КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2008                                                                                           № 05-6-25/163

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Кондес Л.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - не з"явився;

від відповідача - не з"явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерної енергопостачальної компанії (далі-АЕК) "Київенерго"

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 08.02.2008

у справі № 05-6-25/163

за позовом                               АЕК "Київенерго"

до                                                   Київська міська рада

про                                                  зобов"язання вчинити дії та скасування рішення в частині

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.02.2008 у справі № 05-6-25/163 у прийнятті позовної заяви АЕК „Київенерго” до Київської міської ради про зобов’язання вчинити дії та скасувати рішення в частині відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, справу направити на розгляд до Господарського суду м. Києва. В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що при винесенні оспорюваної ухвали, місцевий господарський суд неправильно застосував норми процесуального права, а саме пункт 2 статті 62 Господарського процесуального кодексу України.

Відзив на апеляційну скаргу відповідач не надав.

У судове засідання представники сторін не з’явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про день та час судового засідання повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши позовні матеріали, колегія суддів встановила наступне.

Ухвалою від 08.02.2008 в справі № 05-6-25/163 відмовлено в прийнятті позовної заяви АЕК „Київенерго” до Київської міської ради про зобов’язання вчинити дії та скасувати рішення в частині на підставі пункту 1 частини 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України, посилаючись на те, що позивач оскаржує рішення суб’єкта владних повноважень (орган місцевого самоврядування – Київська міська рада), отже спір за даним позовом має вирішуватись в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, викладеним в оскаржуваній ухвалі, вважає його помилковим, виходячи з наступного.

АЕК „Київенерго” звернулася до суду з позовом про визнання за позивачем права на володіння та користування нежитловим приміщенням за адресою: вул. Бастіонна, 10 загальною площею 138, 90 кв.м. за Угодою від 27.03.2001, зобов’язання КМР припинити дії щодо односторонньої зміни до умов договору, визнати незаконним та скасувати пункт 9 Додатка до Рішення „Про передачу в користування на умовах оренди нежилих приміщень, продовження термінів дії договорів оренди нежилих приміщень, надання дозволів на встановлення пільгових ставок оплати та про зміни орендних ставок” за № 1073/3906 від 25.10.2007.

Відповідно до пункту 1 статті 62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах.

Питання про прийняття позовної заяви вирішується суддею, який має право відмовити у її прийнятті у випадках, передбачених статтею 62 Господарського процесуального кодексу України. Так, на підставі пункту 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо спір непідвідомчий господарському суду, зокрема коли його вирішення чинним законодавством віднесено до компетенції іншого органу (п. 3.2. Роз’яснення Вищого арбітражного суду України ”Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України” від 18.09.1997 № 02-5/289).

Стаття 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства визначає захист в тому числі прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно –правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частина 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною 2 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної республіки Крим, їх посадова чи службова особа, крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки, підсудні адміністративним судам.

Спір між сторонами виник з приводу того, що відповідач своїм рішенням від 25.10.2007 № 1073/3906 „Про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду переможцям конкурсу” вирішив передати майно територіальної громади міста Києва в оренду переможцям конкурсу згідно з переліком, серед якого є також приміщення теплового пункту на вул. Бастіонна, 10.

Позивач в позовній заяві наголошує, що своїм рішенням від 25.10.2007 № 1073/3906 Київська міська рада в односторонньому порядку вирішила припинити право АЕК „Київенрего” на володіння, користування та управління комунальним майном, чим фактично в односторонньому порядку змінила умови угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, яка була укладена між сторонами на виконання рішення Київської міської ради від 21.12.2000 №128/1105 „Про передачу майна в управління АЕК „Київенрего” та рішення Київської міської ради від 21.12.2000 №129/1106 „Про передачу майна в управління АЕК „Київенрего”.

Відповідно до частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

У вирішенні питань, пов’язаних з прийняттям позовних заяв, господарським судам слід розрізняти поняття підвідомчості і підсудності справ. Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (стаття 12 Господарського процесуального кодексу України). Підсудністю називається розмежування компетенції стосовно розгляду справ між окремими господарськими судами (статті 13, 15 і 16 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України „Про судоустрій України”, згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та вимоги статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб’єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб’єктами господарської діяльності (Рекомендації Президії Вищого господарського суду України від 27.06.2007 №04-5/120 „Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам”).

Зважаючи на вищевикладене справа за позовом АЕК „Київенерно” до Київської міської ради про зобов’язання припинити дії щодо односторонньої зміни умов угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001 має розглядатися за нормами Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва по даній справі підлягає скасуванню, а справу необхідно передати на розгляд Господарського суду м. Києва.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.99,101,103-105,106 Господарського процесуального кодексу України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу АЕК „Київенерго” задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва № 05-6-25/163 від 08.02.2008 скасувати.

3. Справу № 05-6-25/163 направити на розгляд до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

31.03.08 (відправлено)