ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2008 р.

№ 16/155

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коробенко Г.П.- головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Рогач Л.І.,

перевіривши матеріали

касаційної скарги

Закритого акціонерного товариства “Ланнівський молочноконсервний комбінат”

на постанову

Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 08.11.2007

господарського суду

Полтавської області

за позовом

Приватного підприємства “ІНТЕР ОЙЛ”

до

Закритого акціонерного товариства “Ланнівський молочноконсервний комбінат”

про

стягнення 27 000 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача: Кравченко Р.М. (дов. від 04.03.08),

відповідача: Нікіфоров С.С. (дов. від 10.01.08 № 2-09),

ВСТАНОВИВ :

Рішенням від 10.07.07 господарського суду Полтавської області позов задоволено частково. З ЗАТ “Ланнівський молочноконсервний комбінат” на користь позивача стягнуто 22000 грн. боргу, 270 грн. державного мита та 118 грн. на ІТЗ судового процесу. В частині стягнення 5000грн. провадження у справі припинено.

Постановою від 08.11.07 Київського міжобласного апеляційного господарського суду вказане вище рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, ЗАТ “Ланнівський молочноконсервний комбінат” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати з огляду на порушення судами норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акту знаходить необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення.

Як було встановлено господарськими судами, які приймали рішення у даній справі, відповідно до умов договору № 18/08 від 18.08.2006 року, укладеного між сторонами спору, підприємством "ІНТЕР ОЙЛ" здійснено поставку ЗАТ "Ланнівський молочноконсервний комбінат" продукції на загальну суму 82000 грн., що підтверджується видатковою накладною РН-0000787 від 21 серпня 2006 року.

На виконання вказаного вище договору відповідачем в рахунок оплати отриманої продукції видано ПП "ІНТЕР ОЙЛ" простий вексель № 56 від 21 серпня 2006 року.

Судами з’ясовано, що 20.09.2006 року позивачем пред'явлено вказаний вище вексель до платежу відповідачу, що підтверджується актом пред'явлення векселя до платежу від 20.09.2006 року.

Відповідач за поставлений товар розплатився частково на суму 55 000 грн. (Банківські виписки БВ-0000178 від 21.09.2006 року, БВ-0000182 від 27.09.2006 року, БВ-0000183 від 28.09.2006 року, БВ-0000188 від 05.10.2006 року, БВ-0000194 від 13.10.2006 року, БВ-0000209 від 03.11.2006 року, ЕВ-0000210 від 06.11.2006 року, БВ-0000212 від 11.2006 року, БВ-0000215 від 13.11.2006 року, БВ-0000217 від 15.11.2006 року, БВ-Ю0221 від 21.11.2006 року, БВ-0000240 від 18.12.2006 року, БВ-0000241 від 19.12.2006 року), у зв’язку з чим у останнього утворилась заборгованість на суму 27000 грн.

Судами з’ясовано, що графік сплати заборгованості по векселю (лист № 03/10-1 від 26.10.2006 року, лист № 07/10-1 від 15.11.2006 року, виданий позивачу), відповідачем не виконується.

26.12.2006 року позивач звернувся до відповідача з вимогою розрахуватись за поставлену продукцію, проте, остання залишились без відповіді.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 ЦК України порушення зобов'язання визначено як його невиконання або виконання порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про цінні папери і фондову біржу" вексель - цінний папір, який засвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця сплатити після настання строку визначену суму грошей власнику векселя (векселедержателю).

При цьому судами правомірно враховано те, що Законом України "Про обіг векселів в Україні" визначено особливості обігу векселів в Україні, який полягає у видачі переказних та простих векселів, здійсненні операцій з векселями та виконанні вексельних зобов'язань у господарській діяльності, відповідно до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, з урахуванням застережень, обумовлених додатком II до цієї Конвенції, та відповідно до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів.

В той же час, норми Цивільного кодексу України застосовуються до правовідносин , які пов'язані з вексельним обігом, у тій частині, яка не врегульована нормами вексельного законодавства.

Статтею 194 ЦК України цінний папір визначено як документ встановленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право і визначає взаємовідносини між особою, яка його випустила (видала), і власником та передбачає виконання зобов'язань згідно з умовами його випуску, а також можливість передачі прав, що випливають з цього документа, іншим особам.

Відповідно до частини 2 статті 198 Цивільного кодексу України, відмова від виконання зобов'язання, посвідченого цінним папером, з посиланням на відсутність підстави зобов'язання або на його недійсність не допускається.

З огляду на викладене, правомірним вбачається висновок судів попередніх інстанцій про задоволення позову в частині стягнення боргу в сумі 22000 грн. з врахуванням 5000 грн., сплачених відповідачем після порушення провадження у справі і в частині яких судом правомірно припинено провадження у справі на підставі п. 11 ст. 80 ГПК України.

З врахуванням викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судові рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для їх скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову від 08.11.2007 Київського міжобласного апеляційного господарського суду у справі № 16/155 залишити без змін.

Головуючий Коробенко Г.П.

Судді Костенко Т.Ф.

Рогач Л.І.