ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.11.08р.

Справа № 34/134-08(6/70-08(41/80-08(21/203-06)

За позовом Приватного сільськогосподарського підприємства агрофірми "Росія", с.Новопетрівка, Бердянський район, Запорізька область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімус", м. Дніпропетровськ Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ТОВ "Український промисловий банк" (м.Київ) в особі Запорізької філії, м. Запоріжжя

про стягнення 1002 862 грн. 22 коп.

Суддя Примак С.А.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Чумаков Н.Е., предст.,дов.б/н від 10.01.2008р.

Від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 995 004 грн., пені - 52 858,22 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.06 р. порушено провадження у справі № 21/203-06.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.06 р. у справі № 21/203-06 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.09.07 р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.06 р. у справі № 21/203-06 залишено без змін.

20.12.07 р. постановою Вищого господарського суду України постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.09.07 року та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.06 р. у справі № 21/203-06 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.08 року суддею Орєшкіною Е.В. справу прийнято до свого провадження.

23.01.08 р. до Господарського суду надійшов запит ВГСУ про надсилання справи в зв’язку з надходженням касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімус" на постанову ВГСУ від 20.12.07 р. для подальшого направлення її до Верховного Суду України для розгляду.

02.04.08 р. справа надійшла до Господарського суду.

08.04.08 р. розпорядженням Голови суду Паруснікова Ю.Б. у зв`язку з хворобою судді Орєшкіної Е.В. справу № 41/80-08(21/203-06) передано судді Коваленку О.О. для розгляду по суті.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.08 року суддею Коваленко О.О. справу прийнято до свого провадження.

07.07.08р. ухвалою В.о. голови суду Татарчука В.О. у зв'язку з заявою Коваленка О.О. про самовідвід справу 6/70-08(41/80-08(21/203-06) передано судді Примаку С.А. для розгляду по суті.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.08 року суддею Примаком С.А. справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 07.08.2008р.

07.08.2008р. розгляд справи у судовому засіданні відкладено на 09.09.2008р.

09.09.2008р. розгляд справи у судовому засіданні відкладено на 15.10.2008р.

В порядку ч. 3 ст. 69 ГПК України строк розгляду спору продовжено до 18.10.08р.

15.10.2008р. в судовому засіданні оголошувалась перерва до 20.10.2008р.

20.10.2008р. розгляд справи у судовому засіданні відкладено на 11.11.2008р.

11.11.2008р. розгляд справи у судовому засіданні відкладено на 20.11.2008р.

З метою вжиття заходів до забезпечення позову позивач просить суд накласти арешт на грошові кошти відповідача які перебувають на розрахунковому рахунку позивача в КБ „Приватбанк ” у сумі 1013008,84 грн.

Позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог і просить суд з метою вжиття заходів до забезпечення позову накласти арешт на майно ВАТ „Троянівський елеватор” а , саме 1000 тон соняшнику вартість якого дорівнює ціну позову.

В порядку ч. 4 ст. 69 ГПК України строк розгляду спору продовжено до 20.11.08р.

Господарський суд згідно зі ст.75 ГПК України розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст.85 ГПК України в судовому засіданні 20.11.2008р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши попередні пояснення представників сторін, господарський суд ,-

В С Т А Н О В И В :

20.12.2005р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Оптімус" та приватним сільськогосподарським підприємством Агрофірмою “Росія”був укладений контракт №18-364/05, відповідно умов якого постачальник (позивач) брав на себе зобов'язання передати у власність покупця (відповідача) соняшник врожаю 2005 року (надалі - товар) у кількості 10000,00тн за ціною 950грн.00коп./тн, а покупець - прийняти і сплатити товар за умовами, які передбачені контрактом (п.п.1 .1 ,3.1, 3.2).

Сторонами узгоджено передачу товару на умовах франко-заготівельне підприємство ВАТ “Троянський елеватор”, Запорізька обл., Бердянський р-н, с.Трояни, вул..Шкільна,1, у термін до 20.12.2005р. включно (п.п.4.1, 4.2).

Згідно п.п.4.3, 4.4, 4.5, товар приймається покупцем: за кількістю - на підставі даних складського або іншого документу заготівельного підприємства; за якістю - на підставі посвідчення якості або карточки аналізу на товар, видані лабораторією заготівельного підприємства. Датою передачі товару вважається дата зарахування товару на розрахунковий рахунок покупця і видачі підтверджуючих документів заготівельним підприємством. Право власності на товар та всі ризики, пов'язані з ним, переходять від однієї сторони до іншої з моменту видачі заготівельним підприємством підтверджуючих документів на ім'я покупця.

Відповідно п.5.1. договору відповідач брав на себе зобов'язання сплатити вартість товару національній валюті шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача на протязі трьох банківських днів з моменту отримання підтвердження складського документу заготівельного підприємства про зарахування товару на особовий рахунок відповідача.

Позивач у своїх позовних вимогах зазначив , що після укладення контракту позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру №753 від 20.12.2005р. на оплату 1000 ( одна тисяча) тон соняшнику за загальною ціною 950004,00 грн. Виконуючі свої зобов’язання за контрактом №18-364/05 позивач 20.12.2005р. передав відповідачу обумовлену у рахунку - фактурі кількість товару за ціною 950004,00 грн., на погляд позивача факт отримання відповідачем соняшника від позивача у кількості 1000 тон за ціною 950004,00 грн. підтверджується видатковою накладною від 20.12.2005р. з підписом та печаткою представника ТОВ „Оптімус” (відповідача). Але відповідач у порушення вимог п.1.1,5.1 контракту № 18-364/05 від 20.12.2005р. після 3-х банківських днів з моменту передачі товару покупцю, розрахунок з позивачем не здійснив, в наслідку чого позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 950004,0 грн., а також відповідно до вимог п.8.2 контракту пеню у розмірі 52858,22 грн.

З метою вжиття заходів до забезпечення позову позивач просить суд накласти арешт на грошові кошти відповідача які перебувають на розрахунковому рахунку позивача в КБ „Приватбанк ” у сумі 1013008,84 грн.

Позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог і просить суд з метою вжиття заходів до забезпечення позову накласти арешт на майно ВАТ „Троянівський елеватор”, а саме 1000 тон соняшнику вартість якого дорівнює ціну позову.

Згідно пояснень представників відповідача судом було з’ясовано, що ТОВ „Оптімус” відповідно до вимог п.5.1 контракту № 18-364/05 від 20.12.2005р. перерахувало грошові кошти у розмірі 950004,00 грн. позивачу ПГСП „Агрофірма”Росія” ( с. Новопетрівка , Запорізької області ) на розрахунковий рахунок № 337 в Запорозькій філії ТОВ „Укрпромбанк” , за платіжним дорученням від 21.12.2005р. №13549 у призначенні платежу за яким вказано: ”за насіння соняшнику згідно рахунку №СФ- 20125-01 від 20.12.2005р.”. Факт виконання відповідачем оплати підтверджений листом КБ „Приватбанк” від 14.06.2006р. № Г.21.1.5. 0/1 -314. Також факт надходження грошових коштів на суму 950 004,00 грн. від ТОВ „Оптімус” на поточний рахунок № 337 ПСГП „Агрофірма „Росія” в Запорізької філії ТОВ „Укрпромбанк” згідно рахунку №СФ-20125-01 від 20.12.2005р. підтверджується поясненнями представника третьої особи.

Згідно пояснень третьої особи (ТОВ „Український промисловий банк” в особі Запорізької філії ) було зазначено наступне: - 19.12.2005р. Запорізькою філією ТОВ „Укрпромбанк” було відкрито поточний рахунок №337 приватному сільськогосподарському підприємству Агрофірма „Росія” (ЕДРПОУ 25223209) розташованому за адресою: Запорізька область, Бердянський район, с.Новопетрівка, вул.Набережна,14 ”А”. Також в поясненні було вказано , що рахунки юридичної особи , що є клієнтом банку відкриваються в установах банку за місцем її реєстрації чи в будь-якому банку на території України відповідно до вимог Закону України „Про платіжні системи та переказ грошей в Україні” та положень „Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах” від 12.11.2003р. № 492 НБУ.

В своїх поясненнях третя особа зазначила , що при відкритті поточного рахунку ПСП Агрофірма „Росія” Запорізькою філією ТОВ „Укрпромбанк” були повністю дотримані положення „Інструкція про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах” від 12.11.2003р. №492 НБУ, так як рахунок відкривав особисто директор, надавши повний пакет документів та мав при собі печатку підприємства, жодних сумнівів у працівників банку під час відкриття рахунку він не викликав.

Позивач надав до суду додаткові пояснення в яких він зазначив наступне:

Відповідно до вимог ст.188 ГК України та ст.651 ЦК України –зміна та розірвання господарського договору в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозицію про це другій стороні за договором. За висновками колегії суддів наведеного в постанові ВГСУ від 20.12.2007р. по даній справі, в контракті за № 18-304/05 від 20.12.2005р. в п.11 цього контракту визначений рахунок, на який повинні були сплачуватися грошові кошти. Не зважаючи на це, відповідач односторонньому порядку змінив умови укладеного договору і виконав своє зобов’язання по оплаті отриманого від позивача товару у інший ніж передбачено положеннями контракту спосіб, а саме , перерахував грошові кошти за отриманий від позивача товар за рахунком-фактурою № СФ 20185-01 від 20.12.2005р. який позивачем не надавався відповідачу. Однак як зазначено в вищевказаній постанові ВГСУ рахунок –фактура за № СФ 20185-01 від 20.12.2005р. в якому вказана інші розрахункові реквізити позивача, не може вважатись підставою для сплати відповідачем коштів на ці реквізити, оскільки як вбачається з матеріалів справи СУ УМВС України у Запорізькі області в процесі розслідування кримінальної справи були встановлені обставини фіктивності цього рахунку і отримання його відповідачем від невідомої особи. Позивач з урахуванням які містяться у ст.111-12 ГПК України просить суд задовольнити позовні вимоги і стягнути на користь позивача 950004,00 грн. основного боргу та 52858,22 грн. пені.

Господарський суд відповідно до вимог ст.111-12 ГПК України та вказівки яка містилася у Постанові Вищого господарського суду України від 20.12.2007р., витребував ухвалами від 07.08.2008р. та 09.09.2008р. у позивача пояснення що, до того в який спосіб направлявся рахунок-фактура №753 від 20.12.2005р. в адресу відповідача і документальні докази направлення чи вручення рахунку-фактури №753 від 20.12.2005р. в адресу відповідача (вказати дату отримання чи надсилання рахунку.)

На виконання ухвал суду позивач не надав до суду документальних доказів направлення чи вручення рахунку-фактури №753 від 20.12.2005р. в адресу відповідача , а надав клопотання в якому просить витребувати як докази у Слідчого управління УМВС України у Запорізької області , копії протоколу допиту уповноваженого представника ТОВ „Оптумус” Чумак О. та протокол очної ставки між Чумак та директором ПСП Агрофірма „Росія” Ніколенко А.М. в яких представник відповідача Чумак О. вказує, що рахунок - фактуру на оплату поставленого насіння соняшнику за №753 від 20.12.2005р вона одержала особисто від уповноваженого представника ПСП Агрофірма „Росія” Негляд С.

Господарський суд задовольнив клопотання позивача і у порядку ст.38 ГПК України витребував ухвалами від 20.10.2008р. та 11.11.2008р. у Слідчого управління УМВС у Запорізької області копії протоколів допиту уповноваженого представника ТОВ „Оптімус” Чумак О.С. та протокол очної ставки між Чумак О. та директором ПСП Агрофірма „Росія” Ніколенко А.М., по справі №3920516 порушеної за ознаками злочину передбаченого ч.4 ст.190 КК України, в яких представник відповідача Чумак О. вказує, що рахунок-фактура на оплату поставленого насіння соняшнику за №753 від 20.12.2005р. вона одержала особисто від уповноваженого представника ПСП Агрофірма „Росія” Негляд С.

До наступного часу до господарського суду Дніпропетровської області копії протоколів допиту та очної ставки за участю Чумак О. від Слідчого управління УМВС України у Запорізької області по кримінальні справі №3920516 не надходили.

Господарський суд відповідно до вимог ст.111-12 ГПК України та вказівки яка містилася у Постанові Вищого господарського суду України від 20.12.2007р., витребував ухвалою від 07.08.2008р. у відповідача пояснення з приводу того чи отримував відповідач рахунок фактуру №753 від 20.12.2005р. від позивача і якщо отримував то у який спосіб і вказати дату.

На виконання ухвали суду від 07.08.2008р. відповідач надав до суду пояснення в яких зазначив наступне, що рахунок-фактуру №753 від 20.12.2005р. від ПСП „Агрофірма „Росія” на оплату соняшника ТОВ „Оптімус” не отримувало ні поштою ні через Чумак Альону Степанівну - свого представника на ВАТ „Троянський елеватор”. Про існування рахунку-фактури №753 від 20.12.2005р. ТОВ „Оптімус” стало відомо під час судового розгляду по цій справи в 2006р.

На підставі вищевикладеного господарський суд вважає , що позивач не надав належних доказів до суду, що він фактично виставив в адресу відповідача рахунок-фактуру № 753 від 20.12.2005р.

Відповідно до вимог ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до вимог ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін вважає відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав:

Господарським судом було з’ясовано , що позивач здійснив поставку соняшника у кількості 1000тн. в адресу ВАТ „Троянський елеватор”, який був переоформлений у власність відповідача.

На підставі того , що відповідач отримав товар він у виконання вимог п.5.1 контракту №18-364/05 від 20.12.2005р. оплатив грошові кошти на поточний рахунок № 337 в Запорізькій філіал ТОВ „Укрпромбанк” у сумі 950 004,0 грн.

Позивач у своїх запереченнях зазначив , що відповідач був зобов’язаний перерахувати грошові кошти у розмірі 950 004,00 грн за отриманий соняшник саме на розрахунковий рахунок який вказаний в п.11 контракту №18-364/05 від 20.12.2005р. а саме на рахунок №260073806 в АППБ „Аваль” відповідно до п.5.1 контракту, а не рахунок № 337 в Запорізької філії ТОВ „Укрпромбанк”.

При дослідженні судом змісту п.5.1 контракту № 18-364/05 від 20.12.2005р. судом було встановлено, що оплата здійснюється за отримання товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (позивача) без уточнення сторонами, саме на який поточний рахунок за номером.

Відповідно до вимог ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до Закону України „Про платіжні системи та переказ грошей в Україні”, банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозиті), поточні та кореспондентські рахунки. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів. Порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валюті передбачено відповідною Інструкцією затв. Постановою Правління НБУ від 12.11.2003р. №492 в якої зазначено , що поточні рахунки є кількох типів „Н”,”П”, рахунки за спеціальними режимами, поточні накопичу вальні рахунки , інвестиційні рахунки. У вказаній інструкції є застереження щодо відкриття лише одного поточного рахунку тільки у випадку коли клієнт відкриватиме його для формування статутного фонду та за кожною угодою сумісної діяльності без створення юридичної особи, інших застережень або прямих вказівок щодо неможливості мати юридичній особі декілька поточних рахунків в діючому законодавстві України не має.

Суд приходить до висновку, що сторони між собою не узгодили в умовах контракту №18-364/05 від 20.12.2005р. саме на який поточний рахунок позивача за номером повинен відповідач перерахувати грошові кошти за отриманий соняшник у розмірі 950004,0 грн. при цьому слід зазначити , що поточний рахунок у позивача був не один так як діюче законодавство не забороняє юридичній особі мати декілька поточних рахунків, а відповідно до довідки (факсокопія) Бердянської ОДПІ Запорізької області станом на 21.12.2005р. у позивача було взято на облік 14 банківських рахунків в національній валюті.

Що, стосується здійснення оплати відповідачем в адресу позивача грошових коштів у розмірі 950 004,00 грн. на розрахунковий рахунок №337 в запорізької філії ТОВ „Укрпромбанк” за поставку соняшника на підставі рахунку №СФ-20125-01 від 20.12.2005р. господарський суд вважає, що цими діями відповідача фактично виконанні умови контракту №18-364/05 від 20.12.2005р. по сплаті за отриманий соняшник.

Рахунок № СФ-20125-01 від 20.12.2005р. містить печатку позивача і підпис особи, а також інші реквізити, притаманні рахункам на оплату за договором.

Факт надходження грошових коштів від відповідача на розрахунковий рахунок №337 в Запорізької філії ТОВ „Укрпромбанк” підтверджується листом КБ „Приватбанк” від 14.06.2006р. за № Г.21.15.0/1-314., а також поясненнями третьої особи в якому зазначено, що 21.12.2005р. грошові кошти у розмірі 950 004,0 грн. надійшли від відповідача (платіжне доручення №13549) на поточний рахунок №337 який був відкритий особисто директором ПГСП „Агрофірма”Росія” в Запорізькій філії ТОВ „Укрпромбанк” та належить ПГСП „Агрофірма „Росія”, які в подальшому були перераховані : - за платіжним дорученням №1 на суму 445000,0 грн. на рахунок № 19694 ТОВ „Авалон-Альянс” відкритий у ЗАТ „Агробанк” за фуражну пшеницю згідно договору №22-12/05 від 22.12.2005р.; - за платіжним дорученням №2 на суму 500000,0 грн. на рахунок №3601 ТОВ ДК „Укрінвест” відкритий у КБ „Новий”, м.Дніпропетровськ за акції прості, іменні, оборотні в національній депозитарній системі, згідно договору №536/1 від 21.12.2005р.

Третя особа також пояснила, що на даний час рахунок №337 в Запорізької філії ТОВ „Укрпромбанк” є діючим, залишок коштів на ньому складає 4970,00 грн.

Посилання позивача та ті обставини , що рахунок №337 в Запорізької філії ТОВ „Укрпромбанк”, на який були зараховані грошові кошти, не належать позивачу і відкритий невідомою особою внаслідок шахрайських дій, а також, що рахунок-фактура № СФ-20125-01 підроблений, не може бути підставою для стягнення коштів з відповідача, оскільки відповідач сплатив грошові кошти на підставі відповідного рахунку. При цьому представники відповідача не повинні перевіряти і встановлювати чинність рахунку, оскільки такого обов’язку у них немає .Візуально рахунок №СД-20125-01 відповідає іншим рахункам позивача і містить усі необхідні реквізити, а факт його підробки встановлений тільки при його експертному дослідженні в процесі розслідування кримінальної справи. У ході розслідування кримінальної справи не встановлено про той           факт, що рахунок-фактура №СФ-20125-01 від 20.12.2005р. підроблений працівниками відповідача.

Слід зазначити що позивач фактично є власником рахунку №337, МФО 313935 в Запорізької філії ТОВ „Укрпромбанк”.

З метою вжиття заходів до забезпечення позову позивач просить суд накласти арешт на грошові кошти відповідача які перебувають на розрахунковому рахунку позивача в КБ „Приватбанк ” у сумі 1013008,84 грн. та накласти арешт на майно ВАТ „Троянівський елеватор”, а саме на 1000 тон соняшнику.

Господарський суд вважає відмовити в задоволенні даних клопотань так як позивач не надав документальних доказів того що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до вимог ст.49 ГПК України судові витрати покласти на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.33,34,49,82-85 ГПК України господарський суд ,-

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Суддя

С.А. Примак

Рішення підписано 09.12.2008р.