ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"05" листопада 2008 р.

справа № 5020-12/499

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Севастопольський авіаційно-спортивний клуб»

до Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради

про визнання права приватної власності на групу об’єктів нерухомого майна аеродрому,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Громадська організація «Товариство сприяння обороні України»,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Регіональне відділення Фонду державного майна України В АР Крим та м. Севастополі

Суддя Харченко І.А.,

Представники сторін

Від позивача –Авдєєв О.І., довіреність №1 Ю від 14.05.2008, представник;

Від відповідача –Сазонов О.В., довіреність № 4042 від 04.11.2008, перший заступник начальника РВ ФДМУ в АРК та м. Севастополі;

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ГО «Товариство сприяння обороні України»– Пархоменко Я.В., довіреність №5/187 від 10.09.2008, представник;

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Регіональне відділення Фонду державного майна України в АР Крим та м. Севастополі –Сазонов О.В., довіреність № 1 від 08.01.08, перший заступник начальника;

Суть спору:

26.08.2008 Товариство з обмеженою відповідальністю «Севастопольський авіаційно-спортивний клуб» звернулось до суду з позовом (вх. №2267) до Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради про визнання права приватної власності на групу об’єктів нерухомого майна аеродрому.

Ухвалою суду від 28.08.2008 позовна заява прийнята до розгляду та порушено провадження у справі.

Ухвалою від 02.10.2008 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних позовних вимог, на стороні відповідача Регіональне відділення Фонду державного майна України в АР Крим та м. Севастополі.

03.10.2008 від позивача надійшло клопотання про надсилання йому кореспонденції на адресу м. Севастополь, пр. Ген. Острякова, 15.

Відповідач письмово пояснив, що спірне майно не відноситься та не передавалось до комунальної власності, а тому просить прийняти рішення по наявним у справі документам.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Громадська організація «Товариство сприяння обороні України»письмово пояснила, що вважає вимогу позивача обґрунтованою та не заперечує проти задоволення позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Регіональне відділення Фонду державного майна України В АР Крим та м. Севастополі письмово пояснила, що вважає вимогу позивача обґрунтованою та не заперечує проти задоволення позову.

Розгляд справи відкладався, строк вирішення спору продовжувався в порядку статей 69, 77 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статей 20, 22 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні учасникам процесу роз’яснені процесуальні права та обов’язки.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухав учасників процесу, суд,

в с т а н о в и в :

Товариство сприяння обороні України є юридичною особою, всеукраїнським громадським добровільним оборонно-патріотичним і спортивно-технічним об’єднанням громадян, Статут ТСО України зареєстрований міністерством юстиції України 10.10.1991, свідоцтво 131, відповідно до п. 1.4 Статуту ТСО України є правонаступником ДТСААФ Української РСР.

Севастопольський Авіаційно-спортивний клуб ТСОУ, правонаступником якого є позивач, підпорядковувався Севастопольській міський організації ТСО України, за період свого існування мав також найменування (в залежності від виконуваних завдань та класу) «Авіаційний спортивно-технічний клуб», був складовою частиною спортивно-технічного клубу Севастопольського міськкому ДТСААФ, а з 1984 року прийняте рішення про надання клубу статусу юридичної особи.

Відповідно до пункту 1.2. Статуту Севастопольського АСК ТСОУ, правонаступником якого є позивач, Севастопольський авіаційно-спортивний клуб Товариства сприяння обороні України створений на основі власності громадської організації – Товариства сприяння обороні України; Засновник –Товариство сприяння обороні України, що є Власником АСК; АСК працює під керівництвом Севастопольської міської організації ТСОУ; Севастопольський АСК ТСОУ є правонаступником Севастопольського АСК ДТСААФ УРСР.

Севастопольська міська організація Товариства сприяння обороні України є юридичною особою, зареєстрована 14.09.1993 Управлінням юстиції Севастопольської міської державної адміністрації за реєстровим номером 41, перереєстрована 05.02.2001, є громадським добровільним оборонно-патріотичним і спортивно-технічним об’єднанням громадян, невід’ємною частиною Товариства сприяння обороні України.

Відповідно до пункту 4 Статуту Севастопольська МО ТСОУ є правонаступником Севастопольської міської організації Добровільного товариства сприяння армії, авіації і флоту. До 1993 року ця організація підпорядковувалась Кримський організації ТСОУ. У 1993 році Постановою Центрального Комітету ТСО України від 30.03.1993, протокол №6, Севастопольська міська організація була виділена із підпорядкування Кримського республіканського комітету Товариства сприяння обороні України у зв’язку зі зміною статусу міста Севастополя; до складу міської організації включені міський комітет, Севастопольські автомобільна та морська школи, авіаційно-спортивний клуб та дитячо-юнацька спортивно-технічна школи ТСО України.

Представник Регіонального відділення Фонду державного майна України в АР Крим та місті Севастополі вважає, що на оспорюване майно поширюється дія Постанови Верховної Ради України №2268-ХІІ від 10.04.92 «Про майнові комплексі та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України»якою передбачено, що з метою збереження майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР Верховна Рада України постановила, - до визначення правонаступників загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР передати тимчасово Фонду державного майна України майно та фінансові ресурси розташованих на території України підприємств, установ та об'єктів, що перебували у віданні центральних органів цих організацій.

Аналогічно і Постанова Верховної Ради України №3943-ХІІ від 04.02.94 "Про майно загальносоюзних громадських організацій, колишнього Союзу РСР" передбачає, що у зв'язку з тим. що до цього часу правонаступників майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР законодавчо не визначено та з метою його збереження в інтересах громадян України Верховна Рада України постановила - встановити, що тимчасово, до законодавчого визначення суб'єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, зазначене майно є загальнодержавною власністю.

Господарський суд не може погодитись з твердженнями представника Регіонального відділення Фонду державного майна України в АР Крим та місті Севастополі, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих представниками відповідача належним чином завірених копій документів, організаційне оформлення Всесоюзної громадської організації завершилось затвердженням у червні 1953 року Статуту ДТСААФ СРСР, який з відповідними змінами діяв до листопада 1991 року, тобто до реорганізації ДТСААФ СРСР.

Так, у статті 53 вказаного Статуту зазначено, що ЦК ДТСААФ союзної республіки, як і всі інші комітети Товариства та створені ним підприємства, установи і організації, мали відокремлене майно, знаходились на самостійному балансі і були юридичними особами. Цією ж статтею було також передбачено, що згідно з чинним законодавством республіканські комітети ДТСААФ і підвідомчі їм організації мали право розпоряджатися, реалізовувати та орендувати майно, необхідне для виконання завдань Товариства.

Вказане положення було закріплено належним чином на VII позачерговому з'їзді оборонного товариства України, який перейменував ДТСААФ УРСР у Товариство сприяння обороні України, затвердивши Статут цього Товариства, зареєстрований Міністерством юстиції України 10.10.91 (свідоцтво №131), в якому ТСО України проголошено правонаступником ДТСААФ УРСР (п1.4 Статуту).

Згідно ст.4.1 Статуту ТСО України, Товариство будується за виробниче-територіальним принципом, основу якого складають первинні організації, що об'єднуються по території в районні, міжрайонні, міські організації, які входять до складу обласних та АР Крим організацій і які є для них вищестоящими та утворюють Товариство сприяння обороні України.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про об'єднання громадян" від 16.06.92 N2460-ХІІ об'єднанням громадян є добровільне громадське формування, створене на основі єдності інтересів для спільної реалізації громадянами своїх прав і свобод. Об'єднання громадян, незалежно від назви (рух, конгрес, асоціація, фонд, спілка тощо) відповідно до цього Закону визнається політичною партією або громадською організацією.

Громадською організацією с об'єднання громадян для задоволення та захисту своїх законних соціальних, економічних, творчих, національно-культурних, спортивних та інших спільних інтересів.

Відповідно до статей 21-24 Закону України "Про об'єднання громадян", об'єднання громадян може мати у власності кошти та інше майно, необхідне для здійснення його статутної діяльності. Об'єднання громадян набуває право власності на кошти та інше майно, передане йому засновниками, членами (учасниками) або державою, набуте від вступних та членських внесків, пожертвуване громадянами, підприємствами, установами та організаціями, а також на майно, придбане за рахунок власних коштів чи на інших підставах, не заборонених законом. Право власності об'єднань, громадян реалізують їх вищі статутні органи управління (загальні збори, конференції, з'їзди тощо) в порядку, передбаченому законодавством України та статутними документами.

Судом вбачається, що не можна довільно ототожнювати такі структури як ДТСААФ-СРСР та ДТСААФ УРСР та вважати, що їх майно було спільним і перейшло в управлінню Товариства, а тому, як наслідок, є загальнодержавною власністю. Це суперечить статті 53 Статуту колишнього ДТСААФ СРСР, згідно якого республіканські організації ДТСААФ та їх структурні підрозділи мали власне відокремлене майно, що знаходилось на самостійному балансі і яке створювалось за рахунок власних коштів, господарської комерційної та інших видів діяльності та зареєстроване на праві власності в бюро технічної інвентаризації, що підтверджується відповідними документами.

Як вбачається із згаданої Постанови ВР України № 3943-Х11, вона прийнята у зв’язку, з тим, що на момент ї прийняття правонаступників майка загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР законодавчо не визначено, а тому майно таких організацій тимчасово, до законодавчого визначення суб'єктів права власності, проголошується загальнодержавною власністю.

Крім того, ще до ухвалення постанови Верховної Ради України від 04.02.1994 №3943-XII ДТСААФ УРСР в особі його Центрального Комітету і його підвідомчих організацій мало статус юридичної особи, самостійний баланс і відокремлене, зокрема від ДТСААФ СРСР, майно, від свого імені набувало майнових і особистих немайнових прав і несло обов'язки, володіло, користувалося і розпоряджалося на території України майном, придбаним на законних підставах.

Суд вважає, що юрисдикція вказаних Постанов ВР України не може поширюватись на правовий режим майна відповідача, оскільки, по-перше - суду не доведено, що майно відповідача відноситься до майна колишнього ДТСААФ СРСР, по-друге , як зазначено вище, правонаступник майна колишнього ДТСААФ УРСР визначений ще у 1991 році (тобто до прийняття вказаної Постанови) - це ТСО України.

Крім того, спеціальною контрольною комісією із питань приватизації Верховної Ради України дане роз'яснення від 22.03.2005 за №06-24/15-217 про те, що дія ухвал ВР України від 10.02.92 №2266-XII «Про майнові комплекси і фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованих на території України»і від 04.02.94 №3943-XII «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР»не розповсюджується на Товариство сприяння обороні України (ТСО України), по вищезгаданих підставах. Як вказано в роз'ясненні: «ТСО України відповідно до свого статуту, стало правонаступником Українського республіканського добровільного суспільства сприяння армії, авіації і флоту (ДОСААФ УРСР), яке, у свою чергу, було правонаступником українських громадських організацій витоки засновані ще громадською організацією, яка була створена в 1920 році і мала найменування «Військово-наукове суспільство». Тобто, ТСО України утворено на підставі ст.39 Цивільного кодексу Української РСР, що діяла на 1991 роки, унаслідок реорганізації ДТСААФ УРСР, яку було створено шляхом злиття в одну з трьох українських громадських організацій (Товариства сприяння армії, Товариства сприяння авіації і Товариства сприяння військово-морському флоту), які були вже до нього юридичними особами і мали своє майно у вигляді цілісних майнових комплексів і окремих інвентарних об'єктів і фінансові ресурси. Встановлено, що майно ТСО України ніколи не знаходилося у власності громадських організацій колишнього Союзу РСР. Воно, будучи створеним за рахунок джерел, обумовлених їх статутами, завжди знаходилося на самостійному балансі тих українських республіканських громадських організацій, на матеріальній базі яких (унаслідок їх неодноразових реорганізацій шляхом розділення і злиття) було створено ТСО України і на підставі ст.20 і 28 Закону України «Про власність»є майном цієї української громадської організації. Це обумовлено і пунктами 7.2, 7.3, 7.4 і 7.5 статуту ОСО України».

Комітет з питань економічної політики, управління народним господарством, власності і інвестицій Верховної Ради України дано також роз'яснення від 22.03.2005 за №06-8/13-169 про те, що дія ухвал ВР України від 10.02.92 №2266-XII «Про майнові комплекси і фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованих на території України»і від 04.02.94 №3943-XII «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР»не розповсюджується на Товариство сприяння обороні України (ТСО України), по вищезгаданих підставах.

Стосовно визнання права власності на спірні об’єкти, суд зазначає наступне.

Відповідно до архівної виписки Рішенням виконавчого комітету Севастопольської міської ради депутатів трудящих «Про відвід земельних ділянок під будівництво»від 04.09.1962 №475 міськкому ДТСААФ відведена земельна ділянка під розміщення учбово-посадочної площадки площею до 90 га в Юхариній балці.

28.03.1994 Севастопольський міській організації Товариства сприяння обороні України Севастопольською міською Радою народних депутатів виданий Державний акт на право постійного користування землею (90,3686 га) розміщення та обслуговування учбово-посадочної площадки та об’єктів авіаційно-спортивного клубу ТСОУ в Юхариній балці відповідно до вищевказаного рішення.

У період з 1972 по 1990 роки відомча приймальна комісія прийняла до експлуатації збудовані на вказаній земельній ділянці учбово-посадочну площадку та інші об’єкти авіаційно-спортивного клубу, про що складені Акти, що надані позивачем.

Матеріалами справи підтверджується, що фінансування будівництва спірного об’єкту здійснювалось з нецентралізованих джерел. Так, відповідно до звітів про фінансування капітальних вкладень за 1970 - 1990 роки та Пояснювальних записок до бухгалтерських звітів Кримського обласного комітету ДТСААФ за вказані роки, фінансування по об’єктам будівництва, що прийняти у 1972-1990 роках, здійснювалось за рахунок коштів товариства; до зведеного балансу Кримського обласного комітету ДТСААФ включені 35 організацій, що знаходяться на самостійних балансах, на балансі вказаних організацій ураховуються доходи та витрати райміськомітетів тощо. Відповідно до відомостей, наявних в Актах прийняття до експлуатації, інших вищевказаних документах, вищевказані об’єкти будувались госпрозрахунковим способом, тобто власними силами громадської організації.

Спірний об’єкт з володіння позивача не вибував.

Згідно Статуту ТСО України (п.5.23) Бюро Центрального комітету ТСОУ приймає рішення про створення (ліквідацію, реорганізацію) комерційних та інших госпрозрахункових установ і організацій, а також спільних підприємств, акціонерних товариств, у тому числі з іноземними фірмами, на основі чинного законодавства за рахунок Товариства.

Постановою Бюро Центрального комітету Товариства сприяння обороні України від 05.12.2007 (протокол №13) припинена діяльність Севастопольського АСК ТСОУ, а все майно передано до Товариства з обмеженою відповідальністю „Севастопольський авіаційно-спортивний клуб”, який визнано правонаступником усіх майнових та немайнових прав. Факт передачі майна підтверджено позивачем документально (т.1 а.с. 15-43).

Відповідно до ст. 328 ГК України право власності отримується на підставах, не заборонених законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не витікає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Відповідно до п.п. «а»п.6 «Тимчасового Положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.02 №7/5, оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, зокрема юридичним особам, які у разі ліквідації (реорганізації) підприємства, установи, організації одержали у власність у встановленому законодавством порядку нерухоме майно підприємства, установи, організації, яка ліквідовується.

Відповідно до п.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і їх обтяжень»право власності і інші речові права на нерухоме майно, придбане відповідно до чинних нормативно-правових актів до вступу через даний закон, признаються державою. Пунктом 6 статті 4 даного закону передбачена обов'язковість державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна.

Судом встановлено, що об’єкти аеродрому АСК існують і знаходяться у його володінні починаючи з 1962 року, право власності на них ніким не оскаржено, не визнано недійсним, крім того, ніхто, окрім нього, не ніс за весь час витрат по будівництву і утриманню аеродрому.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 69, 77, 82–85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В и р і ш и в :

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Севастопольський авіаційно-спортивний клуб»право приватної власності на групу об’єктів нерухомого майна аеродрому, розташованих в м. Севастополі, Камишове шосе, 33, у складі: двохповерхова будівля радіостанції (літ. «А»); склад (літ. «Б»); дизель - генераторна (літ. «В»); ангар (літ. «Д»); казарма (літ. «Е»); акумуляторна (літ. «И»); бокс (літ. «К»); склад (літ. «Л»); душеві (літ. «М»); уборна (літ. «Н»); огорожа та інші споруди.

Примірники рішення надіслати на адресу учасників процесу рекомендованою кореспонденцією.

Суддя І.А. Харченко

Рішення оформлено та підписано

в порядку ст. 84 ГПК України

10.11.2008.

Розсилка:

1.          ТОВ «Севастопольський АСК»(м. Севастополь, пр. Ген. Острякова, 15)

2.          Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради (99011, м. Севастополь, вул. Луначарського, 5)

3.          ГО «Товариство сприяння обороні України (03057, м. Київ, пр. Перемоги, 52/2)

4.          РВ ФДМУ в АРК и та м. Севастополі (м. Севастополь, площа Повсталих, 6)