ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2008 р.

№ 5/157-2668

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого –судді

Дерепи В.І.

суддів :

Грека Б.М. –(доповідача у справі)

Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз"

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду від 20.12.07

у справі

№ 5/157-2668

господарського суду

Тернопільської області

за позовом

Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України"

до

Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз"

про

стягнення 827829,32 грн.

за участю представників від:

позивача

Рак О.В. (дов. від 29.12.07)

відповідача

Ловчук М.В. (дов. від 02.01.08)

В С Т А Н О В И В :

Дочірня компанія „Газ України” НАК „Нафтогаз України” звернулася в господарський суд Тернопільської області з позовом про стягнення з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Тернопільгаз” –827829, 32 грн., із них 623150,16 грн. втрат від інфляції, 204679,16 грн. - три відсотки річних, нарахованих за період 01.06-04.07 за невиконання рішення господарського суду Тернопільської області у справі №5/217-3130.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 05.09.07 (суддя Андрушків Г.З.) в позові відмовлено. За результатом апеляційного перегляду справи Львівський апеляційний господарський суд (колегія суддів у складі: головуючого-судді Юрченка Я. О., суддів: Процик Т.С.,

Галушко Н.А.) виніс постанову від 20.12.07, якою рішення місцевого господарського суду скасував, позов задовольнив.

Постанова мотивована тим, що на день подання позову до суду рішення господарського суду Тернопільської області від 22.12.05 по справі

№5/217-3130, яким з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Тернопільгаз” на користь Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України стягнуто 4763525,41 грн. боргу за поставлений природній газ, 34964,95 грн. пені, 1256639,21 грн. втрат від інфляції, 330120,17 грн. –3% річних, 118грн.00коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, не виконано, а заборгованість в розмірі 4763525,41 грн. залишається непогашеною, що є підставою для стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та річних на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись з постановою, скаржник поросить її скасувати, рішення місцевого господарського суду залишити без змін, вказуючи на порушення апеляційним судом Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи як встановлено в судових актах, рішенням господарського суду Тернопільської області від 22.12.05 по справі

№5/217-3130 з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Тернопільгаз” на користь Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України стягнуто 4763525,41 грн. боргу за поставлений природній газ, 34964,95 грн. пені, 1256639,21 грн. втрат від інфляції, 330120,17 грн. –3% річних, 118грн.00коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. На день подання даної позовної заяви вищевказане рішення є невиконаним, а заборгованість в розмірі 4763525,41 залишається непогашеною. Тому апеляційний суд дійшов висновку про правомірність вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних, нарахованих за період після прийняття рішення у справі №5/217-3130, виходячи із вищезазначеної суми основного боргу.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Цивільні зобов'язання виникають, крім угод, також внаслідок інших дій організацій (дане твердження узгоджується також із приписами статті 11 Цивільного кодексу України та статті 174 Господарського кодексу України), а також рішень судових інстанцій.

Так, у відповідача існував обов'язок повернути позивачу його кошти на підставі рішення господарського суду Тернопільської області від 22.12.05 по справі №5/217-3130. Дане рішення відповідачем не виконувалося, тобто відповідач продовжував безпідставно користуватися грошовими коштами позивача, отримуючи від цього прибуток, та завдаючи позивачу збитків.

Рішенням Європейського суду від 11.01.05 у справі “Дубенко проти України” (“Dubenko v. Ukraine”) визнано право особи на мирне володіння своїм майном, яке закріплене у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Втім, відповідач протягом 08.06-04.07 не повертав позивачу належні останньому кошти, тому судами правомірно стягнуті з нього інфляційні та 3% річних, як плата за користування чужими коштами.

Доводи касаційної скарги про те, відповідач внесений до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу”№2711 від 23.06.05, а відтак підстав для нарахування штрафних санкцій за невиконання рішення суду у позивача не має, крім того, відповідно до вказаного Закону, сума заборгованості за поставлений природній газ, згідно рішення суду підлягає реструктуризації терміном на 10 років з відстрочкою погашення заборгованості до 2-х років (ст. 10 Закону), не приймаються до уваги з огляду на наступне.

Так, відповідач не звертався до суду із заявою про відстрочку, чи розстрочку рішення у справі №5/217-3130, а отже, він зобов'язаний виконувати це рішення. Невиконання його в добровільному порядку згідно з цими нормативними положеннями не тягне за собою застосування порядку примусового виконання рішення, але не перешкоджає застосуванню інших цивільно-правових заходів, пов'язаних з поверненням боргу.

Отже, доводи касаційної скарги спростовуються вищевикладеним та не можуть бути підставою для скасування постанови у справі, а тому, постанову апеляційного господарського суду слід залишити без змін, так як вона ухвалена при повному з'ясуванні судами всіх обставин справи та при вірному правозастосуванні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" залишити без задоволення, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20.12.07 у справі № 5/157-2668 залишити без змін.

Головуючий - суддя                                                                      В. Дерепа

Судді                                                                                                    Б. Грек

Л. Стратієнко