ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25.11.08 Справа №13/458-пд-08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі Шерник О.В.

Представники сторін не з’явились.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Заказник Думузла» на рішення господарського суду Херсонської області від 06.10.2008 р. у справі № 13/458-ПД-08

за первісним позовом: Відкритого акціонерного товариства «Херсонрибгосп», м. Херсон (ВАТ «Херсонрибгосп»);

до відповідача 1: Державного підприємства «Укрриба», м. Київ (далі ДП «Укрриба»)

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Заказник Думузла», смт. Каланчак Херсонської області (ТОВ «Заказник Думузла»);

про визнання договору № 07/07 від 14.05.07 р. зберігання з правом користування гідроспорудами, укладеного між ДП «Укрриба» і ВАТ «Херсонрибгосп» пролонгованим до 14.05.09 р.

за зустрічним позовом ТОВ «Заказник Думузла» до відповідача: ВАТ «Херсонрибгосп»

про визнання протиправними дій ВАТ «Херсонрибгосп», які полягають в: самовільному захопленні території; порушені прав та перешкоджанню виконувати обов’язки, передбачені договором № 12/08 і природно - охоронним зобов’язанням № 34 від 20.02.08 р., здійсненні демонтажу майна металевого трубопроводу № 1006

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 2228 від 24.11.2008 р. справу № 13/458-ПД-08 передано на розгляд колегії суддів у складі: Хуторной В.М. (головуючий), судді – Колодій Н.А., Мойсеєнко Т.В., якою справу прийнято до свого провадження.

Рішенням господарського суду Херсонської області (суддя Закурін М.К.) від 06.10.2008 р. у справі № 13/458-ПД-08 позовні вимоги за первісним позовом задоволено частково. Визнано недійсним договір № 12/08 від 1 червня 2008 року, укладений між ДП «Укрриба» та ТОВ «Заказник Думузла» (далі договір № 12/08 від 01.06.08 р.), в задоволенні позовних вимог в іншій частині первісного позову відмовлено; в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено, стягнуто з ДП «Укрриба» на користь ВАТ «Херсонрибгосп» 42,5 грн. компенсації по сплаті державного мита та 29,5 грн. компенсації по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; стягнуто з ТОВ «Заказник Думузла» на користь ВАТ «Херсонрибгосп» 42,5 грн. компенсації по сплаті державного мита та 29,5 грн. компенсації по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Вказане рішення мотивоване тим, що позовні вимоги щодо визнання договору пролонгованим, а також про визнання неправомірними дій суб’єктів господарювання не підлягають задоволенню, оскільки такі способи захисту ст. 20 Господарського кодексу України та ст. 16 Цивільного кодексу України не передбачені. В частині задоволення первісного позову щодо визнання недійсним договору № 12/08 від 01.06.08 р. зберігання з правом користування гідроспорудами, рішення суду обґрунтовано тим, що вказаний договір є удаваним, метою якого є приховання договору оренди державного нерухомого майна. Враховуючи, що відносини сторін щодо договору № 12/08 від 01.06.08 р. регулюються нормами ст. 283-191 ГК України, Главою 58 ЦК України, Законом України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.92 року № 2269-XII згідно ст. 235 ЦК України. Договір № 12/08 від 01.06.08 р. підлягав нотаріальному посвідченню згідно ст. 793 ЦК України, але посвідчений не був, у зв’язку з чим він є нікчемним.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ТОВ «Заказник Думузла», відповідач 2 за первісним позовом, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що такий спосіб захисту порушеного права як визнання протиправними дій суб’єкта господарювання повністю відповідає нормам матеріального права, передбаченого Конституцією України, статті 20 ГК України, оскільки перелік способів захисту не має вичерпного характеру. Крім того, апелянт зазначає про відсутність правового статусу майна, що значене в договорі № 12/08 від 01.06.08 р., вказаний договір укладений у відповідності до загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, наполягає на задоволенні поданого ним зустрічного позову, просить оскаржуване судове рішення скасувати та задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Відповідач 2 за первісним позовом у надісланій на адресу суду телеграмі від 25.11.08 р. просить розглянути справу за відсутності його представника.

ДП «Укрриба», відповідач 1 за первісним позовом у надісланій на адресу суду телеграмі від 24.11.08 р. просить розгляд справи відкласти, вказане клопотання колегією суддів відхилено через необґрунтованість та достатність зібраних по справі доказів для її розгляду в даному судовому засіданні.

Представник позивача у судовому засіданні заперечує проти доводів, викладених в апеляційній скарзі.

ВАТ «Херсонрибгосп», позивач по справі за первісним позовом, у відзиві на апеляційну скаргу вказує на законність задоволення судом першої інстанції позовних вимог щодо визнання недійсним договору № 12/08 від 01.06.08 р., ТОВ «Заказник Думузла» не є орендарем земельних ділянок в Каланчацькому районі, і не може вимагати визнання протиправними дій ВАТ «Херсонрибгосп», просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду – без змін.

Судовий процес здійснювався без фіксації технічними засобами, в судовому засіданні 25.11.2008 р. оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови.

Відповідно до ст. 99 ГПК України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Сутність спору:

14 травня 2007 року між ВАТ «Херсонрибгосп» та ДП «Укрриба» укладено договір зберігання з правом користування № 07/07, за змістом якого сторони узгодили передачу на відповідальне зберігання позивача з правом користування у відповідності до акту приймання-передачі нерухомого майна - гідротехнічних споруд, які знаходяться на балансі ДП «Укрриба» та розташовані за адресою: Херсонська область, Каланчацький район - с. Червоний чабан, с. Привілля; Білозерський район с. Софіївка; м. Цюрупинськ та м. Херсон. За умовами договору його укладено на період з 4 травня 2007 року по 13 травня 2007 року з можливою пролонгацією у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення його чинності протягом одного місяця (т. 1 а.с.11-12).

На виконання цього договору позивач за актом приймання-передачі прийняв обумовлене майно згідно з переліком за додатками до акту (т. 1 а.с. 13-15).

В подальшому ДП «Укрриба» листом від 20 травня 2008 року № 3/301 (т. 1 а.с. 97) повідомило позивача про небажання пролонгувати договір через наявність заборгованості за договором, а тому передало частину гідротехнічних споруд на зберігання ТОВ «Заказник Думузла», уклавши договір № 12/08 від 1 червня 2008 року (т. 1 а.с. 47-48). Зокрема, за цим договором відповідач-2 отримав на зберігання з правом користування майно - гідротехнічні споруди рибницьких ставків, які знаходяться на балансі ДП «Укрриба» й розташовані в селах Привілля та Червоний Чабан Каланчацького району Херсонської області. Пунктом 3.3. договору визначено, що зберігач за згодою замовника має право передавати частину майна в користування іншій особі. Пунктом 6.1 договору строк дії договору визначено – з 01.06.08 р. по 01.06.2057 р.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Згідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно статті 944 ЦК України, зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі.

Таким чином, даною нормою передбачається, що як правило договір зберігання укладається без права користування річчю, таке права зберігач може отримати за попередньою згодою поклажодавця.

Пунктом 1.3 договору зберігання з правом користування № 12/08 від 01.06.08 р. передбачено постійне використання майна, переданого на зберігання для здійснення господарською діяльності з метою риборозведення.

Проаналізувавши умови спірного договору зберігання з правом користування № 12/08 від 01.06.08 р., укладеного між ДП «Укрриба» та ТОВ «Заказник Думузла», колегія дійшла висновку, що він є удаваним правочином, прихованим правочином є правочин оренди нерухомого майна, оскільки основною ознакою спірного договору є користування нерухомим майном за плату, плата за користування майном є неспіврозмірною з платою за послуги зберігання за даним договором (пункти 2.2 та п. 4.1 договору).

Якщо основною ознакою договору (метою) є передача в користування майна за плату, то відповідно до ст. 759 ЦК України цей договір є договором найму(оренди) майна.

Таким чином, суд першої інстанції зробив вірний висновок, що договір зберігання з правом користування № 12/08 від 01.06.08 р. є удаваним правочином.

Оскільки при вчиненні удаваного правочину настання його мети – приховати інший правочин, бажають досягти обидві сторони, той до відносин цих сторін застосовуються правила того правочину, якому відповідала їх внутрішня воля і який вони насправді вчинили.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 28.04.1978 р. «Про судову практику у справах про визнання правочинів недійсними» з подальшими змінами, у тому разі, коли такий правочин суперечить законові, суд постановляє рішення про визнання недійсним укладеного сторонами правочину із застосуванням наслідків, передбачених для недійсності правочину, який вони мали на увазі.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ЦК України якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Враховуючи, що об’єктом договору № 12/08 від 01.06.08 р. є нерухоме майно (гідротехнічні споруди), його укладено на строк більше трьох років, згідно ч. 2 ст. 793 ЦК України він підлягав нотаріальному посвідченню, чого сторонами не було здійснено, тому згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України договір зберігання з правом користування № 12/08 від 01.06.08 р., укладений між ДП «Укрриба» та ТОВ «Заказник Думузла» є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України визнання нікчемного правочину недійсним судом не вимагається, тому господарським судом Херсонської області не коректно зазначено про визнання недійсним нікчемного правочину в резолютивній частині рішення. Встановлення обставин нікчемності правочину в мотивувальній частині судового рішення є достатнім, а позовні вимоги про визнання недійсним нікчемного правочину задоволенню не підлягають.

Крім того, при вирішенні даного спору слід враховувати наступне.

Стаття 761 ЦК України визначає, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Згідно пункту п. 1.1 договору № 12/08 від 01.06.08 р., його предметом є державне нерухоме майно згідно акту приймання-передачі.

Актом приймання передачі від 01.06.08 р., який підписано відповідачами 1,2 за первісним позовом передано та прийнято крім будинку насосної станції інв. № 1117, водовипуску інв. № 1007, ставкового господарства інв. № 1004, ще ставки: № 2а, № 3, № 4.

Колегія суддів вважає за необхідне надати правову оцінку правомочностям ДП «Укрриба» щодо розпорядження окремо гідротехнічними спорудами як нерухомим майном та окремо ставками як водними об’єктами.

Стаття 328 ЦК України. Підстави набуття права власності:

1. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

2. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 182 Цивільного кодексу України визначає обов’язковість державної реєстрації прав на нерухомість:

1. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

2. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 4 Прикінцевих та перехідних Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно ч. 2 ст. 144 Господарського кодексу України право на майно, що підлягає державній реєстрації, виникає з дня реєстрації цього майна або відповідних прав на нього, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, із набранням чинності Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України всі триваючі правовідносини з приводу власності на нерухоме майно підлягають обов’язковій державній реєстрації.

Враховуючи, що доказів реєстрації права власності на нерухомі речі (гідротехнічні споруди), що були об’єктом договору № 12/08 від 01.06.08 р. ДП «Укрриба» не надано, не надано доказів перебування вказаного майна у ДП «Укрриба» на інших речових правах, відповідач 1 не міг виступати орендодавцем (поклажедавцем) за договором № 12/08 від 01.06.08 р.

ДП «Укрриба» не могло виступати орендодавцем водних об’єктів ставків через те, що право розпорядження водними об’єктами місцевого значення віднесено до компетенції ВР АРК, Київської та Севастопольської обласних рад

Згідно статті 1 Водного кодексу України водний об'єкт - природний або створений штучно елементи довкілля, в якому зосереджуються води (море, річка, озеро, водосховище, ставок, канал, водоносний горизонт); а ставок – це штучно створена водойма місткістю не більше 1 млн. кубічних метрів.

Стаття 6 ВК України регулює правовий режим власності на води (водні об'єкти): води (водні об'єкти) є виключно власністю народу України і надаються тільки у користування. Народ України здійснює право власності на води (водні об'єкти) через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві Ради. Окремі повноваження щодо розпорядження водами (водними об'єктами) можуть надаватися відповідним органам державної виконавчої влади.

Пунктом 2 частини 1 статті 8 ВК України визначено, що до відання Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських Рад у галузі регулювання водних відносин на їх території належить: розпорядження водними об'єктами місцевого значення;

Частиною 2 статті 5 ВК України до водних об’єктів місцевого значення віднесено 1) поверхневі води, що знаходяться і використовуються в межах однієї області і які не віднесені до водних об'єктів загальнодержавного значення; 2) підземні води, які не можуть бути джерелом централізованого водопостачання.

Таким чином, виходячи з системного аналізу правових норм Водного кодексу України, колегія суддів приходить до висновку, що водні об’єкти місцевого значення, до яких належать ставки в межах однієї області, не можуть перебувати на праві власності або праві повного господарського відання ДП «Укрриба», оскільки є виключною власністю Народу України, а право щодо розпорядження ними належить органам, визначеним ст. 8 ВК України, в тому числі і Херсонській обласній раді.

Щодо інших позовних вимог за первісним та зустрічним позовом.

З огляду, на нікчемність договору № 12/08 від 01.06.08 р., який не створює юридичних наслідків, будь-які права та охоронювані законом інтереси ТОВ «Заказник Думузла» не виникли та відповідно не могли бути порушені, у задоволенні зустрічного позову колегія суддів відмовляє повністю.

З приводу визнання договору зберігання № 07/07 від 14.05.07 р., укладеного між ВАТ «Херсонрибгосп» та ДП «Укрриба» пролонгованим, слід зазначити, що вказані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вказаний договір припинив свою дію, через відмову ДП «Укрриба» своїм листом від 20.05.08 р. № 3/301 від продовження договірних відносин, що передбачено пунктом 6.7 вказаного договору.

Посилання ВАТ «Херсонрибгосп» на свою незгоду (лист від 11.06.08 р.) з відмовою продовжити договір ДП «Укрриба» та на ст. 188 ГК України є необґрунтованими, оскільки пунктом 6.7 договору зберігання № 07/07 від 14.05.07 р., чітко визначено договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення строку його чинності протягом місяця.

Строк договору сплив 13.05.08 р., ДП «Укрриба» звернулася до ВАТ «Херсонрибгосп» з небажанням продовжувати цей договір 20.05.08 р., а не з пропозицією змінити умови договору, що виключає застосування ст. 188 ГК України, таким чином дію договору припинено ще до моменту подання позову.

Рішення господарського суду першої інстанції підлягає скасуванню з огляду на невідповідність висновків обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України , суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Заказник Думузла» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Херсонської області від 06.10.2008 р. у справі № 13/458-ПД-08 скасувати.

У задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовити повністю.