ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

22 лютого 2008 р.

№ 19/403

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого

Кота О.В.

Суддів

Шевчук С.Р.

Владимиренко С.В.

перевіривши касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбас-2003"

на постанову

від 18.06.2007 Луганського апеляційного господарського суду

у справі

№19/403

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбас-2003"

До

Державного підприємства "Антрацит"

Про

стягнення 1229224,33 грн.

Позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою б/н і дати на постанову Луганського апеляційного господарського суду від 18.06.2007р.

Одночасно скаржником заявлено клопотання про відновлення пропущеного строку для подання касаційної скарги.

Відповідно до ст. 110 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга (подання) може бути подана (внесено) протягом одного місяця з дня набрання рішенням місцевого господарського суду чи постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Згідно до частини 1 статті 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов’язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз’яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними.

Обґрунтовуючи клопотання про відновлення пропущеного строку для подання касаційної скарги позивач посилається на те, що вперше подана скарга повернута без розгляду, оскільки вона не була підписана та до неї не додавалось клопотання про відновлення пропущеного строку.

Однак, наведені вище мотиви пропуску строку не беруться судом до уваги, оскільки представник позивача в судовому засіданні був присутній, а отже вже 18.06.2007р. позивач знав про результат прийнятої постанови і в нього була можливість раніше ніж майже через шість місяців після оголошення вступної та резолютивної частини постанови оскаржити її.

Посилання скаржника на повернення першої касаційної скарги також не може бути прийняте до уваги, оскільки зазначене лише свідчить, що при подачі вперше касаційної скарги, через власну недбалість, відповідачем було порушено норми процесуального права, дотримання яких є обов’язковим для всіх учасників процесу.

За таких обставин та враховуючи, що у заявника була можливість звернутися з касаційною скаргою набагато раніше, що б не допустити до такого значного пропуску строку, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення клопотання заявника та поновлення пропущеного процесуального строку не має, а тому у відновленні пропущеного строку слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 53, 86, 110, п. 5 ст.1113 Господарського процесуального Кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відхилити клопотання позивача про відновлення пропущеного строку для подачі касаційної скарги, відмовити у відновленні пропущеного процесуального строку.

2. Касаційну скаргу з доданими до неї документами повернути скаржнику, а справу –до господарського суду господарського суду Луганської області.

Головуючий                                                              Кот О.В.

С у д д я                                                                                Шевчук С.Р.

С у д д я                      Владимиренко С.В.