РІШЕННЯ

"09"
жовтня 2008 р.

Справа №
11/38-685

Господарський суд Тернопільської області

у
складі   судді Сидорук А.М.

Розглянув
справу

за
позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю
"Тернопільінструмент", вул. Оболоня, 2, м. Тернопіль

до Суб'єкта підприємницької діяльності
- фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1

За
участю представників сторін:

позивача:
Колодій С.Б. - представник

відповідача:  ОСОБА_1-підприємець,
ОСОБА_2 - адвокат

Суть
справи: Товариство з
обмеженою відповідальністю "Тернопільінструмент", вул. Оболоня, 2, м.
Тернопіль звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовною
заявою до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1,
АДРЕСА_1 про відшкодування збитків в сумі  86370 грн. 00 коп., із них 5370 грн. 00 коп.
збитків, спричинених витратами на юридичну допомогу та 81000 грн. 00 коп.
збитків у вигляді упущеної вигоди, спричинених внаслідок займання приміщень
торгівельних кіосків.

Відповідач
у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що з
01.01.2007р. не перебувала з позивачем в будь-яких правових відносинах щодо
використання нежитлових приміщень, оскільки спірні приміщення використовувались
згідно укладеного із суб'єктами підприємницької діяльності ОСОБА_3 та ОСОБА_4
договору суборенди, а відтак позивач не має жодних правових підстав заявляти
позовні вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої за невиконання чи неналежне
виконання вищевказаного договору. Що стосується стягнення збитків, понесених
позивачем внаслідок оплати витрат на правову допомогу, то ці вимоги не
відповідають ст.ст.44,49 ГПК України. Оскільки законодавством України
передбачений спеціальний порядок відшкодування судових витрат у господарському
процесі, такі витрати не можуть бути відшкодовані на підставі загальних норм
цивільного права. Позивачем в обгрунтування своїх позовних вимог не додані
будь-які розрахунки, які підтверджують сам факт надання правової послуги по
справах за участю відповідача, перелік цих послуг, розрахунок їх вартості і
докази пред'явлення цих вимог у конкретному судовому процесі.

На
день розгляду справи -  04.09.2008р. від
позивача по справі надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог на суму
40500 грн. 00 коп., згідно якої ТзОВ «Тернопільінструмент»просить стягнути з
СПД ФО ОСОБА_1 126870 грн. 00 коп., із них 5370 грн. 00 коп. збитків,
спричинених витратами на юридичну допомогу та 121500 грн. 00 коп. збитків у
вигляді упущеної вигоди, спричинених внаслідок займання приміщень торгівельних
кіосків.

Відповідач
в доповненнях до відзиву на позовну заяву від 25.09.2008р. позовні вимоги не
визнає, посилаючись на наступне: 1/. В позовній заяві не зазначено
законодавство, на підставі якого подано позов; 2/. На протязі двох років
відповідач не мала жодних правових відносин з позивачем стосовно оренди
спірного приміщення, а тому позивач не має правових підстав стягувати збитки у
вигляді не отриманої орендної плати; 3/.Норми глави 58 Цивільного кодексу
України не передбачають стягнення збитків, завданим несвоєчасним поверненням
орендодавцю орендованого майна. Відповідно до ст.785 п.2 ЦК України орендар має
право лише на стягнення неустойки, а оскільки позивач не був стороною договору
оренди, то він позбавлений права заявляти до відповідача будь-які вимоги стосовно
невиконання або неналежного виконання договору оренди майна. Крім того, позовні
вимоги в частині стягнення збитків у вигляді витрат на правову допомогу
суперечать вимогам закону, зокрема, ст.ст.22,611,623 ЦК України.

В
розпочатому судовому засіданні представнику позивача, відповідачу та його
представнику роз'яснено належні сторонам права та обов'язки, передбаченні ст.
ст. 20, 22, 81-1 ГПК України.

В
судовому засіданні 25.09.2008р. в порядку ст. 77 ГПК України оголошувалася
перерва до 09.10.2008р. до 11 год. 00 хв.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, відповідача,
оцінивши наявні у справі докази, судом
встановлено наступне:

ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає АДРЕСА_1 зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа виконавчим комітетом Тернопільської
міської ради 07.10.1996 р.

30
грудня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю
"Тернопільінструмент", вул. Оболоня, 2, м. Тернопіль /надалі
Орендодавець/ та фізичною особою -підприємцем ОСОБА_4 /надалі Орендар/ був
укладений договір оперативної оренди майна -приміщення торгових кіосків на
першому та другому поверхах ( площа відповідно 218 кв.м. та 212 кв.м.)
торгового комплексу за адресою м.Тернопіль, вул.Оболоня, 2 загальною площею 430
кв.м.

30
грудня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю
"Тернопільінструмент", вул. Оболоня, 2, м. Тернопіль /надалі
Орендодавець/ та фізичною особою -підприємцем ОСОБА_3 /надалі Орендар/ був
укладений договір оперативної оренди майна -приміщення торгових кіосків на
першому поверсі торгового комплексу за адресою м.Тернопіль, вул.Оболоня, 2
площею 570 кв.м.

Відповідно
до п.2.1. вищезазначених договорів метою оренди майна є його використання
Орендарем у господарській діяльності, пов'язаній із здаванням майна в піднайм
(суборенду) фізичним та юридичним особам відповідно до цільового призначення
майна.

Факт
прийняття Орендарями ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в тимчасове платне користування частину
приміщення торгових кіосків критого торговельного комплексу за адресою
м.Тернопіль, вул.Оболоня,2 підтверджується Актами передачі-приймання об'єкту
оренди від 01.01.2007р.

Відповідно
до додатків № 1 до договору від 30.12.2006р., укладених між ТОВ фірмою
„Тернопільінструмент” та підприємцями ОСОБА_4, ОСОБА_3 01 березня 2007р., дію
договорів оперативної оренди майна продовжено по 30 квітня 2007р.

Відповідно
до Свідоцтва про право власності, наявного в матеріалах справи, будівля критого
торгівельного комплексу під літ. „Б” загальною площею 2097,1 кв.м., яка
розташована за адресою м.Тернопіль, вул.Оболоня,2 належить Товариству з
обмеженою відповідальністю „Тернопільінструмент” на праві приватної власності.

28
лютого 2008 року між приватними підприємцями ОСОБА_4, ОСОБА_3 та підприємцем
ОСОБА_1 були укладені договори оренди №№ 27,6,12, відповідно до умов яких
орендар ОСОБА_1 прийняв у користування для торгівлі промисловими товарами
торгові кіоски №№ 102, 7, 35.

Пунктами
1.2., 1.3. укладених договорів за здане в оренду приміщення орендар сплачує
орендну плату в розмірі 1000 грн.; розмір орендної плати змінюється
орендодавцем в односторонньому порядку у випадках, пов'язаних з господарською
діяльністю орендодавця, інфляцією грошей, змінами в розмірі централізованих цін
та тарифів, змінами в складі переданого в оренду майна та в інших випадках,
передбачених чинним законодавством України, про що орендодавець повідомляє
орендаря.

Згідно
п.2.2. зазначених договорів орендар зобов'язаний, зокрема, не надавати площу в
суборенду.

Відповідно
до п.6 укладених договорів термін дії договору з 01 березня 2007 року по 30
квітня 2007р.

В
зв'язку із закінченням терміну дії договорів оперативної оренди від
30.12.2006р. орендар ОСОБА_4 передала орендодавцю ТОВ фірмі
„Тернопільінструмент” приміщення торгових кіосків на першому та другому
поверсі, площею відповідно 218 кв.м. та 212 кв.м. критого торговельного
комплексу за адресою м.Тернопіль, вул. Оболоня,2 та відповідно орендар
підприємець ОСОБА_3 передав орендодавцю приміщення торгових кіосків на першому
поверсі критого торговельного комплексу площею 570 кв.м., що підтверджується
актами передачі-приймання об'єкту оренди від 30 квітня 2007р., наявними в
матеріалах справи.

Відповідно
до ст.774 Цивільного кодексу України строк договору піднайму не може
перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються
положення про договір найму.

Починаючи
з 01 травня 2007 року відповідач продовжував займати приміщення торгових
кіосків № 7,35,102 критого торговельного комплексу за адресою м.Тернопіль, вул.
Оболоня,2, що призвело позивача до звернення з позовом до господарського суду.

Рішенням
господарського суду Тернопільської області від 06 серпня 2007р. у справі №
17/149-2599 визнано незаконним займання підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) торгових кіосків №№ 102, 35, 7, площею 3,7 кв.м.
кожний, що знаходяться в критому торгівельному комплексі по вул. Оболоня, 2 в
м. Тернополі; зобов'язано суб'єкта підприємницької діяльності фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 звільнити у примусовому порядку займані нежитлові приміщення
-торгові кіоски №№ 102, 35, 7, загальною площею 11,1 кв.м., які розташовані в
будинку № 2 по вул. Оболоня в місті Тернополі та передати їх по акту
прийому-передачі Товариству з обмеженою відповідальністю
"Тернопільінструмент", (м. Тернопіль, Оболоня,2, ідентифікаційний
код  14055252).

Постановою
Львівського апеляційного господарського суду від 13 листопада 2007 року рішення
господарського суду Тернопільської області від 06.08.2007р. у справі №
17/149-2599 залишено без змін, а апеляційну скаргу -без задоволення.

Постановою
Вищого господарського суду України від 18 червня 2008 року в задоволенні
касаційної скарги суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 -відмовлено;
постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.11.2007р. у
справі №17/149-2599 залишено без змін.

Отже,
починаючи з 01 травня 2007р. відповідач незаконно займала приміщення
торговельних кіосків, що належать позивачеві, рішення господарського суду від
06.08.2007р. не виконала в добровільному порядку, в зв'язку з чим ТОВ
"Тернопільінструмент" зазнало значних збитків, які полягають в
неотриманні орендної плати за користування торгівельними кіосками за 9 місяців.

Крім
того, для судового захисту своїх порушених прав позивач був змушений звернутись
за юридичною допомогою. Витрати на юридичну допомогу зумовлені також зверненням
відповідача до суду з позовом до позивача про визнання права власності на
частину критого торгівельного комплексу, що належить позивачеві. Для
представництва своїх інтересів в судовій справі з відповідачем ТОВ „Тернопільінструмент”
сплатило станом на 21.02.2008р. 5370 грн.

Викладене
стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Оцінивши
зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність часткового
задоволення позову, виходячи з наступного:

Відповідно
до статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і
обов'язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків
(шкоди), є зобов'язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок
завдання шкоди.

Відповідно
до ст.22 Цивільного кодексу України особа,
якій завдано збитків  у  результаті
порушення  її цивільного права,
має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати,  яких
особа  зазнала  у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі,  а також витрати,  які особа зробила або мусить робити для
відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи,  які
особа  могла б реально одержати за
звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Матеріали
справи свідчать, що між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю
"Тернопільінструмент” та відповідачем суб'єктом підприємницької
діяльності  ОСОБА_1 не існує договірних
відносин, які б породжували для сторін юридичні наслідки, тому на спірні
правовідносини поширюються норми права, які регулюють позадоговірні відносини,
тобто зобов'язання, які виникають внаслідок заподіяння шкоди.

Отже,
предметом даного позову є відшкодування шкоди у вигляді збитків, заподіяних
відповідачем внаслідок його, на думку позивача, протиправних дій, які полягають
в неотриманні орендної плати за користування торгівельними кіосками.

Згідно
ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи
або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної
особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Названа
норма регулює позадоговірні зобов'язання, підставою яких є неправомірні
юридичні дії -делікти, на відміну від ст.623 ЦК України, яка визначає підставою
виникнення договірного зобов'язання у вигляді відшкодування збитків
-правомірний юридичний факт -договір.

Як
вбачається з положень ст.1166 ЦК України,
підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння
шкоди є правопорушення, що включає в себе певні елементи: шкода; протиправність
поведінки особи, яка завдала шкоду; причинний зв'язок між ними; вина.
Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання
відповідальності, передбаченої ст.1166 ЦК України.

При
цьому, протиправною поведінкою у цивільних правовідносинах є, зокрема,
порушення особою вимог правової норми, тобто здійснення заборонених дій,
оскільки за принципом генерального делікту, кожному заборонено заподіювати
шкоду майну або особі та будь-яке заподіяння шкоди іншому вважається
протиправним.

Під
час розгляду справи і вирішення спору по суті заявлених вимог, судом
встановлено, що після закінчення терміну дії договорів суборенди №№ 27,6,12 від
28.02.2007р., тобто з 01 травня 2007 року по 17 червня 2008 року ( відповідно
до Акту державного виконавця від 17.06.2008р.), відповідач по справі суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 без законних підстав займала приміщення
торгівельних кіосків №№ 27,6,12.

Відповідно
до ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як
встановлено в судовому засіданні, власник будівлі критого торгівельного
комплексу по вул.Оболоня,2 -позивач по справі ТОВ „Тернопільінструмент” після
закінчення терміну дії договорів оперативної оренди з підприємцями ОСОБА_4,
ОСОБА_3  мав намір здати торгівельні
кіоски № 6, 12, 27 іншим суб'єктам підприємницької діяльності.

Як
вбачається з матеріалів справи, 05 червня 2007 року та 15 червня 2007р. до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільінструмент” з письмовими
заявами звернулися підприємці ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з проханням надати в оренду в
торговому комплексі по вул.Оболоня,2 два торгових кіоски /ОСОБА_5/ та три
торгових кіоски /ОСОБА_6/ із сплатою орендної плати в розмірі 3000,00 грн. в місяць
за один торговий кіоск.

Листами
№ 8 від 08.06.2007р., № 9 від 20.06.2007р. ТОВ „Тернопільінструмент” повідомило
підприємців ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що станом на 08.06.2007р. та відповідно
20.06.2007р. договори про оренду торговельних кіосків №№ 7, 35, 82, 102, 108 не
укладено, оскільки вказані торговельні кіоски незаконно займаються підприємцями
ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, в зв'язку з чим підприємство звернулося до суду з
позовами до підприємців про звільнення приміщень перелічених кіосків.

Для
всебічного розгляду справи по суті, ухвалою господарського суду від
04.09.2008р. було зобов'язано позивача надати господарському суду належним
чином засвідчені копії договорів оренди, укладених між позивачем  та суб'єктами підприємницької діяльності
-фізичними особами після 01.05.2007р.

Як
вбачається із представлених позивачем на вимогу суду документів, 10 січня 2007
р. та 01 лютого 2008 року між орендодавцем ТОВ фірмою „Тернопільінструмент” та
підприємцем ОСОБА_6 були укладені договори оренди  торгових кіосків № 1-76 та відповідно № 108 в
критому торгівельному комплексі за адресою вул.Оболоня,2 із щомісячною сплатою
орендарем орендної плати в розмірі 3000,00 грн.; 01 вересня 2008 року між ТОВ
фірмою „Тернопільінструмент” та підприємцем ОСОБА_9 був укладений договір
оренди торгового кіоску № 1-107 в критому торгівельному комплексі за адресою
вул.Оболоня,2 в м.Тернополі, відповідно до п.1.2. договору за надане в оренду
приміщення орендар сплачує орендну плату в розмірі 3000,00 грн. щомісячно; 01
вересня 2008р. та 10.09.2008р. між позивачем та підприємцем ОСОБА_10 було
укладено договори оренди торгових кіосків № 1-47 та № 1-117 відповідно із
сплатою орендної плати в розмірі 3000,00 грн. щомісячно.

Відповідно
до п.2.2. вищезазначених договорів орендар зобов'язаний не надавати площу в
суборенду.

Факт
сплати підприємцем ОСОБА_6 орендної плати в розмірі 3000 грн. підтверджується
прибутковими касовими ордерами  №№ 90 від
29.07.2007р., 102 від 18.06.2007р., 114 від 10.07.2007р., 128 від 06.08.2007р.,
156 від 14.09.2007р., 93 від 30.04.2008р., 108 від 27.05.2008р., № 117 від
06.06.2008р., 133 від 27.06.2008р., 143 від 08.07.2008р., 156 від 25.07.2008р.,
165 від 11.08.2008р., 172 від 03.09.2008р.; факт сплати підприємцем ОСОБА_9
орендної плати в розмірі 3000 грн. підтверджується прибутковим касовим
ордером  № 191 від 17.09.2008р.; факт
сплати підприємцем ОСОБА_10 орендної плати в розмірі 3000 грн. підтверджується
прибутковим касовим ордером  № 190 від 17.09.2008р.
Факт сплати суб'єктами підприємницької діяльності ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10
орендної плати в розмірі 3000 грн. підтверджується також оригіналом касової
книги ТОВ „Тернопільінструмент”, яка оглянута судом в судовому засіданні та
позивачем надано суду копії аркушів касової книги Товариства.

Отже,
як встановлено судом при розгляді даної справи, відповідач по справі
підприємець ОСОБА_1 за період з 01.05.2007 року (закінчення договору суборенди)
по 17.06.2008 року (примусове виселення з орендованого приміщення) фактично
використовувала спірне приміщення без будь -яких законних підстав, при цьому
позивач, як встановлено судом, обґрунтовано міг розраховувати на отримання
прибутків у вигляді орендної плати шляхом передачі спірного приміщення в оренду
іншому суб'єкту господарювання.

Визначаючи
обсяг упущеної вигоди, господарський суд виходить з розрахунку, що включає
орендну плату за період після закінчення дії договору суборенди з підприємцем
ОСОБА_1 Відповідно до ст.762 Цивільного кодексу України договором або законом
може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за
користування майном.

Враховуючи
наведене, господарський суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тернопільінструмент" в частині стягнення 121500
грн. 00 коп. збитків у вигляді упущеної вигоди, спричинених внаслідок
незаконного займання приміщень торгівельних кіосків обгрунтованими та такими,
що підлягають до задоволення.

За
загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень
(стаття 33 ГПК України). Виходячи з цього, позивач довів в судовому засіданні
наявність збитків і неправомірної поведінки, безпосередній причинний зв'язок
між правопорушенням та заподіянням збитків, розмір відшкодування.

В
свою чергу, відповідач повинен був доводити відсутність своєї вини. Твердження
відповідача про те, що вона займала приміщення торговельних кіосків на підставі
внесення грошових коштів на будівництво критого торговельного комплексу, тим
самим набувши право власності на спірні приміщення, спростовуються рішенням
господарського суду Тернопільської області від 06.08.2007р. у справі №
17/149-2599 про відмову в зустрічному позові про визнання права власності на
3/524 частки критого торгівельного комплексу під літерою „Б” по вул.Оболоня,2
м.Тернополя та задоволення первісного позову про зобов'язання звільнити займані
приміщення; матеріалами перевірки прокуратури м.Тернополя про відмову в
порушення кримінальної справи за скаргю членів Тернопільської міської
громадської організації „Ініціатива” ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_1 по факту
залучення коштів підприємців для будівництва критого торгівельного комплексу по
вул.Оболоня,2 у м.Тернополі.

Відповідно
до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює
наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення
господарського спору.

Згідно
ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.

Розглянувши
позовні вимоги ТОВ фірми „Тернопільінструмент” в частині стягнення збитків в сумі
5370 грн. 00 коп., спричинених витратами на юридичну допомогу, судом
встановлено наступне:

02
липня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Тер Аудит” та ТОВ
„Фірмою Тернопільінструмент” був укладений договір, відповідно до п.1.1. якого виконавець
зобов'язується надати замовнику визначені цим договором юридичні послуги щодо
захисту інтересів останнього в суді та інших органах з питань взаємовідносин
замовника і підприємців ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_7 і відшкодування завданих
замовнику збитків, а замовник зобов'язується оплатити такі послуги.

Згідно
п.п. 3.1., 3.2. договору вартість робіт відповідно до р.1 даного договору в
розрахунку на календарний місяць становить 1100,00 грн. Замовник до 10 числа
місяця, який підлягає оплаті, проводить попередню оплату шляхом перерахування
коштів на розрахунковий рахунок виконавця чи готівкою.

Відповідно
до додатку № 1 до договору від 02.07.2007р., укладеного між сторонами 01 серпня
2007 року, вартість робіт відповідно до р.1 даного договору в розрахунку на
календарний місяць становить 1500,00 грн.

Відповідно
до додатку № 2 до договору від 02.07.2007р., укладеного між сторонами 01 серпня
2007 року, виконавець зобов'язується надати замовнику послуги з правового
забезпечення прийняття управлінських рішень щодо легітомності господарських
операцій та взаємовідносин замовника з приватними підприємцями ОСОБА_1,
ОСОБА_8, ОСОБА_7 та відшкодування завданих замовнику збитків.

Відповідно
до свідоцтва Аудиторської палати України від 26.01.2001р. Товариство з
обмеженою відповідальністю „Тер Аудит” внесено до Реєстру аудиторських фірм та
аудиторів, які одноособово надають аудиторські послуги.

На
виконання укладеного між сторонами договору ТОВ фірма „Тернопільінструмент”
сплатило ТОВ „Тер Аудит” 16100 грн., про що свідчать копії платіжних доручень
№№ 152 від 31.07.2007р., 245 від 12.11.2007р., 261 від 03.12.2007р.. 283 від
21.12.2007р., 302 від 28.12.2007р., 17 від 05.02.2008р.

При
визначенні суми збитків, пов'язаних з оплатою послуг ТОВ „Тер Аудит” позивач
виходив з того, що сплачена сума 16100 грн. в однакових частках включала оплату
вартості консультування по взаємовідносинах позивача з підприємцями ОСОБА_1,
ОСОБА_8, ОСОБА_7

Предметом
позовних вимог у даній справі є стягнення 5370 грн. збитків у вигляді понесених
витрат на юридичні послуги.

Відповідно
до вимог ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання,
має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Статтею 22 ЦК України передбачено,
що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить
зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які
особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Дослідивши
докази, подані позивачем в обгрунтування своїх позовних вимог, господарський
суд прийшов до висновку, що віднесення позивачем до складу збитків витрат на
юридичну допомогу суперечить вимогам закону, зокрема положенням ст.ст. 22, 611,
623 Цивільного кодексу України, оскільки такі витрати не мають обов'язкового
характеру. Крім того, судом встановлено відсутність причинно-наслідкового
зв'язку між поведінкою відповідача та збитками позивача у вигляді суми оплати
наданих позивачу юридичних послуг.

Таким
чином, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, господарський суд вважає
позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю
"Тернопільінструмент" в частині стягнення 121500 грн. 00 коп. збитків
у вигляді упущеної вигоди, спричинених внаслідок займання приміщень
торгівельних кіосків обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в
повному обсязі, а в частині стягнення 5370 грн. збитків у вигляді понесених
витрат на юридичні послуги необгрунтованими та такими, що не підлягають до
задоволення.

Згідно
ст.49 ГПК України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються
на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На
підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33,43,49,77,82,84,85 Господарського
процесуального кодексу України; ст.ст.22, 611,623,774,1166 Цивільного кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.
Позов задовольнити частково.

2.
Стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1,
АДРЕСА_1,  ідентифікаційний номер НОМЕР_1
на користь Товариства з обмеженою відповідальністю
"Тернопільінструмент", вул. Оболоня, 2, м. Тернопіль ідентифікаційний
код 09338427 -121 500 грн. заподіяних збитків; 1215 грн. 00 коп. в повернення
сплаченого державного мита та 113 грн. 00 коп. в повернення витрат на
інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

Наказ
видати після набрання рішенням суду законної сили.

3. В
решті частині позову відмовити.

4. На
рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторонами може бути
подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його прийняття (підписання)
через місцевий господарський суд.

Суддя
А.М. Сидорук