ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" березня 2008 р.                                                   Справа № 02/984

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Давиденко В.Г., за участю представників:

позивача: Адаменко В.В. –за довіреністю, відповідача: не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газовик»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дан-Газ»

про стягнення 105 064 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено вимогу про стягнення з відповідача 105 064 грн., в тому числі 83 500 грн. боргу за виконані позивачем роботи відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем договору підряду № 41-М та 21 534 грн. штрафних санкцій.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідно до позовної заяви та виконаних у ній розрахунків позивач просить стягнути з відповідача 83 500 грн. основної заборгованості відповідача за виконані позивачем роботи та стягнути 12 114 грн. індексу інфляції за прострочення розрахунку з серпня 2007 року по січень 2008 року включно, три проценти річних в сумі 1427 грн. за період з 06.08.2007 року по 06.02.2008 року та 7 993 грн. пені за цей же період; просив прийняти рішення у даному судовому засіданні.

Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, ухвали суду вручені представнику відповідача. Однак, відповідач не подав суду відзив на позов, повторно не направив свого представника у судове засідання, не подав суду заперечень проти позову. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України, виходячи із того, що стороною у даному спорі є підприємство –юридична особа, представником підприємства може бути будь-яка особа, визначена керівником, чи керівник особисто, неявка представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, а направляти свого представника у судове засідання чи заперечувати проти позову є правом сторони, а не обов’язком.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи представника позивача, суд встановив наступне.

ТОВ “ДАН-ГАЗ” (відповідач у справі) та ТОВ “Газовик” (позивач) уклали договір підряду від 07 травня 2007 року, за умовами якого позивач, як підрядник, зобов’язався виготовити за завданням замовника (відповідно до узгодженої специфікації заводського № 179 Додаток № 1) з використанням своїх матеріалів автомобільний газозаправний пункт типу ММС 5-10 (5+5), по тексту договору та рішення “Модуль”, та встановити його з виконанням пуско - налагоджувальних робіт, а відповідач зобов’язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти і опалити виконану роботу.

Договірна ціна замовленої роботи складає 117 000 грн. і включає в себе вартість Модуля (згідно Додатка № 1), а також монтажні та пусконалагоджувальні роботи.

перераховувати підряднику кошти за виконані роботи щомісяця протягом 20 календарних днів після підписання довідки Ф-3.

Відповідно до пункту 3 договору оплата за цим договором повинна проводитися на наступних умовах:

-          попередня оплата в обсязі 20 000 грн. від загальної вартості замовлення;

-          проплата залишку вартості Модуля протягом 40 календарних днів з моменту поставки товару на підставі акту прийому-передачі.

До цього пункту договору було внесено зміни Додатковою угодою № 1 від 25.06.2007 року, які не змінили строк кінцевої оплати вартості Модуля.

Як вбачається із матеріалів справи, 11.06.2007 року відповідач перерахував позивачу аванс в сумі 16 000 грн.

Акт виконаних робіт на суму 117 000 грн. сторони підписали 25.06.2007 року, без зауважень, претензій чи оговорок. Після цього, 07.12.2007 року відповідав перерахував на рахунок позивача кошти в сумі 17 500 грн. Отже, залишок несплаченої суми складає 83 500 грн.

В силу частини 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі –ГК України) зобов’язання, що виникає між суб’єктами господарювання, в силу якого один суб’єкт зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку, є господарським зобов’язанням.

Згідно з частиною 1 статті 174 ГК України, господарські зобов’язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

В частині 1 статті 317 ГК України вказано, що загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до статей 193, 202 Господарського кодексу України та статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов’язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 ЦК України зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже, відповідач повинен був виконати своє зобов’язання і сплатити позивачу кошти за отриманий товар не пізніше 03 серпня 2007 року. Як вбачається із матеріалів справи і не спростовано відповідачем, останній не виконав свої зобов’язання за договором, не перерахував позивачу кошти в установлений договором строк.

З огляду на викладене, суд вважає обгрунтованою і законною вимогу позивача про стягнення із відповідача залишку боргу в сумі 83 500 грн.

Відповідно до п. 6.2. договору із відповідача підлягає стягненню пеня, виходячи із подвійної облікової ставки НБУ, в заявленій позивачем сумі 7 993 грн. за прострочення відповідачем розрахунку в період з 06.08.2007 року по 06.02.2008 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України суд вважає також правомірною вимогу позивача про стягнення із відповідача трьох процентів річних в сумі 1 427 грн. за прострочення розрахунку за цей же період та індекс інфляції в сумі 12 114 грн. за прострочення розрахунку в період з серпня 2007 року по січень 2008 року.

На підставі ст. 49 ГПК України з відповідача підлягають відшкодуванню позивачу понесені останнім витрати на сплату державного мита в сумі 1051 грн. та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Дан-Газ»(18024, м. Черкаси, вул. Гайдара, 11, кв. 85, ідентифікаційний код 34503663) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газовик»(08132, Київська область, Києво -Святошинський район, м. Вишневе, вул. Святошинська, 28, ідентифікаційний код 30161072) борг в сумі 83 500 грн., 7 993 грн. пені, 1 427 грн. три проценти річних, 12 114 грн. індексу інфляції, 1051 грн. витрат на сплату державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду.

Суддя                                          А.Д.Пащенко

Рішення підписане суддею 02.04.2008 року