ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 34/604

28.01.08

За позовом

Відкритого акціонерного товариства «Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут атомного та енергетичного машинобудування»

до

Українського державного підприємства «Укрхімтрансаміак»

про

стягнення 21 000 грн.

Суддя

Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача –

Авдєєв Є,М. (довіреність № 36/юб від 08.01.2008);

від відповідача –

Пойда О.А. (довіреність № 32 від 10.01.2008).

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство «Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут атомного та енергетичного машинобудування»(далі –Товариство) звернулося до господарського суду з позовом до Українського державного підприємства «Укрхімтрансаміак» (далі –Підприємство) про стягнення 21 000 грн. збитків понесених внаслідок оплати юридичних послуг.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв'язку з судовою тяжбою з приводу порушення Товариством договірних стосунків за договором на поставку продукції від 03.04.2002 № 3383, укладеного між Товариством та Підприємством, позивач для захисту своїх інтересів змушений був звернутися за правовою допомогою до приватного підприємця для представництва останнім інтересів Товариства в Харківському апеляційному господарському суді. На підставі укладеного між цим приватним підприємцем та позивачем договору про надання юридичних послуг від 12.07.2006, за надані юридичні послуги Товариством було сплачено винагороду виконавцю в сумі 21 000 грн. Позивач вважає, що ці непередбачувані витрати у розумінні статті 22 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) є його збитками, яких він зазнав внаслідок безпідставного оскарження законного судового рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку відповідачем.

Відповідач проти позову заперечував з підстав його необґрунтованості.

Розгляд справи відкладався.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, –

ВСТАНОВИВ:

03.04.2002 між Підприємством та Товариством був укладений договір №3383 на поставку продукції - трьох роторів до магістральних насосів »у тому числі, MSD 8x10x15 - 1 шт. та MSD 4x6x10 - 2 шт.

Згідно пунктів 1.1 та 1.2 цього договору, Товариство зобов'язалося виготовити та поставити, а Підприємство прийняти і оплатити ротора.

На виконання зазначеного Договору Товариство посталило Підприємству товар, на підтвердження чого 23.12.2002 між сторонами був підписаний акт здачі-приймання продукції в повному об'ємі згідно додатків № 1 та № 2 до договору поставки.

07.03.2004, 10.03.2004 та 21.05.2004 Підприємство виявило недоліки в поставленому йому товарі, про що були складені відповідні акти.

У зв’язку із поставкою неякісного товару Підприємством було подано до господарського суду позов до Товариства про стягнення 300 000 грн., у тому числі: 250000 грн. сплаченої Товариству вартості неякісного товару та 50000 грн. штрафу за порушення умов зобов'язання щодо якості товарів.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 05.06.2006 у справі №3/233-06 у позові Підприємства до Товариства про стягнення 300 000 грн. було відмовлено.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням Підприємство оскаржило його у апеляційному порядку до Харківського апеляційного господарського суду.

З метою представлення інтересів Товариства у апеляційному суді між позивачем та підприємцем Авдєєвим Євгеном Миколайовичем 12.07.2006 укладено договір про надання юридичних послуг, відповідно до розділу 1 якого, Товариство (Замовник) доручає, а підприємець Авдєєв Євген Миколайович (Виконавець) зобов'язується надати (виконати) у відповідності до умов даного Договору юридичну послугу (роботу), а Замовник зобов'язується прийняти цю послугу (роботу) та оплатити її.

Розділом 2 даного Договору передбачено, що Замовник доручає Виконавцеві здійснювати представництво інтересів Замовника при слуханні справи № 3/233-06 у Харківському апеляційному господарському суді з усіма правами сторони наданими Законом.

Пунктом 5.1 цього Договору сторони визначили, що винагорода Виконавця за виконану роботу становить 21 000 грн., з яких 11 000 грн. винагорода за представництво інтересів в суді та 10 000 грн. додаткова винагорода у разі вирішення справи на користь Замовника відповідно до норм діючого процесуального законодавства.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.07.2006 рішення Господарського суду Сумської області від 05.06.2006 у справі №3/233-06 залишено без змін, апеляційну скаргу Підприємства –без задоволення.

25.07.2006 між Товариством та підприємцем Авдєєв Євген Миколайович складено акт прийняття виконаних послуг за договором від 12.07.2006 про надання юридичних послуг, згідно з яким Замовником прийнято виконання робіт на суму 21 000 грн. у повному обсязі.

На виконання пункту 5.1 Договору про надання юридичних послуг від 12.07.2006 Товариством було сплачено Виконавцю 21 000 грн., що підтверджується

платіжними дорученнями від 17.07.2006 № 916 на суму 11 000 грн., від 08.08.2006 № 999 на суму 3 000 грн., від 10.08.2006 № 1013 на суму 3 000 грн., від 11.08.2006 № 1141 на суму 4 000 грн.

Зважаючи на зазначені обставини Товариство вважає, що у зв’язку із необхідністю захисту своїх оспорюваних Підприємством інтересів у апеляційному суді воно зазнало збитків понесених внаслідок оплати вищезазначених юридичних послуг, які у порядку статті 22 ЦК України повинен відшкодувати відповідач у даній справі.

За таких обставин справи позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частинами 1 та 2 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За правилами статті 611 ЦК України відшкодування збитків є встановленим договором або законом правовим наслідком, що настає у разі порушення зобов’язання.

Виходячи зі змісту статті 623 ЦК України збитки кредиторові відшкодовуються боржником у разі порушення ним зобов’язання.

Згідно з частиною 2 статті 217 Господарського кодексу України (далі –ГК України) у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до частини 1 статті 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 1 статті 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (частина 2 статті 224 ГК України).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема, включаються додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що ними регулюються правовідносини сторін, що носять зобов’язальний характер, в тому числі щодо стягнення збитків, відшкодування яких передбачено умовами договору або вимогами закону як наслідок порушення господарського зобов’язання, тобто таких збитків, відшкодування яких, за наявності вини сторони у порушенні господарського зобов’язання, носить обов’язковий для цієї сторони характер, а наявність збитків і їх розмір перебувають у причинно-наслідковому зв’язку з порушенням.

Проте, як свідчать матеріали справи, розмір плати за отриману юридичну допомогу, на яку погодився позивач, не пов'язаний із сумою, що була предметом позову у справі № 3/233-06, тобто не перебуває у причинно-наслідковому зв’язку із діями відповідача, пов’язаними із зверненням останнього до Господарського суду Сумської області для захисту своїх прав.

Зобов’язального характеру відшкодування витрат на юридичну допомогу також не носить а ні за умовами договору, а ні за вимогами закону. Адже, умовами договору поставки сторони не передбачили компенсацію витрат на юридичну допомогу у випадку порушення ними його умов. А згідно з частинами 1, 2, 3 статті 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Таким чином, залучення до участі у справі в якості представника іншої особи є правом, а не обов’язком сторони, витрати якої щодо такої особи не носять для другої сторони у справі обов’язкового характеру, і пов’язано лише з волевиявленням самої сторони.

При цьому суд зазначає, що результати розгляду справи у суді залежать не від того хто представляє інтереси тієї чи іншої сторони у суді, а від встановлення судом наступних обставин: наявності у позивача права, на захист якого ним подано позов, а також наявності чи відсутності факту порушення такого права або його оспорення.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який є підставою цивільно-правової відповідальності.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Аналіз правовідносин Товариства і Підприємства з приводу відшкодування відповідачем збитків у вигляді витрат позивача на юридичну допомогу за договором про надання юридичної допомоги, предметом якого є здійснення представництва інтересів Товариства при слуханні справи №3/233-06 у Харківському апеляційному господарському суді, дає підстави для висновку про відсутність правових умов відшкодування збитків, оскільки як було встановлено судом, витрати за цим договором не мають обов’язкового характеру для відповідача, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у необхідному причинно-наслідковому зв’язку з діями відповідача.

Відтак, позов є незаконним і необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

Суми, які підлягають сплаті за витрати, пов’язані з розглядом справи, при відмові в позові покладаються на позивача (частина 5 статті 49 ГПК України).

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Суддя

Сташків Р.Б.

Рішення підписано –05.02.2008