ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2008 р.

№ 23/155-3/204-22/270/06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Остапенка М.І.

суддів :

Борденюк Є.М.

Харченка В.М.

розглянувши касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Запоріжгаз”

на рішення

та постанову

Господарського суду Запорізької області від 05.07.2007 року

Запорізького апеляційного господарського суду від 11.12.2007 року

у справі за позовом

Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Запоріжгаз”

до

ТОВ “ОКСІВІЖЕН Груп”

про

визнання векселя таким, що не підлягає оплаті

В С Т А Н О В И В:

у квітні 2004 року ВАТ по газопостачанню та газифікації “Запоріжгаз” звернулося до господарського суду з позовом про визнання недійсним простого векселя №596, номінальною вартістю 100 000 грн., складеного 09.09.2003 року мотивуючи тим, що підпис голови правління Батаєва В.П. на спірному векселі №596 підроблений, а тому на підставі пункту сьомого ст.75, ст.76 Уніфікованого Закону "Про прості та переказні векселі" та на підставі частини третьої ст.5 Закону України "Про обіг векселів в Україні", є недійсним і не породжує обов’язку щодо платежу.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 10.11.2005 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою від 26.07.2006 року, Запорізький апеляційний господарський суд рішення господарського суду першої інстанції залишив без змін, а апеляційну скаргу позивача –без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.10.2006 року постановлені судами рішення скасовано, а справу передано на новий судовий розгляд, за наслідками якого, рішенням господарського суду Запорізької області від 05.07.2007 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення господарського суду першої інстанції переглянуто в апеляційному порядку і постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 11.12.2007 року апеляційна скарга позивача залишена без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції –без змін.

Рішення господарського суду першої інстанції та постанову апеляційного господарського суду оскаржено у касаційному порядку і ухвалою Вищого господарського суду України від 01.02.2008 року порушено касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Запоріжгаз”, у якій він посилається на неповне з’ясування судами дійсних обставин справи, помилковість висновків щодо дійсності спірного векселя і просить рішення господарського суду Запорізької області від 05.07.2007 року та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 11.12.2007 року скасувати, а матеріали справи передати на новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону України „Про обіг векселів в Україні” законодавство України про обіг векселів складається із Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (далі - Уніфікований закон), з урахуванням застережень, обумовлених додатком II до цієї Конвенції, та із Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів, Закону України "Про цінні папери і фондову біржу", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів", цього Закону та інших прийнятих згідно з ними актів законодавства України.

Зі змісту статті 75 Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі та 21 Закону України „Про цінні папери та фондову біржу”, що містять вичерпний перелік реквізитів, які повинен містити простий вексель, вбачається, що простий вексель повинен містити: назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей; зазначення строку платежу; зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж; зазначення дати і місця складання простого векселя; підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

До простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією ж мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів (ст.77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі), зокрема, щодо наслідків підпису, відповідно до умов зазначених у ст.7.

Зі змісту ст.7 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі вбачається, що зобов’язання за векселем виникають лише у разі підписання його особою, підпис якої є юридично дійсним.

Правилами виготовлення і використання вексельних бланків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України і Національного банку України від 10.09.1992 року, № 528 передбачено, що вексель підписується керівником і головним бухгалтером юридичної особи та затверджується печаткою.

Аналогічна вимога щодо підпису від імені юридичної особи міститься і у ст. 5 Закону України “Про обіг векселів в Україні”, що встановлює імперативну норму: вексель підписується від імені юридичних осіб - власноручно керівником та головним бухгалтером (якщо така посада передбачена штатним розписом юридичної особи) чи уповноваженими ними особами.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та під час перегляду справи в апеляційному порядку, спірний вексель №588 від 09.09.2003 року містить всі необхідні реквізити, визначені ст.75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі та ст.21 Закону України "Про цінні папери і фондову біржу", зокрема, і підписи осіб, які є юридично дійсними відповідно до ст.5 Закону України "Про обіг векселів в Україні", а тому, при такому положенні, та з огляду на матеріали справи, якими спростовуються доводи позивача про підписання векселя неуповноваженою особою, господарський суд першої інстанції та апеляційний господарський суд обґрунтовано відмовили у задоволенні позову і підстав для скасування судових рішень, за наведених у касаційній скарзі мотивів, судова колега не вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 05.07.2007 року та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 11.12.2007 року –без змін.

Головуючий М.І. Остапенко

Судді                                                                        Є.М. Борденюк

В.М. Харченко