ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2008 р. Справа № 11/376/08

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Хлібна нива “

(20813, Черкаська обл., Кам’янський р-н, с.Косарі, вул.Кірова,1)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Водний мир”

(54028, м.Миколаїв, вул.Новозаводська, 9)

Суддя Василяка К.Л.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача: Цвіркун В.С. –дов. від29.10.2008р.

від відповідача:

СУТЬ СПОРУ: стягнення 36762,0 грн.

Відповідач відзив на позов не надав, заперечень проти позову не висловив, представник у судове засідання не з’явився, причин неявки не пояснив.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак не скористався своїм процесуальним правом.

На підставі ст.75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами та поясненнями позивача.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали суд, –

в с т а н о в и в:

На виконання умов договору поставки №110/11 від 29.11.2005р., позивач поставив відповідачу товар на суму 55381,6 грн., що підтверджено доданими до позовної заяви видатковою накладною №ХН-0000109 від 30.01.2006р. та товарно-транспортною накладною серії 01АААЕ №903400 від 30.01.2006р.

Згідно п.7.1 договору сторони встановили порядок оплати товару шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця протягом 30 календарного дня з моменту поставки кожної окремої партіє товару.

Тобто оплата отриманого по накладній №ХН-0000109 від 30.01.2006р. товару мала бути здійснена покупцем в строк до 02.03.2006р.

Відповідач свої зобов’язання по договору виконав частково, за отриманий товар розрахувався не в повному обсязі. Станом на 01.09.2007р. заборгованість відповідача становила 26361,42 грн., що зафіксовано сторонами у акті звірки взаєморозрахунків від 01.09.2007р. Останній платіж здійснено відповідачем 29.03.2007р.

Згідно ст.526 ЦК України зобов’язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

На день розгляду справи відповідач не надав суду доказів погашення боргу у сумі 26361,42 грн.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окрім стягнення суми основного боргу позивач просить стягнути з відповідача, у відповідності зі ст.625 ЦК України, збитки від інфляції (за період з квітня 2007 року по квітень 2008 року), що складає 7038,48 грн. та 3% річних (за період з 29.03.2007р. по 26.05.2008р.) у розмірі 913,68 грн.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та збитків від інфляції обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі п.8.2 договору позивачем нарахована пеня за період з 01.11.2007р. по 30.04.2008р. у сумі 2448,42 грн.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Стаття 232 Господарського кодексу України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Згідно пп.1 п.2 ст.258 ЦК України позовна давність до вимог про стягнення неустойки встановлена в один рік.

При цьому, згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки оплата товару отриманого по накладною №ХН-0000109 від 30.01.2006р. мала бути здійснена покупцем в строк до 02.03.2006р., то перебіг позовної давності розпочався з 03.03.2006р.

Позов подано до суду 16.09.2008р. Таким чином, позивачем пропущений строк позовної давності для стягнення пені за період з 01.11.2007р. по 30.04.2008р.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення пені задоволенню не підлягають у зв’язку з пропуском строку позовної давності.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.44,49,82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність “Водний мир”, 54028, м.Миколаїв вул.Новозаводская,9 (р/р 5777, в Філії Першого Українського Міжнародного банку в м.Миколаїв, МФО 326126, , ІПН 23, свідоцтво 19617492) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Хлібна нива”, 20813, Черкаська обл., Кам’янський район, с.Косарі, вул.Кірова,1, (р/р 260083381 в АКБ “Легбанк” м.Київ, МФО 300056, , ІПН 62, свідоцтво платника №32383554) 26361,42 грн. основного боргу, 7038,48 грн. збитків від інфляції, 913,68 грн. –3% річних, 343,14 грн. держмита та 110,14 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання апеляційної скарги, або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя К.Л.Василяка

10.11.2008р.