ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

12.11.08                                                                                           Справа № 11/150

Львівський апеляційний господарський суд у складі суддів:

головуючий суддя                                                            Бонк Т. Б.

судді                                                                                Бойко С. М.

Марко Р. І.

при секретарі судового засідання Мельник М. В.

за участю представників сторін:

від позивача –Денисюк О. С. –представник

від відповідача (скаржника) –не з’явився

розглянув апеляційну скаргу ЗАТ Страхова компанія «ІНПРО», м. Львів № 1040 від 15.08.2008 р.

на рішення господарського суду Львівської області від 05.08.2008 р.

у справі № 11/150

за позовом ПП «Джерело», м. Вінниця

до відповідача ЗАТ Страхова компанія «ІНПРО», м. Львів

про стягнення 447 221 грн.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Львівської області від 05.08.2008 р. у справі № 11/150 частково задоволено позов ПП «Джерело», стягнуто із ЗАТ СК «Інпро»на користь ПП «Джерело»407 288 грн. страхового відшкодування, 4 072, 88 грн. в повернення витрат по сплаті державного мита та 107, 38 грн. в повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що договором страхування передбачено, що в разі повного знищення, коли вартість відновлювального ремонту становить не менше 80 % дійсної ринкової вартості автомобіля, що підтверджено звітом незалежної оцінки експерта та висновком спеціаліста, страховик виплачує всю страхову суму по транспортному засобу за вирахуванням франшизи при конструктивній загибелі. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за користування чужими коштами, то суд зазначив, що в даному випадку (відносини страхування) така вимога суперечить чинному законодавству, а вимогу про відшкодування моральної шкоди суд вважає необґрунтованою.

У своїй апеляційній скарзі відповідач просить дане рішення скасувати в частині задоволення позову та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на те, що страхувальник надав страховику недостовірні документи, у зв’язку з чим існує розбіжність дат в подорожніх листах та в показниках спідометра. При цьому, відповідач вважає, що страхова компанія правомірно відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 3 ст. 26 Закону України «Про страхування»та п. 5 розділу 11 договору страхування. Також скаржник посилається на ст. 9 зазначеного Закону.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід скасувати, а апеляційну скаргу задоволити з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 03.07.2006 р. між ПП «Джерело»(страхувальник) та ЗАТ СК «Інпро»(страховик) укладено договір страхування № 0002225.300600, відповідно до умов якого страховик на підставі заяви страхувальника здійснює страхування від ризиків, вказаних нижче як застраховані, та зобов’язується здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку. Об’єктом страхування, згідно договору, є автомобіль Mercedes-Benz ML55 AMG 2003 року випуску.

Договором визначено вид добровільного страхування транспортних засобів КАСКО та визначена страхова сума в розмірі 452 542 грн.

Згідно даного договору, страховик повинен відшкодувати шкоду, що настала в результаті страхового випадку, а саме пошкодження, втрати або знищення транспортного засобу або додаткового обладнання внаслідок протиправних дій третіх осіб, а також протиправного позбавлення транспортного засобу (розділ 1).

Із матеріалів справи вбачається, що 22.03.2008 р. відбулося ДТП, внаслідок якого автомобіль Mercedes-Benz ML55 AMG зазнав знищення (конструктивної загибелі). Представником страховика (відповідача) було складено заяву-повідомлення про випадок з транспортним засобом від 24.03.2008 р. (а. с. 24) та заяву про виплату страхового відшкодування від 24.03.2008 р. (а. с. 23).

Факт ДТП підтверджується довідкою № 594 від 27.03.2008 р. ДАІ Вінницького районного відділення УМВС України у Вінницькій області (а. с. 26). Цією довідкою встановлено, що легковий автомобіль зазнав конструктивної загибелі.

Відповідно до п. 7.9 договору страхування, у разі настання страхового випадку страхувальник зобов’язаний надати страховику документи, необхідні для засвідчення страхового випадку та визначення розміру збитку, та прийняти усі необхідні заходи для реалізації страховиком права вимоги до осіб, винних у заподіянні збитку.

На виконання вказаного положення договору ПП «Джерело»направило на адресу страхової компанії наступні документи: копія посвідчення водія, витяг з наказу про прийняття на роботу, копія з наказу про відрядження, копія технічного паспорта, пояснення щодо використання та переміщення застрахованого транспортного засобу у день настання страхового випадку, подорожній лист, копії платіжних доручень про оплату договору страхування, копія листа про відсутність претензій з боку іншого учасника ДТП (а. с. 20).

Для визначення вартості відновлювального ремонту відповідачем замовлено експертний огляд та експертизу в ТзОВ Цент експертизи та бізнесу «Капітал-Інвест»за участю експерта-оцінювача Медвідь З. С., дослідження якої викладені у звіті незалежної оцінки визначення матеріального збитку станом на 08.04.2008 р. (а. с. 47 –52).

Відповідно до висновку оцінювача, матеріальний збиток нанесений автомобілю становить 342 162 грн.

Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування», страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку. У разі необхідності страховик або Моторне (транспортне) страхове бюро можуть робити запити про відомості, пов’язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також можуть самостійно з'ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Відповідач, не погодившись з висновками експертизи, проведеної ТзОВ «Капітал-Інвест», зокрема щодо визначення залишкової вартості автомобіля, вважає, що є ряд порушень щодо оформлення та розрахунку розміру збитку, замовив проведення повторної експертизи для оцінки відновлювального ремонту, у зв’язку з чим виплату страхового відшкодування було відстрочено.

Висновком спеціаліста № 357 від 05.05.2008 р., встановлено, що дійсна ринкова вартість автомобіля на момент настання страхового випадку становить 350 651, 80 грн., а вартість відновлювального ремонту –136 % від ринкової вартості.

Як вбачається з висновку експерта Медвідь З.С., ринкова вартість автомобіля становить 344 322 грн., а грошову суму, яку передбачається одержати від продажу транспортного засобу, експерт вираховував, виходячи з того, що 1 тонна металобрухту коштує 1 200 грн., а згідно технічного паспорта, маса без навантаження об’єкта страхування становить 2, 25 тонн, 20 % від якої –резина, пластмаса тощо. Звідси скрапова вартість автомобіля експертом визначена 344 322 –2 160 = 342 162 грн. (а. с. 53).

У висновку спеціаліста автотоварознавця Вербова В. В. ймовірна ринкова вартість визначена в 350 651, 80 грн., а ліквідаційна вартість працездатних складових –98 530, 58 грн. Хоча, в даному висновку враховувався пробіг автомобіля 148 185 км, а не 72 141 км –як в попередньому висновку (а. с. 68 –69, 80).

Проаналізувавши обидва висновки експертів, апеляційний суд встановив невідповідність співвідношення ринкової вартості транспортного засобу та пробігу, що значно впливає на вартість об’єкта страхування, оскільки фактичний пробіг автомобіля є в 2 рази більший, ніж той, про який стверджує позивач.

Відповідно до ч. 1 п. 10.2 договору страхування, в залежності від характеру страхового випадку розмір страхового відшкодування визначається з врахуванням наступного: у разі знищення транспортного засобу та/або додаткового обладнання (конструктивної загибелі –коли вартість відновлювального ремонту становить не менше 80 % дійсної вартості) –в межах страхової суми в розмірі дійсної вартості транспортного засобу на момент настання страхового випадку за вирахуванням зносу, франшизи та залишкової вартості, встановленої після страхового випадку.

Таким чином, розрахунок страхового відшкодування, згідно ч. 1 п. 10.2 договору, є наступним: 350 651, 80 –45 254, 20 –98 530, 58 = 206 867, 02 грн., де 350 651, 80 грн. –ринкова вартість автомобіля за вирахуванням зносу; 45 254, 20 грн. –франшиза, згідно договору, 98 530, 58 –ліквідаційна вартість працездатних складових (а. с. 95).

Посилання позивача на додаткові умови договору, що страхування здійснюється без врахування зносу, стосується випадків, передбачених ч. 2 п. 10.2 договору, а саме в залежності від характеру страхового випадку розмір страхового відшкодування визначається з врахуванням наступного: у разі пошкодження транспортного засобу чи додаткового обладнання – в межах страхової суми в розмірі вартості відновлювальних ремонтних робіт, які забезпечують усунення пошкоджень, за вирахуванням франшизи. При цьому, якщо договором не передбачено інше, виплата страхового відшкодування проводиться за вирахуванням експлуатаційного зносу деталей та механізмів (що підлягають заміні), визначеного згідно з чинним законодавством України.

Згідно п.п. 6.3.1, 6.3.2 договору страхування, страховик має право запитувати у страхувальника інформацію, яка стосується об’єкту страхування, умов укладеного договору та виконання страхувальником своїх обов’язків, які визначені у цьому договорі, а також перевіряти отриману інформацію. Страховик також має право самостійно з’ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Для розрахунку точної суми страхового відшкодування страховик (відповідач) замовив детальний розрахунок вартості придатних залишків (неушкоджених запчастин), що викладений у додатку від 20.05.2008 р. до висновку спеціаліста № 357. З метою повного дослідження обставин страхового випадку страховик направив позивачу лист № 526 від 08.05.2008 р. з проханням надати йому всі необхідні документи. При цьому, слід вказати, що розділ 8 договору страхування передбачає перелік основних (необхідних) документів для виплати страхового відшкодування, який не є вичерпним.

З матеріалів справи вбачається, що в документах страхувальника (ПП «Джерело») існує розбіжність дат в подорожніх листах, які були надані для проведення експертизи та надіслані страховику на підставі запиту. Так, подорожній лист, який був наданий при проведенні експертизи ТзОВ «Капітал-Інвест»датований 23.03.2008 р. (а. с. 57), а страховий випадок мав місце 22.03.2008 р. При цьому, копія подорожнього листа від 23.08.2008 р. засвідчена підписом та печаткою ПП «Джерело». Разом з тим, у матеріалах справи міститься оригінал подорожнього листа від 22.03.2008 р. з аналогічними записами (а. с. 94).

Крім цього, висновком спеціаліста № 357 зафіксовано пробіг застрахованого автомобіля за даними лічильника 6-ти знакового одометра –148 785 км (а. с. 80, 82), а в обох подорожніх листах пробіг автомобіля вказаний 72 141 км, що істотно впливає на розмір ринкової вартості автомобіля, і, в свою чергу, збільшує вартість відновлювального ремонту та страхового відшкодування.

Відповідно до п. 5 розділу 11 договору страхування, страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування або зменшення його розміру, якщо страхувальник подав свідомо неправдиві відомості про об’єкт страхування або про факт настання страхового випадку. Аналогічні положення містяться у п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування».

З огляду на викладене, відповідач правомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування позивачу на підставі п. 6.3.3 та розділу 11 договору, про що ПП «Джерело»було повідомлено листом від 24.06.2008 р. № 726 (а. с. 86), отримання якого підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 85).

Отже, апеляційний суд вважає, що страхова компанія обґрунтовано та на законних підставах відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування з огляду на подання ним завідомо неправдивих відомостей щодо дати відрядження водія –працівника підприємства, який потрапив у ДТП, та показників пробігу автомобіля, що істотно вплинуло на визначення ринкової вартості автомобіля, в тому числі вартості ушкоджених деталей, а також суттєво збільшило би розмір страхового відшкодування.

Різниця у відшкодуванні через подання страхувальником неправдивих відомостей лише щодо пробігу автомобіля становила би, за розрахунками страхової компанії (а. с. 95), 48 045, 12 грн., що свідчить про недобросовісне користування позивачем своїми правами за договором страхування. Тобто, страхувальник ввів в оману страхову компанію, надавши документи, які містять суперечливі та недостовірні дані, з метою завищення розміру виплати страхового відшкодування.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача відсотків за користування чужими грошовими коштами в розмірі 14 933 грн., то слід зазначити, що законодавча норма, яка це передбачає (ст. 692 ЦК України) застосовується при правовідносинах купівлі-продажу, а даний спір пов’язаний із страховими відносинами.

Стосовно вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 25 000 грн., апеляційна інстанція, як і суд першої інстанції, не вбачає підстав для задоволення такої вимоги, оскільки позивачем не наведено жодних обґрунтувань завдання моральної шкоди.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте з неповним врахування всіх обставин справи та з неправильним застосуванням норм чинного законодавства, зокрема страхового, а тому підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Керуючись ст.ст. 99, 101 –105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу ЗАТ Страхова компанія «ІНПРО», м. Львів задоволити.

2.          Рішення господарського суду Львівської області від 05.08.2008 р. у справі № 11/150 скасувати в частині стягнення з ЗАТ СК «ІНПРО»на користь ПП «Джерело»407 288 грн.

У позові ПП «Джерело», м. Вінниця до ЗАТ СК «ІНПРО»про стягнення страхового відшкодування в сумі 407 288 грн. відмовити повністю.

В решті рішення господарського суду Львівської області від 05.08.2008 р. у справі № 11/150 залишити без змін.

3.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.          Матеріали справи скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий суддя                                                                      Бонк Т. Б.

Суддя                                                                                          Бойко С. М.

Суддя                                                                                          Марко Р. І.