ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

06.10.2008

Справа №2-22/8845-2008

06 жовтня 2008 р.                     Справа № 2-22/8845-2008

За позовом           Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком», м. Київ, в особі Центру електрозв’язку № 1 у м. Євпаторія Кримської філії (97400, м.Євпаторія, пр. Перемоги, 34)

до           Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим (м.Сімферополь, вул.Б.Хмельницького, 4)

про           стягнення 1854,72 грн.

Суддя: Калініченко А.А.

Представники сторін:

Позивача :          Волкова Ж.М – представник, дов. у справі

Відповідача:          Морозов О.О. – гол. спец. відділу юридичного забезпечення, дов. № 7/1994 від 12.09.2008 р.

Позивач - Відкрите акціонерне товариство «Укртелеком», м. Київ, в особі Центру електрозв’язку № 1 у м. Євпаторія Кримської філії - звернувся до Господарського суду АР Крим із позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим 1854,72 грн., у тому числі 1129,35 грн. заборгованості, 328,82 грн. пені, 3 % річних у сумі 36,85 грн. та 359, 70 грн. інфляційних втрат.

Представник позивача у судовому засідання підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, надав відзив на позов у якому пояснив, що несплата за отримані послуги сталась у зв’язку із тим, що позивачем не були направлені на його адресу рахунки за надані послуги.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи судом не вбачається.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

встановив:

Між позивачем та відповідачем 15.03.2004 р. було укладено договір № 622, згідно з яким позивач був зобов’язаний надавати відповідачу послуги телефонного зв’язку, а останній був зобов’язаний їх своєчасно сплачувати.

Згідно з умовами договору (п.3.2.8), а також ст. 36 Закону України «Про телекомунікації» та п.114 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, послуги телефонного зв’язку підлягають оплаті, в строк, встановлений договором.

Розрахунки за фактично отримані у кредит послуги електрозв’язку за кожний попередній місяць проводяться споживачем протягом 10 днів з дня отримання рахунку, але не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим ( п. 4.5 договору).

У випадку несвоєчасної сплати за надані послуги (з 21 числа місяця, який наступає після розрахункового періоду), споживач сплачує пеню у розмірі однієї облікової ставки НБУ від суми затриманих платежів за кожну добу затримки (п.5.8 договору).

За період з 01.05.2007 р. по 31.05.2008 р. позивач надав відповідачу послуги телефонного зв’язку на загальну суму 1129, 35 грн.

Однак, у порушення умов договору відповідач не виконав прийняті на себе зобов’язання з своєчасної оплати наданих послуг.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання в силу якого, один суб'єкт зобов'язаний зробити певну дію господарського або управлінсько -господарського характеру на користь іншого суб'єкта ( виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію та ін) або утриматись від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі й кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Ст. 193 ГК України визначає, що суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, не допускається відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення в сфері господарювання шляхом застосування у відношенні правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника в сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. (ст. 217 ГК України). При цьому, учасники господарських відносин відповідають за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання (ст. 218 ГК України). У відповідності зі ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у виді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити при порушенні їм правил здійснення господарської діяльності, невиконанні або неналежному виконанні господарського зобов'язання. Нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ст.232 ГК України). Згідно зі ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено поняття зобов'язання та підстави його виникнення. Зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів.

Відповідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Зобов’язання припиняється, зокрема, виконанням проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згіно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Проте, відповідач порушує зазначену норму, не виконує належним чином умови вказаного договору, зокрема, по своєчасній сплаті за послуги водопостачання та водовідведення.

Ст. 549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передавати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За період з 01.05.2007 р. по 31.05.2008 р. позивач надав відповідачу послуги телефонного зв’язку на загальну суму 1129, 35 грн.

Повідомлення від 23.05.2008 р. № 69061 про необхідність сплатити заборгованість за надані послуги електрозв’язку було отримано відповідачем 28.05.2008 р. ( арк.спр.16)

Відповідач у порядку, передбаченому ст. 33 ГПК України, не надав суду доказів виконання зобов'язань по оплаті наданих позивачем послуг телефонного зв’язку.

Поряд з вимогою про стягнення основного боргу позивачем також заявлено вимогу про стягнення пені в розмірі 328,82 грн., яка підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п.5.8 договору у випадку несвоєчасної сплати за надані послуги (з 21 числа місяця, який наступає після розрахункового періоду), споживач сплачує пеню у розмірі однієї облікової ставки НБУ від суми затриманих платежів за кожну добу затримки.

Розмір пені в сумі 328,82 грн., нарахованої позивачем відповідно до вказаних пунктів договору, не перевищує передбаченого Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань» максимального розміру пені та нарахування її проведено з дотриманням шестимісячного строку передбаченого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, а тому вона підлягає стягненню з відповідача.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення 3 % річних у сумі 36,85 грн., та інфляційних втрат у розмірі 359,70 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не передбачений договором або законом.

Відповідач у порядку, передбаченому ст. 33 ГПК України, не надав суду доказів виконання зобов'язань по оплаті поставленого позивачем товару у повному обсязі.

За таких обставин суд вважає, що матеріали справи свідчать про невиконання відповідачем зобов'язань, передбачених договором № 1365 від 09.02.2006 р., тому згідно зі статтею 625 ЦК України підлягають задоволенню вимоги по стягненню з відповідача 3 % річних у сумі 21,49 грн., та інфляційних втрат у розмірі 250,46 грн.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають віднесенню на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82 –85 ГПК України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим (м.Сімферополь, вул.Б.Хмельницького, 4, п/р 0317 УДК в АРК м.Сімферополя МФО 824026, ) на користь Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком», м. Київ, в особі Центру електрозв’язку № 1 у м. Євпаторія Кримської філії (97400, м. Євпаторія, пр.Перемоги, 34, п/р ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» МФО 324021 ) 1129,35 грн. заборгованості, 328,82 грн. пені, 3% річних у розмірі 36,85 грн., 359,70 грн. інфляційних втрат,102 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Калініченко А.А.