконструкцій та нагляд за їх монтажем необхідно було здійснювати в місці будівництва заводу з глибокої заморозки фруктів в селі Водяники, Звенигородського району, Черкаської області. Виходячи зі змісту договору встановлено, що ці металоконструкції з комлектатом є товаром зарубіжного виробництва.

Відповідно до пункту 2.1. Договору за предмет цього договору Замовник заплатить Постачальнику 7 001 280,00 грн. (в тому числі ПДВ 1 166 880,00 грн.).

Отже, загальна вартість договору складає 7 001 280,00 грн. і не містить будь-яких розмежувань стосовно окремої вартості поставки металоконструкцій та шефмонтажу.

Відповідно до пункту 3.5. Договору поставка елементів будівельної споруди на умовах DDP с. Водяники, Черкаська область повинна була бути здійснена відповідачем в термін з 09 лютого по 09 березня 2007 року. Сторони допускають затримку строку поставки перших елементів будівельної споруди не більш, ніж на сім днів від дати поставки, вказаної в цьому пункті.

Будь-які зміни термінів поставки, вказані в пункті 3.5. Договору, повинні бути письмово погоджені з позивачем (п.3.6 Договору).

Постачальник (відповідач) зобов’язався негайно розпочати роботи з нагляду за монтажем після першої поставки елементів металоконструкцій на будівельний майданчик і здійснювати її до повного завершення монтажу (п.3.7 .Договору).

Згідно пункту 4.1. Договору позивач зобов’язався здійснювати платежі наступним чином:

4.1.1.          5% вартості договору в термін 5 робочих днів з дати підписання договору;

4.1.2.          40% вартості договору в термін 5 робочих днів після отримання проектної документації, але не пізніше 22 грудня 2006 року;

4.1.3.          25% вартості договору в період з 29 січня 2007 року до 02 лютого 2007 року при умові, якщо конструкції перетнули кордон України;

4.1.4.          25% вартості договору після завершення монтажу несучої конструкції;

4.1.5.          остаточна частина вартості договору після завершення монтажу і підписання акту прийомки або протоколу готовності будівельної споруди.

Позивачем були здійснені наступні платежі:

-          платіжним дорученням № 1085 від 11.12.2006 на суму 350 064,00 грн.;

-          платіжним дорученням № 1171 від 05.01.2007 на суму 2 800 512,00 грн.;

-          платіжним дорученням № 1361 від 20.02.2007 на суму 1 000 000,00 грн.;

-          платіжним дорученням № 1361 від 12.03.2007 на суму 750 000,00 грн.;

-          платіжним дорученням № 1334 від 26.06.2007 на суму 250 000,00 грн.;

-          платіжним дорученням № 1711 від 04.12.2007 на суму 400 000,00 грн.

Загальна сума сплачених позивачем коштів становить 5 550 576,00 грн.

30.04.2007 сторонами підписана видаткова накладна №0000001 на товар - частину металоконструкції з комплектатом на суму 4 811 630,88 грн., 18.08.2007 сторонами підписана видаткова накладна №0000002 на товар - завершена металоконструкція з комплектатом на суму 2 189 649,12 грн., всього на загальну суму 7 001 280,00 грн.

В цей же день, 18.08.2007, сторонами підписано акт № ОУ-0000007 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 7 001 280,00 грн.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду м.Києва від 06.08.2008 у справі № 35/267 підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Позивач просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 388 244,88 грн. за недотримання термінів поставки, некомплектність і невідповідність до специфікації поставлених металоконструкцій, штраф в розмірі 1 050 192,00 грн. за прострочку в передачі предмету договору (будівельної споруди).

Відповідач в обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що факт поставки та виконання робіт за договором підтверджується підписаним сторонами Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000007 від 18.08.2007, в якому вказано, що виконавець повністю завершив металоконструкцію з комплектатом та шефмонтаж будівельної споруди, вказана загальна вартість робіт (послуг) та визначено, що замовник зауважень щодо виконання предмету договору №U/01/12/2006 від 08.12.2006 не має.

Колегія суддів не приймає до уваги заперечення відповідача про те, що зазначений Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) є доказом повного виконання відповідачем зобов’язань за Договором, з огляду на наступне.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2008 було скасовано рішення Господарського суду м.Києва від 22.07.2008 у справі № 18/28-33/245 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Ллентаб” до Приватного виробничого підприємства „Сіріус” про стягнення 1 545 704,70 грн.

В постанові Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2008 у справі №18/28-33/245 встановлено факт, що монтажні роботи продовжувалися виконуватися на об’єкті ще протягом 6 місяців після підписання акту №ОУ-0000007 від 18.08.2007 (до лютого 2008 року). В постанові зазначено, що оскільки позивачем (ТОВ „Ллентаб”) не були виконані монтажні роботи в повному обсязі, відповідачем (ПВП „Сіріус”) була досягнута домовленість з іншим підрядником – Державним підприємством „Випробувальний центр будівельних конструкцій” на виконання ряду монтажних робіт на об’єкті станом на 15.02.2008, що підтверджується копіями розрахунку вартості виготовлених металоконструкцій і монтажу на заводі по глибокій заморозці фруктів в с. Водяники станом на 15.02.2008 та актом здачі-приймання робіт.

Відповідно до статті 105 Господарського процесуального кодексу України постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до частини 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, колегія суддів вважає, що акт №ОУ-0000007 від 18.08.2007 не можна вважати остаточним актом прийомки монтажних робіт, оскільки, як встановлено судом під час розгляду справи №18/28-33/245, монтажні роботи продовжувалися ще протягом 6-ти місяців після підписання цього акту.

Зазначений акт не містить відомостей про готовність будівлі як об’єкту нерухомого майна, як і відсутні інші відомості про виконання у повному обсязі відповідачем зобов’язань за договором, перелік яких визначений специфікацію.

Будь-яких документально підтверджених та аргументованих пояснень стосовно технічної можливості здійснення монтажу і передачі будівельної споруди замовнику в день завершення поставки відповідач не надав. Окрім того, відсутність доказів які б мали підтверджувати завершення виконання відповідачем своїх зобов’язань в повному обсязі і наявність яких передбачена п.п.8.10, 13.1, 13,3, 13,4 договору і які визначають умови та принципи прийомки-передачі будівельної споруди, дають підстави визнати акт від 18.08.2007 за №ОУ-0000007 здачі-прийняття робіт (надання послуг) документом, що підтверджує тільки факт завершення поставки металоконструкцій 18.08.2007 на загальну суму 7 001 280,00 грн. і не може бути визнаним таким документом, що підтверджує виконання зобов’язань відповідача в повному обсязі.

21.02.2007 позивач звертався до відповідача з листом № 0221/1 щодо прострочення поставки металоконструкцій згідно підписаного графіка поставок та монтажу.

Позивач направляв відповідачеві претензію за №1218/1 від 18.12.2007, отриману відповідачем 19.12.2007 за №07/068, в якій повідомляв відповідача про допущені останнім порушення, понесені позивачем збитки і вимагало прибуття повноважних представників відповідача 25 грудня 2007 року на місце виконання зобов’язання по договору для встановлення фактів та строку затримки поставки металоконструкцій, підтвердження повноти та комплектності поставок, обрахування суми боргу та збитків, а також ставив до відому про те, що акт №ОУ-0000007 від 18.08.2007, підписаний як попередній документ.

На зазначену претензію відповідач не відповів.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони не вносили змін в умови Договору щодо строків виконання зобов’язань.

Умовами договору №U/01/12/2006 від 08.12.2006 передбачена відповідальність Постачальника (відповідача) у випадках:

- у разі недотримки термінів поставок, некомплектності, невідповідності до специфікації з вини постачальника - відповідальність у розмірі 20% річних від вартості недопоставлених елементів за кожний день прострочки до моменту здійснення відповідної допоставки (п.4.6 Договору);

- за прострочку в передачі предмету договору постачальник зобов’язаний заплатити замовнику штраф в розмірі 0,05 % повної вартості договору за кожний день прострочки, але не більше ніж 15% (п.11.3 Договору).

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, зі змісту пункту 11.3. Договору вбачається, що сторони передбачили неустойку у вигляді пені за кожен день прострочення.

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що прострочення ним терміну передачі предмету договору було здійснено не з вини останнього, а також на підтвердження того, що відповідачем було вжито залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов’язання.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає до стягнення 749 136,96 грн. пені за перерахунком суду згідно пункту 11.3. Договору.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що неустойка в сумі 388 244,88 грн., передбачена пунктом 4.6. Договору, стягненню не підлягає, оскільки позивачем не було надано належних доказів на підтвердження некомплектності, невідповідності до специфікації металоконструкцій, а також які саме елементи було недопоставлено відповідачем.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Господарського суду м.Києва від 06.08.2008 у справі №35/267 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування або зміни не вбачається. Апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Ллентаб”залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м.Києва від 06.08.2008 у справі №35/267 – без змін.

Матеріали справи №35/267 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена в місячний термін до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                                                                      Кондес Л.О.

Судді                                                                                          Куровський С.В

Михальська Ю.Б.