ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2008 р.

№ 34/258-26/118

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. –головуючого

Волковицької Н.О.

Рогач Л.І.

за участю представників сторін:

позивача

не з’явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином

відповідача

не з’явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріора ЛТД"

на постанову

від 21.07.2008 року Київського апеляційного господарського суду

у справі

№ 34/258-26/118 господарського суду міста Києва

за позовом

Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріора ЛТД"

про

стягнення 25240,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство "Страхова компанія "Статус" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріора ЛТД" про стягнення в порядку регресу компенсації страхового відшкодування на загальну суму 25240,00 грн., з яких 24990,00 грн. –вартість ремонту та 250,00 грн. –вартість автотоварознавчого дослідження.

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.07.2007 року позов задоволено частково.

З Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріора ЛДТ" стягнуто на користь Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус" 24990,00 грн. страхового відшкодування.

За апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріора ЛТД" судове рішення переглянуте в апеляційному порядку і постановою Київського апеляційного суду від 25.10.2007 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.02.2008 року рішення господарського суду міста Києва від 05.07.2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2007 року скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи господарський суд міста Києва рішенням від 05.05.2008 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2008 року, позовні вимоги задовольнив частково.

Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріора ЛДТ" на користь Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус" 24990,00 грн. страхового відшкодування.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пріора ЛДТ" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить рішення та постанову скасувати.

На думку скаржника, суди першої та апеляційної інстанцій не повно з'ясували обставини справи, що мають значення для справи та неправильно застосували норми матеріального права, а саме: статі 1, 15, 38, 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно –правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", приписи статей 1172, 1187 Цивільного кодексу України.

Також скаржник посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанції при прийнятті рішення не прийняли до уваги, що відповідно до вказаного Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно –правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" договір першого типу укладається на умовах страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров’ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах.

Заявник звертає увагу на те, що відповідно до вищевказаного Закону, розрізняють поняття "страхувальник" та "особа, відповідальність якої застрахована". З цього, заявник стверджує, що "страхувальник" - Товариство з обмеженою відповідальністю "Пріора ЛТД", а "особа, відповідальність якої застрахована" - будь-які особи, що експлуатують транспортний засіб. В даному випадку, водій (громадянин Канупер І.О.) не виконував службові обов’язки, пов’язані з управлінням автомобілем, що зокрема, підтверджується фактом відсутності подорожнього листа службового легкового автомобіля на час скоєння ДТП (18:20 –час, коли було скоєне ДТП).

Заявник також звернувся з клопотанням про зупинення касаційного провадження до вирішення пов'язаною з цією іншої справи, у задоволенні якого відмовлено виходячи з меж касаційного перегляду, передбачених статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Тому будь –яке рішення, прийняте після розгляду даної справи судами першої та другої інстанцій може бути нововиявленими обставинами.

Заслухавши суддю –доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи і повноти їх встановлення в рішенні та постанові суду, а також правильність застосування господарським судом норм процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду переглядає за касаційною скаргою (поданням) та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є вимога про відшкодування матеріальних збитків у порядку регресу.

При розгляді справи по суті судами встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Пріора ЛТД" являється власником транспортного засобу "Фольксваген Бора", д/н АА 4810 АК відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № 986127 від 13.01.2005 року.

10.03.2005 року між позивачем, як страховиком та відповідачем, як страхувальником було укладено договір обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № ВА/0309372.

06.01.2006 року у м. Києві по вул. Березняківській в 18:20 трапилась дорожньо - транспортна пригода - зіткнення транспортних засобів: автомобіля марки "Фольксваген Бора", д/н АА 4810 АК, яким керував Канупер І.О., що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Партнет-Транс", із автомобілем "Опель Астра" д/н 055-35 КА, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Пріора ЛТД", яким керував Дармограй О.В., що підтверджується довідкою Управління Держававтоінспекції ГУ МВС в місті Києві та постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 03.02.2006 року.

Відповідно до постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 03.02.2006 року по адміністративній справі № 3-1139, Канупер І.О. керував зазначеним автомобілем в стані алкогольного сп’яніння, порушивши п.п. 2.9, 12.3 Правил дорожнього руху України. Також винність Канупер І.О., водія автомобіля "Фольксваген Бора", д/н АА 4810 АК підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення та протоколом медичного огляду у лікаря-нарколога.

З метою встановлення розміру ушкоджень автомобілю "Опель Астра" д/н 055-35 КА та проведення автотоварознавчого дослідження позивачем було доставлено пошкоджений автомобіль "Опель Астра" д/н. 055-35 КА на ТОВ "Піонер-Ассістанс", що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Ніщинського, 6.

Згідно Звіту "Про визнання вартості матеріального збитку”, завданого власнику транспортного засобу: "Опель Астра" д/н 055-35 КА №4 від 12.01.2006 вартість відновлюваного ремонту автомобіля "Опель Астра", д/н 055-35 КА в результаті його пошкодження при ДТП склала 32794,15 грн. (тридцять дві тисячі сімсот дев’яносто чотири грн. 15 коп.).

За умовами договору страхування Закритим акціонерним товариством "Страхова компанія "Статус" було сплачено на користь власника пошкодженого автомобіля "Опель Астра", д/н 055-35 КА суму відшкодування матеріального збитку, що, з врахуванням франшизи та у межах ліміту відповідальності, становить 24990,00 грн. та підтверджується розрахунком страхового відшкодування, страховим актом № 1206-У.2006 від 01.09.2006 року, а також платіжним дорученням № 1781 від 12.09.2006. Решту витрат позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу.

Приймаючи рішення та постанову про задоволення позовних вимог суди виходили з того, що відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Стаття 1187 Цивільного кодексу України передбачає, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо –і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини 5 статті 1187 Цивільного кодексу України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № 986127 від 13.01.2005 підтверджується, що власником транспортного засобу "Фольксваген Бора" р/н АА 4810 АК є Tовариство з обмеженою відповідальністю "Пріора ЛТД", таким чином він є особою, відповідальною за збиток, заподіяний власникові автомобіля "Opel Astra", державний номер 055-35 КА Канупер І.О. працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Пріора ЛТД" та займав посаду завідуючого адміністративно-господарського відділу підприємства. В матеріалах справи міститься довіреність № 003 від 07.12.2005 року, якою Tовариство з обмеженою відповідальністю "Пріора ЛТД" уповноважує Канупера І.О. здійснити всі дії, пов'язані з діями по продажу автомобіля "Фольксваген Бора" р/н АА 4810 АК, що знаходиться у власності Tовариства з обмеженою відповідальністю "Пріора ЛТД". З даної довіреності не вбачається, які саме дії повинен та має право вчиняти Канупер І.О., щодо продажу автомобіля.

При цьому, апеляційний суд дійшов висновку, що наявність такої довіреності не може бути підставою для покладення відповідальності на Канупера І.О., оскільки при видачі такої довіреності автомобіль „Фольксваген Бора" р/н АА 4810 АК не вибув з власності TOB "Пріора ЛТД". Крім того, згідно наказу № 3-ГД від 07.12.2005 року контроль за виконанням наказу щодо здійснення продажу автомобіля "Фольксваген Бора" покладено на директора Tовариства з обмеженою відповідальністю "Пріора ЛТД" Лимаренко A.B.

Відповідно частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Так, за юридичною ознакою володільцем визнається тільки та особа, яка володіє певним правом по відношенню до джерела підвищеної небезпеки, а згідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" вказано, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Даним Законом визначено поняття страхувальники - це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Відповідно до статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема якщо він керував транспортним засобом у стані сп'яніння під впливом алкоголю, наркотичних, психотоксичних чи інших одурманюючих речовин.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 03.02.2006 року по адміністративній справі № 3-1139 встановлено, що Канупер І.О. керував автомобілем ..Фольксваген Бора" в стані алкогольного сп'яніння, порушивши п.п. 2.9, 12.3 Правил дорожнього руху України, а власником транспортного засобу (автомобіля "Фольксваген Бора") є Товариство з обмеженою відповідальністю "Пріора ЛТД", яке в силу частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України має відповідати за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, власником якого є Tовариство з обмеженою відповідальністю "Пріора ЛТД".

Заперечення відповідача щодо покладення відповідальності за заподіяну шкоду на особу, яка управляла автомобілем "Фольксваген Бора", а саме: Канупера І.О. досліджувались судами та не прийняті до уваги, оскільки Tовариство з обмеженою відповідальністю "Пріора ЛТД" не довело, що джерело підвищеної небезпеки вибуло з його володіння внаслідок неправомірних дій інших осіб, як про це зазначено в частині З статті 1187 Цивільного кодексу України. Відповідачем ніяким чином не підтверджено неправомірність дій його працівника Канупера І.О., а саме: викрадення останнім автомобіля чи протиправне заволодіння іншим шляхом. В силу вказаної норми закону саме Tовариство з обмеженою відповідальністю "Пріора ЛТД" повинно довести протиправність дій Канупера І.О. по заволодінню транспортним засобом, власником якого є Tовариство з обмеженою відповідальністю "Пріора ЛТД". Разом з тим, якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом сприяла недбалість його власника (володільця) щодо зберігання транспортного засобу, то і в цьому випадку власник (володілець) джерела підвищеної небезпеки не звільняється від відповідальності за заподіяну шкоду цим транспортним засобом.

У стягненні 250,00 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження судами відмовлено, оскільки відповідно до статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, а тому вартість автотоварознавчого дослідження не входить до шкоди, порядок відшкодування якої врегульовано зазначеною статтею.

Таким чином матеріали справи свідчать, що господарський суд апеляційної інстанції в порядку статті 43, 101 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно і об’єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідив, встановив та надав юридичну оцінка наданим сторонами доказам та дійшов обґрунтованого висновку.

Твердження заявника про порушення судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження, суперечать матеріалам справи та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно статті 1117 Господарського процесуального кодексу України не входить до компетенції касаційної інстанції в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування постанови апеляційної інстанції колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтею 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2008 року у справі № 34/258-26/118 господарського суду міста Києва залишити без змін.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріора ЛТД" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                         Т. Дроботова

С у д д і          Н. Волковицька

Л. Рогач